РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.07.2022Справа № 910/20181/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т»

про стягнення 806613,11 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гаврилов Є.Ю.;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

07.12.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» про стягнення 806613,11 грн, з яких 678467,52 грн основного боргу, 28030,93 грн пені, 25488,69 грн 3% річних та 74625,97 грн інфляційних втрат.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач, порушуючи норми законодавства та умови Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020, відповідно до Акту про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору №19-11/2019 від 12.11.2019, самовільно без дозволу енергопостачальної організації здійснював бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання). За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача донараховану вартість спожитої гарячої води за період з 01.05.2018 по 12.11.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 відкрито провадження у справі №910/20181/21, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.01.2022, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 12.01.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 02.02.2022.

02.02.2022 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву , в якому відповідач зазначив, що послуги з централізованого гарячого водопостачання йому не надавались, оскільки трубопровід з гарячою водою розірваний, а гаряче водопостачання здійснюється за рахунок наявних в приміщенні бойлерів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.02.2022 підготовче засідання у справі №910/20181/21 призначено на 16.02.2022.

У підготовчому засіданні 16.02.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 16.03.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 № 9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з указом Президента України «Про продовження дії воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Крім того, 02.03.2022 на офіційній веб-сторінці Ради суддів України оприлюднено рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, згідно з пунктом 5 яких судам рекомендовано по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

За наведених обставин судове засідання, призначене на 16.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2022 підготовче засідання у справі №910/20181/21 призначено на 18.05.2022.

17.05.2022 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 18.05.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 08.06.2022.

У підготовчому засіданні 08.06.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 29.06.2022.

У підготовчому засіданні 29.06.2022 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 20.07.2022.

Представник позивача у судовому засіданні 20.07.2022 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 20.07.2022 не з`явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, відповідно до якої ухвала суду була отримана відповідачем 05.07.2022 (за ідентифікатором пошуку 616).

У судовому засіданні 20.07.2022 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

20.03.2018 між ОСОБА_1 (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» (орендар) укладено Договір оренди нежитлового приміщення №1/18, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення: місцезнаходження - м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9-11; загальна площа - 334,3 кв.м., для розміщення закладу громадського харчування.

24.11.2020 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» (споживач) укладено Договір №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачу відповідної якості послугу з централізованого постачання гарячої води згідно з діючими нормативами, а споживач зобов`язується своєчасно та у повному обсязі оплачувати надану послугу за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

У преамбулі Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 сторони зазначили, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» (споживач) є орендарем нежитлового приміщення №35 у будинку №9-11 на вул. Дмитрівська у місті Києві.

У п. 2 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 зазначено, що споживачем послуги з централізованого постачання гарячої води є власник (орендар) нежитлового приміщення (квартири).

Згідно з п. 3 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 характеристики об`єкта надання послуг є наступними: кількість та види водорозбірних пристроїв системи централізованого постачання гарячої води - 5 умивальників зі змішувачем; 8 раковин зі змішувачем; 1 душ індивідуального використання.

Відповідно до п. 5 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 тарифи на комунальні послуги з централізованого опалення і постання гарячої води затверджуються органом виконавчої влади, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до п. 6 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 на момент укладення цього договору тариф на послуги становить 98,07 грн / куб.м., затверджений Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.12.2018 №2340.

Плата за на дату послугу справляється згідно з Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (п. 8 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020).

Відповідно до п. 10 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 споживач, який не має засобів обліку гарячої води, оплачує послуги з централізованого постачання гарячої води згідно з нормативами споживання гарячої води, визначеними в залежності від кількості та виду (типу) водорозбірних пристроїв, встановлених у приміщенні, та графіку роботи приміщень, що встановлено 12 годин на добу/тиждень, 7 діб на тиждень. Нормативи споживання визначаються відповідно до умов даного договору з урахуванням рішень органів місцевого самоврядування та інших нормативних актів, зокрема ДБН В.2.5.-64.2012 «Внутрішній водопровід та каналізація».

Згідно з п. 12 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 розрахунковим періодом є календарний місяць. Система оплати послуг - щомісячна. У разі застосування щомісячної системи оплати послуги платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

У п. 34 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 сторонами погоджено, що договір діє з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до дати набрання чинності новим договором про надання комунальних послуг з постачання гарячої води, укладеного за правилами, визначеними Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до п. 35 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 01.05.2018 (відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України).

