ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Справа№ 910/14910/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Шаптали Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 17.11.2021 (повний текст складено 14.12.2021)

у справі №910/14910/21 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс»

про стягнення 136 728,59 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» (далі - Підприємство, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» (далі - Товариство, відповідач, скаржник) 136 728,59 грн вартості спожитої теплової енергії без укладення договору.

Позовні вимоги мотивовано наступним:

- відповідач займає нежитлові приміщення підвальної частини та приміщення 1-го поверху загальною площею 357,6 кв.м. в житловому будинку №2 за адресою: м. Харків, вул. Динамівська, що належать відповідачу на праві власності, з централізованою системою опалення; теплопостачання будинку здійснює Підприємство;

- 16.02.2021 позивач надіслав відповідачу лист №36/ТД-1064 з двома примірниками договору купівлі-продажу теплової енергії для підписання та розрахунок теплового навантаження, проте відповідач підписаний примірник договору не повернуло;

- ні приміщення відповідача, ані житловий будинок, у якому вони розташовані, не обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої Товариством теплової енергії на потреби опалення здійснювався Підприємством розрахунковим способом згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94;

- станом на 01.09.2021 на особовому рахунку відповідача 17300-1420 обліковується заборгованість за безпідставно спожиту теплову енергію на потреби опалення в сумі 136 728,59 грн., яка утворилася за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року;

- відповідачу направлялися рахунки-фактури за спожиту теплову енергію, які ним не були оплачені.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» про стягнення 136 728,59 грн. задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 136 728 грн. 59 коп. вартості спожитої теплової енергії без укладення договору та 2 270 грн. судового збору.

Суд дійшов висновку, що оскільки відповідачем не сплачено вартості спожитої теплової енергії без укладення договору за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року, то позовні вимоги про стягнення з Товариства на користь позивача 136 728,59 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Також скаржник звернувся із клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21, обґрунтовуючи клопотання тим, що повний текст рішення отримано 01.12.2021.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом не дотримано норм процесуального права, оскільки: позивачем не було направлено відповідачеві копію позовної заяви, а судом не було залишено її без руху; копію ухвали про відкриття провадження у справі судом відповідачеві направлено не було, а тому відповідач не зміг надати відзив на позовну заяву;

- рішення суду є необґрунтованим, оскільки судом розглянуто справу не об`єктивно та не поставлено під сумнів доводи позивача, не досліджено та не перевірено докази у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Кравчука Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Комунального підприємства з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 у справі №910/15485/21 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14910/21.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/14910/21.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.02.2022 у зв`язку перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному, які не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/14910/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.02.2022 для розгляду справи №910/14910/21 сформовано судову колегію у складі: головуючий суддя Куксов В.В., судді: Чорногуз М.Г., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Відновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

Судом перевірено, що відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №651, наявного в матеріалах справи, позивач отримав ухвалу про відкриття апеляційного провадження 22.04.2022, однак своїм процесуальним правом на надання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2022 у зв`язку перебування судді Чорногуза М.Г. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/14910/21.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 для розгляду справи №910/14910/21 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Яковлєв М.Л., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2022 апеляційну Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 прийнято до провадження у визначеному складі. Роз`яснено учасникам апеляційного провадження, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 341/2022 від 23 травня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом вірно встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство з 29.06.2016 є власником нежитлових приміщень підвальної частини, місця загального користування та приміщень 1-го поверху загальною площею 357,6 кв.м в житловому будинку літ. «А-4» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Динамівська, буд. 2.

На підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та припинення опалювальних сезонів 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021 позивач здійснював постачання теплової енергії у житловий будинок, де розташовані нежитлові приміщення відповідача.

Актом обстеження системи теплоспоживання об`єкта від 11.01.2021 №173/4308 (далі - Акт), складеним представником позивача в порядку здійснення контролю за режимами споживання теплової енергії, встановлено, зокрема, що: відповідач є власником нежитлових приміщень загальною площею 357,6 кв.м, розташованих на першому поверсі та підвалі житлового будинку за адресою: вул. Динамівська, буд. 2; на вводі системи опалення житлового будинку відсутній прилад обліку; система опалення приміщення Товариства є єдиною і невід`ємною частиною системи опалення житлового будинку; споживач користується тепловою енергією без договору та без оплати; вказаний акт є підставою для нарахувань за спожиту теплову енергію без договору з 29.06.2016 до моменту укладання договору.

Листом від 16.02.2021 № 36/ТД-1064 відповідачеві було надіслано для підписання два примірники договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.02.2021 №20148, оформленого на підставі Акта та здійсненого позивачем розрахунку теплового навантаження. Однак відповідач підписаний примірник договору позивачеві не надіслав.

Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень в опалювальні сезони 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020 та 2020-2021 підтверджується актами підключення/відключення споживача від 23.10.2017 №173/14836, від 10.04.2018 №173/17620, від 10.11.2018 № 173/18646, від 10.04.2019 №173/21065, від 05.11.2019 №173/22466, від 09.04.2020 № 173/24484, від 05.11.2020 №173/26937 та від 12.04.2021 №173/28849.

Позивач зазначив, що ні приміщення відповідача, ані житловий будинок, у якому вони розташовані, не обладнані приладами обліку теплової енергії, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався Підприємством розрахунковим способом згідно з нормативним документом «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні» КТМ 204 України 244-94.

Листом від 25.06.2021 №60 відповідачеві було направлено рахунки-фактури за спожиту теплову енергію: від 09.03.2021 №17300 за лютий 2021 року на суму 129 797,18 грн. (донарахування за жовтень 2017 року - січень 2021 року); від 07.04.2021 №17300-1420 за березень 2021 року на суму 5 970,40 грн.; від 20.05.2021 №17300-1420 за квітень 2021 року на суму 961,01 грн., які відповідачем оплачено не було.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість Товариства (особовий рахунок 17300-1420) за спожиту теплову енергію без укладення договору за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року становить 136 728,59 грн.

