РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.07.2022Справа № 910/14659/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Коваленко М.О. розглянувши матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формтекс»

про стягнення 810663,03 грн

за участі представників:

від позивача - Сидорчук Я.О. (уповноважений представник);

від відповідача - Пономаренко К.П. (уповноважений представник).

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Формтекс» про стягнення 810663,03 грн, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідачем порушено умови Договору №77/ВЗЗ-2020 від 16.07.2020 в частині своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим, позивач на підставі п. 7.3. договору просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 366044,56 грн та штраф в розмірі 444618,47 грн. Проти зменшення розміру штрафних санкцій та розстрочення виконання рішення суду заперечував.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, вказавши, що ним виконано умови Договору в повному обсязі та не було завдано збитків позивачу, у зв`язку з чим відсутні підстави для нарахування штрафних санкцій. Окрім того просить суд у разі часткового задоволення позову зменшити розмір штрафних санкцій на 90% у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем та розстрочити виконання рішення у даній справі строком на 1 рік, з визначенням порядку виконання судового рішення шляхом пропорційної оплати коштів щомісячно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов. Зазначив, що невчасна поставка демісезонної білизни для потреб Національної гвардії України, негативно впливає на виконання Національною гвардією покладених на неї завдань в сфері оборони країни, чим завдає шкоду як державі так і безпосередньо позивачу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, просив суд відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.07.2020 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Формтекс» (далі - Учасник) укладено Договір №77/ВЗЗ-2020, відповідно до умов якого, учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити Замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток №1), а Замовник - прийняти і оплатити такі товари. (п.1.1. Договору).

Відповідно до п.1.2. Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару Спідня білизна - за кодом СРV за ДК021:2015-18310000 (білизна натільна (сорочка та кальсони демісезонні) (далі - Товар).

Кількість товару за Договором - 40000 комплектів.

Ціна Договору складає - 7598400 грн, у тому числі податок на додану вартість - 1266400 грн. (п.3.1. Договору)

Строк поставки Товару за цим Договором зазначено в специфікації до Договору. (п.5.1. Договору)

Відповідно до п.6.3.1. Договору, учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим Договором.

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором Сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором. (п.7.1. Договору)

Всі додатки та додаткові угоди до даного Договору, підписані у встановленому порядку обома сторонами, складають його невід`ємну частину. (п.12.1. Договору)

Невід`ємною частиною договору є: Додаток №1 - «Специфікація». (п.12.2. Договору)

Специфікацією до Договору від 16.07.2020 №№77/ВЗЗ-2020 визначено зокрема строк поставки, кількість та вартість товару, а саме:

- 10000 комплектів на суму 1899600 грн протягом 30 календарних днів з моменту укладення договору (до 15.08.2020);

- 10000 комплектів на суму 1899600 грн протягом 60 календарних днів з моменту укладення договору (до 14.09.2020);

- 20000 комплектів на суму 3799200 грн протягом 90 календарних днів з моменту укладення договору (до 14.10.2020).

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частинами 1, 6 ст.265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник, зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексу України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно до ст. 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

На виконання умов Договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 7598400 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи підписаними обома сторонами видатковими накладними: №38 від 04.09.2020 на суму 260245,20 грн; №39 від 11.09.2020 на суму 148168,80 грн; №44 від 21.09.2020 на суму 205916,64 грн; №46 від 29.09.2020 на суму 238779,72 грн; №48 від 30.09.2020 на суму 375171 грн; №50 від 06.10.2020 на суму 793272,96 грн; №55 від 15.10.2020 на суму 166974,84 грн; №62 від 03.11.2020 на суму 309634,80 грн; №63 від 09.11.2020 на суму 125373,60 грн; №66 від 13.11.2020 на суму 366622,80 грн; №69 від 20.11.2020 на суму 495795,60 грн; №77 від 27.11.2020 на суму 544045,44 грн; №80 від 04.12.2020 на суму 1291728 грн; №81 від 11.12.2020 на суму 419811,60 грн; №88 від 15.12.2020 на суму 721848 грн; №89 від 17.12.2020 на суму 376500,72 грн; №90 від 18.12.2020 на суму 758510,28 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звертався до відповідача з претензією №78/6-1106 від 14.06.2021 про сплату пені та штрафу у зв`язку з порушенням строку поставки.

Вказану претензію відповідачем отримано 22.06.2021, проте було залишено без відповіді та задоволення.

Судом встановлено, що вищезазначені поставки здійснені відповідачем з порушенням строку поставки визначеному Специфікацією до Договору, зокрема на 18-50 та більше днів, в результаті чого позивачем нараховано на підставі п.7.3. Договору пеню в розмірі 366044,56 грн та штраф в розмірі 444618,47 грн.

Пунктом 7.3. Договору, сторони передбачали, що за порушення строку поставки Товару зазначеного у пунктів 5.1. цього Договору Учасник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості Товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вартості непоставленого товару.

Відповідно до ч.1. ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1. ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та 7% штрафу, судом встановлено, що вказані нарахування проведені позивачем у відповідності до положень укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

Твердження відповідача щодо відсутності підстав для повного задоволення позовних вимог, оскільки останнім виконано умови Договору в повному обсязі та не було завдано збитків позивачу, а також клопотання відповідача про зменшення розмірі штрафних санкцій на 90% у зв`язку зі скрутним фінансовим становищем та поставлення відповідачем товару із незначним порушенням терміну поставки, судом відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Оцінюючи наявні у матеріалах справи докази та доводи відповідача, суд зазначає, що неустойка підлягає стягненню за сам факт допущення порушень зобов`язань, визначених договором, незалежно від того, чи завдано у зв`язку з цим збитки. Разом з тим, відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та причинних наслідків, винятковості даного випадку, а тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій відсутні.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарським процесуальним кодексом України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання, у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини і за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, господарський суд має право, зокрема, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Складне фінансове становище, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнить виконання судового рішення відповідачем, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для розстрочення виконання судового рішення, оскільки розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувана і боржника.

Оскільки, відповідачем не подано суду жодних належних доказів, в розумінні приписів ст. 76 ГПК України, заява ТОВ «Вайз Ай Іт» про розстрочення виконання рішення суду, задоволенню не підлягає через необґрунтованість.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вкладене та керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Формтекс» (82400, Львівська обл., Стрийський р-н, м. Стрий, вул. Міхновського М., буд. 5А; ідентифікаційний код 40421154) на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_2) пеню у розмірі 366044 (триста шістдесят шість тисяч сорок чотири) грн 56 коп., штраф у розмірі 444618 (чотириста сорок чотири тисячі шістсот вісімнадцять) грн 47 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 12159 (дванадцять тисяч сто п`ятдесят дев`ять) грн 99 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 28.07.2022.

Суддя Я.В. Маринченко