ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року Черкаси справа №925/218/22

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське»

про стягнення 122989,38 грн,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» звернулося у Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське», у якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором купівлі-продажу №437/ФКД від 27.02.2020 у розмірі 122 989,38 грн, з яких: 48 948,91 грн сума пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати, 6217,54 грн 3% річних від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати, 21221,45 грн інфляційні втрати від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати, 10519,70 грн 3% річних від суми простроченого грошового зобов`язання зі сплати неустойки, 36081,78 грн інфляційні втрати від суми простроченого грошового зобов`язання зі сплати неустойки та відшкодувати судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови від 03.02.2022 у справі №925/36/21, відповідач фактично виконав рішення суду з повернення частини попередньої оплати та сплати неустойки 09.02.2022, тобто прострочив виконання вказаного зобов`язання у період з 29.12.2020 (встановлена Північним апеляційним господарським судом дата початку прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати) до 09.02.2022, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій на цю заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 01.03.2022 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання суду відзиву на позов та усіх доказів, якими обґрунтовує свої заперечення та клопотання щодо розгляду справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також встановив строк для подання заперечень на відповідь на відзив (у разі їх наявності) не пізніше 18.04.2022, позивачу встановлено строк на подачу відповіді на відзив відповідача на позов не пізніше 08.04.2022.

04.04.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив у повному обсязі. Відзив мотивований тим, що договір №437/ФКД не передбачає нарахування пені на різницю у грошовому еквіваленті неповерненої передоплати, а тим більше коли сума передоплати була повернута позивачу, тому за доводами відповідача у суду відсутні правові підстави для задоволення позову у частині стягнення з відповідача пені у розмірі 48948,91 грн. Крім того, за умовами договору поставка товару повинна була здійснюватися у період з 01.10.2020 до 30.10.2020. Однак, 21.08.2020, тобто до настання визначеного договором строку поставки товару, зобов`язання відповідача щодо поставку товару було припинено шляхом повернення позивачу сплаченої попередньої оплати. Отже, враховуючи викладене, відповідач вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати за період з 29.12.2020 до 09.02.2022 є безпідставною та такими, що не підлягають до задоволення.

Відзив прийнятий судом до розгляду.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі №925/36/21 частково задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 393996,00 грн пені та 5909,94 грн судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі №925/36/21 та прийнято у скасованій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 185 412, 53 грн попередньої оплати у вигляді курсової різниці оплаченої суми, 741,65 грн пені за прострочення у поверненні попередньої оплати; 315 247, 68 грн неустойки за прострочення передачі товару, 7101, 69 грн витрат по сплаті судового збору.

Під час розгляду справи №925/36/21 судами першої та апеляційної інстанції були встановлені такі факти.

27.02.2020 між Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Красногірське» було укладено договір купівлі-продажу №437/ФКД (далі договір). За умовами цього договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Красногірське» зобов`язалося передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 1000 метричних тонн +/-5% кукурудзи 3 класу урожаю 2020 року, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс зобов`язалося внести передоплату, прийняти товар та провести повний розрахунок за поставлений товар (пункт 1.2 договору).

05.03.2020 відповідач видав позивачу аграрну розписку під урожай 2020 року як підтвердження безумовного виконання зобов`язання відповідно до пункту 3.13 договору.

Строком поставки товару за договором визначений період з 01.10.2020 до 30.10.2020 (пункт 3.2 договору та аграрної розписки).

На виконання умов укладеного між сторонами договору, позивач у період з 28.02.2020 до 10.03.2020 перерахував відповідачу 1 652 622,57 грн передоплати за кукурудзу урожаю 2020 року, а відповідач прийняв передоплату на загальну суму 1 652 622,57, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та не оспорювалося сторонами у справі, претензії щодо повноти перерахування передоплати за товар відсутні.

06.08.2020 позивачем направлено відповідачу вимогу про усунення порушення зобов`язання по аграрній розписці №3280 (складеній відповідно до договору №437/ФКД від 27.02.2020. Тобто вимогу про усунення порушення, направлено позивачем на адресу відповідача ще до настання строку поставки.

21.08.2020 (до визначеного договором строку поставки товару) відповідач повернув суму передоплати за товар у сумі 1 652 622,57 грн на вказаний позивачем рахунок. Водночас, відповідачем зобов`язання за договором у частині поставки зерна кукурудзи 3 класу українського походження урожаю 2020 року виконане не було.

04.11.2020 приватним нотаріусом Старовойтовим О.С. вчинено виконавчий напис №3972 на підставі аграрної розписки відповідача №3280

06.11.2020 приватним виконавцем Недоступом Д.М. було відкрито виконавче провадження №63527715 про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за аграрною розпискою та накладено арешт на врожай кукурудзи 3 класу 2020 року, що належить відповідачу.