У Додатку №16 до Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020 (Акт прийняття на комерційний облік лічильника гарячого водопостачання) зазначено, що у відповідача (споживача) встановлений лічильник обліку №200309285А.

У відповідності до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі-енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Судом встановлено, що 14.06.2019 представниками СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» складено Акт №19/4018 про обстеження систем центрального опалення (ЦО) та гарячого водопостачання (ГВП) нежитлових приміщень в житловому будинку.

З Акту №19/4018 від 14.06.2019 вбачається, що він складений щодо споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ», адреса: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9-11.

В Акті №19/4018 від 14.06.2019 зазначено, що приміщення обладнано 7 умивальниками зі змішувачами, 6 раковинами зі змішувачем, 1 душом індивідуального використання зі змішувачем.

Абонент на облік не прийнятий.

Таким чином, Актом №19/4018 від 14.06.2019 зафіксовано самовільне підключення споживача (Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ») до системи гарячого водопостання, що є порушенням п. 44 Правил користування тепловою енергією.

12.11.2019 представниками КП «Київтеплоенерго» складено Акт №19-11/2019 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору, в якому зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі») - Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ» (відповідно до інформації, наведеної у розділі «Інформаційні дані споживача») при користуванні тепловою енергією за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9/11 порушив п. 44 ПКТЕ - бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання); 14 водорозбірних кранів (7 умивальників зі змішувачем, 6 мийок з краном гарячої та холодної води, 1 душ індивідуального користування).

Крім того, 12.11.2019 представниками КП «Київтеплоенерго» складено Акт №17-11/2019 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору, в якому зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі») - Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ» (відповідно до інформації, наведеної у розділі «Інформаційні дані споживача») при користуванні тепловою енергією за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9/11 порушив п. 44 ПКТЕ - без договірне споживання теплової енергії (централізоване опалення).

19.11.2019 відбулось засідання комісії КП «Київтеплоенерго» з розгляду актів порушень споживачами ПКТЕ та/або умов договору (Протокол №9 від 19.11.2019).

У Протоколі №9 від 19.11.2019 зазначено, що у ході цільової перевірки житлового будинку КП «КК з обслуговування житлового фонду Шевченківського району» на вул. Дмитрівська, буд. 9-11 виявлено без договірне споживання теплової енергії на потреби централізованого опалення та гарячої води нежитловим приміщенням фізичної особи ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі»), розташованого на 1 та підвальному поверхах, про що були складені Акти про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору від 12.11.2019 №19-11/2019 та №17-11/2019. В зазначеному нежитловому приміщенні встановлено 14 водорозбірних кранів (7 умивальників зі змішувачем, 6 мийок з краном гарячої та холодної води, 1 душ індивідуального користування), режим роботи 7 днів на тиждень з 09-00 до 23-00.

В будинку встановлено прилад комерційного обліку теплової енергії на системі ЦО. Акт готовності приладу до опалювального сезону споживачем оформлений належним чином. Нарахування в зазначеному житловому будинку у жовтні 2019 року здійснювались згідно з показаннями приладу обліку (зазначеним нежитловим приміщенням за теплову енергію на потреби ЦО не нараховано). Згідно з нарядом ЦО житловому будинку включено 25.10.2019.

Таким чином необхідно виконати добір фізичної особи ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі») обсягів споживання ГВ за період з 01.05.2018 по 12.11.2019 у зв`язку з самовільним підключенням водорозбірних пристроїв ГВП згідно з ДБН В.2.5-64:2012 та добір за споживання теплової енергії на потреби ЦО згідно з показниками приладу обліку.

Як вбачається з розрахунку коригування споживання гарячої води за період з 01.05.2018 по 12.11.2019 у зв`язку з самовільним підключенням водорозбірних пристроїв ГВП, споживачу було нараховано 616259,58 грн.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач, порушуючи норми законодавства та умови Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020, відповідно до Акту про порушення споживачем правил користування тепловою енергією та/або умов договору №19-11/2019 від 12.11.2019, самовільно без дозволу енергопостачальної організації здійснював бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання). За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача донараховану вартість спожитої гарячої води за період з 01.05.2018 по 12.11.2019, а саме заборгованість у розмірі 806613,11 грн, з яких 678467,52 грн основного боргу, 28030,93 грн пені, 25488,69 грн 3% річних та 74625,97 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором постачання енергетичними ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» основними обов`язками споживача теплової енергії, зокрема, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів. Споживач теплової енергії несе відповідальність за порушення умов договору з теплопостачальною організацією, відповідних нормативно-правових актів та виконання приписів органів, уповноважених здійснювати державний нагляд за режимами споживання теплової енергії згідно із законом.

