УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

20.07.2022Справа № 910/6088/22

За заявою ОСОБА_1

про забезпечення позову

у справі № 910/6088/22

за позовом ОСОБА_1

до відповідача-1: ОСОБА_2

відповідача-2: ОСОБА_3

про переведення прав та обов`язків покупця частки у статутному капіталі

Суддя Гумега О.В.

Представники: без виклику учасників справи

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач-1, ОСОБА_2 ), ОСОБА_3 (далі - відповідач-2, ОСОБА_3 ) з вимогою про переведення на ОСОБА_1 прав та обов`язків покупця частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55% (п`ятдесят п`ять відсотків) статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем-1 гарантованого ст.362 Цивільного кодексу України та ст.20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" переважного права позивача, який є власником частки у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 45%, на купівлю частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", у зв`язку з чим позивач вважає, що має всі підстави для переведення на нього прав та обов`язків покупця за Договором купівлі-продажу від 10.06.2022, який був укладений між відповідачем-1 та відповідачем-2.

19.07.2022 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналів квитанцій про сплату судового збору, зокрема за подання заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу спосіб та строк усунення недоліків позовної заяви.

Одночасно з позовною заявою ОСОБА_1 (далі також - заявник) подав до Господарського суду міста Києва заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до якої просить суд:

- накласти арешт на частку ОСОБА_3 у розмірі 55 % статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн;

- заборонити Міністерству юстиції України, всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (вчиняти) будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі, але не виключно, реєстраційні дії по скасуванню раніше здійснених (вчинених) реєстраційних дій щодо Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 140 ГПК України, суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

За наслідками дослідження вимог заяви про забезпечення позову, наведеного заявником обґрунтування вимог та доданих ним до заяви доказів, судом не встановлено підстав, які б вказували на необхідність виклику заявника та/або витребування від нього додаткових пояснень або додаткових доказів.

Також, з наведеного у заяві обґрунтування та доданих до неї доказів не вбачається, що наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви.

Враховуючи наведене, заява розглядається за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 140 ГПК України.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 137 ГПК України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (ч. 3 ст. 137 ГПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18).

Оскільки у цьому спорі позивач звернувся до суду з вимогами, які у разі задоволення судом не вимагатимуть примусового виконання, то в даному випадку має досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заява про забезпечення позову обгрунтована наступним.

Відповідно до статті 362 Цивільного кодексу України:

1. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

2. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

3. Якщо бажання придбати частку у праві спільної часткової власності виявили кілька співвласників, продавець має право вибору покупця.

4. У разі продажу частки у праві спільної часткової власності з порушенням переважного права купівлі співвласник може пред`явити до суду позов про переведення на нього прав та обов`язків покупця. Одночасно позивач зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошову суму, яку за договором повинен сплатити покупець.

До таких вимог застосовується позовна давність в один рік.

Аналогічні положення закріплено у ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", зокрема:

1. Учасник товариства має переважне право на придбання частки (частини частки) іншого учасника товариства, що продається третій особі.

2. Якщо кілька учасників товариства скористаються своїм переважним правом, вони придбавають частку (частину частки) пропорційно до розміру належних їм часток у статутному капіталі товариства.

3. Учасник товариства, який має намір продати свою частку (частину частки) третій особі, зобов`язаний письмово повідомити про це інших учасників товариства та поінформувати про ціну та розмір частки, що відчужується, інші умови такого продажу.

5. Учасник товариства має право вимагати в судовому порядку переведення на себе прав і обов`язків покупця частки (частини частки), якщо переважне право такого учасника товариства є порушеним. Позовна давність за такими вимогами становить один рік.

Заявник - ОСОБА_1 зазначив, що згідно Договору дарування частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 22.10.2020 та Акту приймання - передачі частки в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" від 22.10.2020 є власником 45% статутного капіталу у ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

На момент набуття заявником права власності на 45% статутного капіталу ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", іншим учасником цього товариства був ОСОБА_4 , якому належало 55% частки в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

Заявнику стало відомо, що ОСОБА_4 на підставі Договору купівлі - продажу від 10.06.2022 відчужив належну йому частку в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" в розмірі 55% (вартістю 3 850 000 грн) ОСОБА_2 та передав останньому цю частку згідно Акту приймання - передачі від 10.06.2022.

Того ж дня - 10.06.2022, ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі - продажу від 10.06.2022 відчужив належну йому частку в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" в розмірі 55% ОСОБА_3 та передав останньому цю частку згідно Акту приймання - передачі від 10.06.2022.

Як стверджує заявник, його не повідомив ОСОБА_2 про те, що він має намір продати належну йому частку в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" та не запропонував заявнику купити цю частку за ціною, за якою вона 10.06.2022 була продана та передана ОСОБА_3 .