При цьому, відповідач доказів сплати відповідної суми боргу суду не подав.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс», колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої та третьої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями частини першої статті 1 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору.

За приписами статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Пунктом 3 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила), передбачено, що споживач теплової енергії - це фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідно до пунктів 4 і 14 Правил користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією відповідно до типових договорів, форми яких затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання. Споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Отже, чинним законодавством України передбачено, що постачання теплової енергії здійснюється за договором купівлі-продажу, обов`язок із своєчасного укладення якого покладено саме на споживача теплової енергії.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не уклав з позивачем відповідного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді.

Відповідно до частини четвертої статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд наголошує, що відсутність договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє осіб, які використовують теплову енергію без укладення договору на теплопостачання, від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 922/4239/16.

У зв`язку з викладеним, оскільки відповідачем не сплачено вартості спожитої теплової енергії без укладення договору за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з Товариства на користь позивача 136 728,59 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Скаржник посилається на недотримання норм процесуального права при розгляді справи, оскільки: позивачем не було направлено відповідачеві копію позовної заяви, а судом не було залишено її без руху; копію ухвали про відкриття провадження у справі судом відповідачеві направлено не було, а тому відповідач не зміг надати відзив на позовну заяву.

Судова колегія, перевіривши матеріали справи, встановила, що доводи відповідача щодо не направлення позивачем відповідачеві копії позовної заяви, у зв`язку з чим суд мав залишити позовну заяву без руху, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами направлення позову відповідачеві - фіскальним чеком, описом вкладення та поштовою накладною (а.с. 31-33).

Стосовно тверджень про те, що відповідач не знав про існування справи та не міг скористатись своїми процесуальними правами щодо надання відзиву на позовну заяву судом перевірено наступне.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 17.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; зобов`язано:

- позивача протягом п`яти днів:

з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду оригінали всіх документів, доданих до позовної заяви, що стосуються предмета спору (для огляду);

з дня отримання від відповідача відзиву на позовну заяву подати до суду відповідь на відзив в порядку статті 166 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та докази надіслання вказаних документів відповідачу;

- відповідача протягом:

п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надати суду: відзив на позов в порядку статті 165 ГПК України з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та докази надіслання відзиву і доданих до нього документів позивачу; документи, що підтверджують повноваження представників (накази, довіреності, тощо), - оригінали для огляду, належним чином засвідчені копії для долучення до матеріалів справи;

п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив подати до суду заперечення на відповідь на відзив в порядку статті 167 ГПК України з доданням доказів, що підтверджують викладені обставини, та докази надіслання зазначених документів позивачу.

Суд в оскаржуваному рішенні зазначив, що вказану ухвалу не відправлено відповідачу у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень, що підтверджується відміткою канцелярії на звороті такої ухвали.

У подальшому, 29.09.2021 позивачем подано докази направлення на адресу відповідача ухвали від 17.09.2021 (фіскальний чек, накладну №753 та опис вкладення у цінний лист).

Згідно з інформацією на офіційному сайті публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштове відправлення з штрихкодовим ідентифікатором №753 вручене відповідачу 06.10.2021.

У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Судовою колегією враховано, що ухвала про відкриття провадження у справі судом відповідачеві направлена не була, у зв`язку з відсутністю фінансування для здійснення поштових відправлень, що вбачається з матеріалів справи (відмітка канцелярії на звороті такої ухвали).

Водночас, в матеріалах справи містяться докази направлення позивачем на адресу відповідача ухвали від 17.09.2021, яку отримано відповідачем 06.10.2021, що ним в апеляційній скарзі не заперечується.

Отже, доводи скаржника про те, що відповідач не знав про існування справи та відповідно не зміг скористатись своїм процесуальним правом на надання відзиву на позовну заяву не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до частини четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином, перевіривши матеріали справи та доводи учасників справи, судова колегія наголошує, що твердження скаржника про те, що він не зміг скористатись своїм правом на захист у суді першої інстанції та подати відзив на позовну заяву не впливають на висновки суду щодо наявності підстав для задоволення заявлених позовних вимог у зв`язку з їх обґрунтованістю.

Відтак, судова колегія не вбачає порушення судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення.

Твердження скаржника про те, що судом не досліджено правовстановлюючий документ відповідача - договір купівлі - продажу нежитлових приміщень судова колегія сприймає критично, оскільки судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Товариство з 29.06.2016 є власником нежитлових приміщень підвальної частини, місця загального користування та приміщень 1-го поверху загальною площею 357,6 кв.м в житловому будинку літ. «А-4» за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Динамівська, буд. 2.

Крім того, всі інші доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки судом розглянуто справу не об`єктивно та не поставлено під сумнів доводи позивача, не досліджено та не перевірено докази у справі колегією суддів відхиляються, оскільки по - перше, скаржником не обґрунтовано, яким чином вказані обставини, які на думку скаржника не було досліджено чи перевірено, вплинули на правильність прийняття судом оскаржуваного рішення, а по - друге, дослідивши заперечення відповідача, викладені в апеляційній скарзі по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів встановила, що позовні вимоги та висновки суду про їх обґрунтованість, апелянтом не спростовано, зокрема належними та допустимими доказами.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідачем не сплачено вартості спожитої теплової енергії без укладення договору за період з жовтня 2017 року по квітень 2021 року та в поданій апеляційній скарзі не спростовано обов`язку здійснити таку оплату.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство нерухомості Естейт-Сервіс» - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 17.11.2021 у справі №910/14910/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №910/14910/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді М.Л. Яковлєв

Є.Ю. Шаптала