Згідно з п. 4 Правил користування тепловою енергією користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Відповідно до п. 6 Правил користування тепловою енергією збільшення споживачем обсягу споживання теплової енергії допускається лише за погодженням з теплопостачальною організацією.

Згідно з п. 14 Правил користування тепловою енергією споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання.

Відповідно до п. 23 Правил користування тепловою енергією розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді.

Відповідно до п. 26 Правил користування тепловою енергією споживач сплачує теплопостачальній організації вартість теплової енергії, спожитої понад обсяг, передбачений на відповідний (розрахунковий) період, згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією споживач теплової енергії споживач зобов`язаний: дотримуватися вимог нормативно-технічних документів та договору; погоджувати з теплопостачальною організацією нові підключення і відключення та переобладнання системи теплоспоживання, які є причиною збільшення або зменшення обсягу споживання теплової енергії.

За самовільне підключення системи теплоспоживання без укладення договору споживач сплачує штраф згідно із законодавством (п. 44 Правил користування тепловою енергією).

Як встановлено судом, 14.06.2019 представниками СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго» складено Акт №19/4018 про обстеження систем центрального опалення (ЦО) та гарячого водопостачання (ГВП) нежитлових приміщень в житловому будинку. З Акту №19/4018 від 14.06.2019 вбачається, що він складений щодо споживача - Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ», адреса: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9-11. В Акті №19/4018 від 14.06.2019 зазначено, що приміщення обладнано 7 умивальниками зі змішувачами, 6 раковинами зі змішувачем, 1 душом індивідуального використання зі змішувачем. Абонент на облік не прийнятий.

Таким чином, Актом №19/4018 від 14.06.2019 зафіксовано самовільне підключення споживача (Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ») до системи гарячого водопостання, що є порушенням п. 44 Правил користування тепловою енергією.

Як встановлено судом, 12.11.2019 представниками КП «Київтеплоенерго» складено Акт №19-11/2019 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору, в якому зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі») - Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ» (відповідно до інформації, наведеної у розділі «Інформаційні дані споживача») при користуванні тепловою енергією за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9/11 порушив п. 44 ПКТЕ - бездоговірне споживання теплової енергії (централізоване гаряче водопостачання); 14 водорозбірних кранів (7 умивальників зі змішувачем, 6 мийок з краном гарячої та холодної води, 1 душ індивідуального користування).

Крім того, 12.11.2019 представниками КП «Київтеплоенерго» складено Акт №17-11/2019 про порушення споживачем Правил користування тепловою енергією та/або умов договору, в якому зазначено, що фізична особа ОСОБА_1 (Хінкальня «Радіо Тбілісі») - Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ» (відповідно до інформації, наведеної у розділі «Інформаційні дані споживача») при користуванні тепловою енергією за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9/11 порушив п. 44 ПКТЕ - без договірне споживання теплової енергії (централізоване опалення).

Тобто, вказані акти про порушення, в яких зафіксовано порушення споживачем Правил користування тепловою енергією, а саме зафіксовано без договірне споживання теплової енергії у вигляді гарячої води, вказують, що самовільне (без договірне) споживання теплової енергії здійснювалось саме Товариством з обмеженою відповідальністю «РТБ», а не відповідачем у даній справі - Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіо Т».

При цьому, як вбачається з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (https://opendatabot.ua або https://youcontrol.com.ua), Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ» (ідентифікаційний код: 40555049) та відповідач у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» (ідентифікаційний код: 41992272) є різними юридичними особами, які хоча й мають одне й те саме зареєстроване місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 9-11).

Вказані окремі юридичні особи існували станом на дату виникнення спірних правовідносин.

При цьому, в ЄДР відсутні відомості про припинення Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ» або про правонаступництво прав та обов`язків вказаного товариства позивачем у даній справі - Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіо Т».

Що стосується п. 35 Договору №50100 про надання послуги з централізованого постачання гарячої води до нежитлових приміщень та суб`єктам господарювання від 24.11.2020, де сторони погодили, що умови договору застосовуються до відносин, які існували з 01.05.2018 (відповідно до ч.3 ст. 631 Цивільного кодексу України), суд зазначає, що вказана умова договору розуміється як така, що свідчить про домовленість між сторонами даного договору (Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т») про застосування його умов до відносин між цими ж сторонами, які виникли до укладення договору.