З огляду на наведене, заявник стверджує про порушення ОСОБА_2 гарантованого ст. 362 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" переважного права заявника, який є власником частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 45%, на купівлю частки в статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

За наведених обставин заявник звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогою про переведення на нього прав та обов`язків покупця частки у Статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55% за Договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", укладеного 10.06.2022 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заявник вважає, що існує велика імовірність вчинення ОСОБА_3 правочинів щодо відчуження часток ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що знівелює судове рішення у випадку задоволення позову та викличе необхідність подальшого звернення ОСОБА_1 до суду з метою захисту його порушених прав.

Заявник зазначив, що з метою уникненням можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів заявника та реального виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, уникнення будь-яких труднощів при його виконанні, наявна необхідність у забезпеченні позову шляхом накладення арешту на частку ОСОБА_3 у розмірі 55 % статутного капіталу ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" та заборони Міністерству юстиції України, всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

Заявник вважає, що не вжиття вказаних заходів забезпечення позову суттєво утруднить ефективний захист його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі подальшого відчуження часток ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" він не зможе захистити свої порушені права у межах даного судового провадження без інших звернень до суду до нових власників зазначених часток, що потягне за собою також додаткові витрати та позбавить його оперативного, вчасного захисту та поновлення його корпоративних прав.

Дослідивши наведені позивачем обставини та докази в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову, суд відзначає наступне.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно з пп. 3 п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі або заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій, а також надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій.

Частина 1 статті 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" містить перелік підстав для відмови у державній реєстрації. Зокрема, такою підставою вказано: у Єдиному державному реєстрі містяться відомості про судове рішення щодо заборони проведення реєстраційної дії (п. 2 ч. 1 ст. 28).

Отже, заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом способів забезпечення позову, який передбачений зокрема Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" (правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 915/508/18 від 09.11.2018).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом досліджено, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що розумними, обгрунтованими, адекватними та співмірними заходами забезпечення позову у даному випадку будуть такі заходи:

- накласти арешт на частку ОСОБА_3 у розмірі 55 % статутного капіталу ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн;

- заборонити Міністерству юстиції України, всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (вчиняти) будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі, але не виключно, реєстраційні дії по скасуванню раніше здійснених (вчинених) реєстраційних дій щодо ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

При цьому суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті.

Вказані заходи забезпечення позову безпосередньо пов`язані із предметом розгляду у даній справі, оскільки спір стосується переведення на ОСОБА_1 , який є власником частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 45%, прав та обов`язків покупця спірної частки у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" у розмірі 55%, щодо якої були вчинені реєстраційні дії.

За висновком суду, накладення арешту на спірну частку у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" має логічний зв`язок з предметом позовних вимог, що заявлені. Також, оскільки фактично предметом спору є спірна частка у статутному капіталі ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД", право власності на яку підлягає державній реєстрації, то доцільною є і заборона здійснювати реєстраційні дії по скасуванню раніше здійснених (вчинених) реєстраційних дій щодо ТОВ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД".

За таких обставин, враховуючи пов`язаність вищевказаних заходів забезпечення позову з його предметом, ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову та невжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 136-140, 144, 228, 230, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на частку ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) у розмірі 55 % (п`ятдесят п`ять відсотків) статутного капіталу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (Україна, 01042, МІСТО КИЇВ, ВУЛИЦЯ ЧИГОРІНА, БУДИНОК 18, ОФІС 325; ідентифікаційний код 39532133), що у грошовому еквіваленті складає 3 850 000 грн (три мільйони вісімсот п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.);

- заборонити МІНІСТЕРСТВУ ЮСТИЦІЇ УКРАЇНИ (Україна, 01001, КИЇВ, ВУЛИЦЯ АРХІТЕКТОРА ГОРОДЕЦЬКОГО, БУДИНОК 13; ідентифікаційний код 00015622), всім суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, які уповноважені відповідно до законодавства України здійснювати (вчиняти) будь-які реєстраційні дії та вносити будь-які зміни в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у тому числі нотаріусам, іншим акредитованим суб`єктам, посадовим особам, які уповноважені здійснювати реєстраційні дії в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в тому числі, але не виключно, реєстраційні дії по скасуванню раніше здійснених (вчинених) реєстраційних дій щодо ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЕКО-БУД-ТРЕЙД" (Україна, 01042, МІСТО КИЇВ, ВУЛИЦЯ ЧИГОРІНА, БУДИНОК 18, ОФІС 325; ідентифікаційний код 39532133).

3. Дана ухвала Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 у справі № 910/6088/22 є виконавчим документом, набирає законної сили з 20.07.2022 та підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

4. Строк пред`явлення даної ухвали Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 у справі № 910/6088/22 до виконання становить три роки, тобто до 20.07.2025.

5. Стягувачем у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 у справі № 910/6088/22 є ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ).

6. Боржником у виконавчому провадженні за ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.07.2022 у справі № 910/6088/22 є ОСОБА_7 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).

7. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України, з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Гумега Оксана Валеріївна