Тобто, вказана умова договору не свідчить про перехід зобов`язань від Товариства з обмеженою відповідальністю «РТБ» (відносно якого і встановлені факти порушення, зафіксовані в актах про порушення) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т», в тому числі й не свідчить про перехід відповідальності від особи, відносно якої складені акти про порушення (Товариство з обмеженою відповідальністю «РТБ»), до відповідача у даній справі - Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

У ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів (ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України).

Суд зазначає, що відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність відповідного суб`єктивного права (охоронюваного законом інтересу) у позивача та його порушення (невизнання або оспорювання) з боку саме відповідача. На позивача покладений обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються саме відповідачем, а тому потребують захисту.

Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист якого подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення відповідачем і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Господарського процесуального кодексу України відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Відповідачем слід вважати особу, яка залучається до участі у справі за вказівкою позивача чи з ініціативи суду, внаслідок припущення, що вона порушила чи оспорює права позивача. Зазвичай відповідачем є особа, яка знаходиться з позивачем у матеріальних правовідносинах.

З системного аналізу ст.ст. 4, 45 Господарського процесуального кодексу України слідує, що набуття особою процесуального статусу відповідача закон пов`язує не з дійсною наявністю матеріальних правовідносин сторін, а лише з фактом пред`явлення позову до особи. Аналогічну правову позицію підтримано у постанові від 22.05.2014 Вищого господарського суду України по справі 910/5899/13.

Визначення відповідача (відповідачів), предмета та підстав спору є правом позивача.

Натомість установлення належності відповідача (відповідачів) й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц; від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц; від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц; від 12 грудня 2018 року у справах № 570/3439/16-ц та № 372/51/16-ц).

Відповідно до ч. 1 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Суд зазначає, що відповідних клопотань позивачем під час підготовчого провадження не було подано.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Таким чином, оскільки актами про порушення, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, зафіксовано порушення Правил користування тепловою енергією (бездоговірне споживання) саме Товариством з обмеженою відповідальністю «РТБ», що зафіксовано в актах, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості позовних вимог про стягнення донарахованої вартості спожитої теплової енергії з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т», оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що таке порушення було вчинено саме визначеним позивачем відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» (зокрема, актів про порушення, складених відносно відповідача).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що саме на позивачеві лежить процесуальний тягар доведення суду першої інстанції підстав, розміру, строку обчислення боргу шляхом надання суду деталізованого розрахунку усіх заявлених позивачем сум. Водночас, відповідач вправі надати відповідні заперечення щодо позовних вимог та здійснити контррозрахунок таких сум. Як розрахунок позивача, так і контррозрахунок відповідача повинні бути аргументованими, щоби суд, аналізуючи відповідні докази та аргументи учасників справи, виконував функцію здійснення правосуддя, а не змушений би був, в іншому випадку, виконувати обчислення, тобто здійснювати дії, покладені законом на учасників справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.11.2019 у справі №910/1265/17.

Як вбачається з розрахунку коригування споживання ГВП за період з 01.05.2018 по 12.11.2019 у зв`язку з самовільним підключенням водорозбірних пристроїв ГВП, позивачем було нараховано вартість самовільно спожитої теплової енергії у загальному розмірі 616259,58 грн.

Однак, у розрахунку заборгованості позивач вказує суму основного боргу у розмірі 678467,52 грн (коригування у розмірі 677444,27 грн).

При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує та не пояснює, чому, за який період та у зв`язку з чим виникла вказана сума боргу (за твердженням позивача), не зазначає, чому заявлена ним сума основного боргу не співпадає та є значно більшою від суми донарахувань за самовільно спожите теплопостачання; не наводить жодних пояснень, які ще суми включено позивачем до суми основного боргу, що в сукупності свідчить про нехтування позивачем своїми обов`язками, встановленими ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку відмовити у позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» суми основного боргу у розмірі 678467,52 грн.

Так як позовні вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат є похідними від позовних вимог про стягнення суми основного боргу, оскільки їх задоволення залежить від задоволення позову в частині стягнення суми основного боргу, суд відмовляє у позові Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радіо Т» про стягнення 28030,93 грн пені, 25488,69 грн 3% річних та 74625,97 грн інфляційних втрат.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у позові (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судовий збір покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено та підписано 28.07.2022.

Суддя О.М. Спичак