17.12.2020 позивачем направлено вимогу про повернення передоплати за вих.№ 497, у якій зазначено про використання відповідачем суми попередньої оплати, здійсненої за договором у еквіваленті суми 66935 доларів США при поверненні 21.08.2020 гривневого еквіваленту без врахування офіційного курсу долара США станом на дату такого повернення.

За даними інтернет-сторінки http://minfin.com.ua/currency/mb/ курс продажу долара США, що склався на міжбанківському валютному ринку України станом на 21.08.2020 становив 27,4600 грн, відповідно сума попередньої оплати у гривневому еквіваленті 66935 доларів США на вказану дату повернення становила 1 838 035,10 грн та при поверненні відповідачем 1 652 622,57 грн, тому Північний апеляційний господарський суд визнав обґрунтованими вимоги позивача про стягнення курсової різниці у сумі 185 412,53 грн.

Враховуючи неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю, та права покупця обумовленого частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати, після направлення позивачем вимоги про повернення передоплати (17.12.2020) останній вже не може вимагати передання товару, тоді як повернення відповідачем 21.08.2020 передоплати (за відсутності вимоги покупця) свідчить про невиконання відповідачем договору, відмову від договору в односторонньому порядку, у зв`язку з чим є підставою для передбаченої договором та законом відповідальності.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором, Північній апеляційній господарський суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 185 412,53 грн попередньої оплати у вигляді курсової різниці оплаченої суми, 741,65 грн пені за прострочення у поверненні попередньої оплати; 315 247,68 грн неустойки за прострочення передачі товару, 7101,69 грн витрат по сплаті судового збору.

Також апеляційний суд встановив, що строк виконання зобов`язань відповідача з поставки товару встановлений договором №437/ФКД від 27.02.2020 (з 01.10.2020 до 30.10.2020), тому відповідно за спливом такого строку з 31.10.2020 при невиконанні договору відповідачем, зокрема, з урахуванням відмови від його виконання в односторонньому порядку, що підтверджує порушення вимог договору та чинного законодавства є підставою вважати прострочення продавцем передачі товару в періоді з 31.10.2020 по 17.12.2020, наслідком чого є застосування до відповідача відповідальності, передбаченої договором у вигляді сплати неустойки згідно з пунктом 5.7 договору. Отже, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що сума неустойки, сплата якої за прострочення продавцем передачі товару передбачена договором, що мала місце у періоді до направлення покупцем вимоги про повернення такої передоплати (17.12.2021) за умови належного виконання зобов`язання позивача в частині перерахування згідно з договором передоплати за товар, становить 315 247, 68 грн: 3 283 830 грн : 100 х 0,2 х 48 (кількість днів прострочення). Враховуючи прострочення відповідача у виконанні зобов`язання з повернення повної суми передоплати за вимогою позивача від 17.12.2020 у період з 29.12.2020 на користь позивача, у межах заявленого розрахунку пені, підлягає стягненню сума у розмірі 741,65 грн. (185 412,53 грн : 100 х 0,2 х 2 (кількість днів прострочення 29.12.2020-30.12.2020).

Згідно з частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом також встановлено, що після прийняття Північним апеляційним господарським судом постанови від 03.02.2022, відповідач фактично виконав грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» протягом 09-11 лютого 2022 року, що, за доводами позивача, свідчить про прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання у період з 29.12.2020 до 09.02.2022, що і змусило позивача звернутись із даним позовом до суду для стягнення з відповідача суми пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати разом із 3% річними та інфляційними втратами та 3% річних та інфляційних витрат від суми простроченого грошового зобов`язання зі сплати неустойки за прострочення передачі товару у примусовому порядку.

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами з поставки товарів, на підставі укладеного між сторонами договору. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Згідно з статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого відповідач зобов`язався передати позивачу 1000 метричних тонн кукурудзи, а відповідач зобов`язався внести передоплату, прийняти товар та провести повний розрахунок за поставлений товар

За змістом статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Повернення Товариством з обмеженою відповідальністю «Красногірське» передоплати за договором є односторонньою відмовою від виконання зобов`язання, що є прямим порушенням зобов`язального права (стаття 525 Цивільного кодексу України) та підставою для відповідальності встановленої договором за його невиконання (одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання (частина 2 статті 615 Цивільного кодексу України).

Згідно з положеннями статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Під час розгляду справи №925/36/21 Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у відповідності до статті 599 Цивільного кодексу України спірний договір купівлі-продажу не припинений внаслідок його належного виконання, а повернення відповідачем передоплати за договором є односторонньою відмовою відповідача від виконання зобов`язання, що є прямим порушенням зобов`язального права та підставою для відповідальності встановленої договором за його невиконання.

Відповідно до статті 193 Господарського Кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання (стаття 216 Господарського Кодексу України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (статті 217, 218 Господарського Кодексу України).

Стаття 230 Господарського Кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. А частина 4 статті 231 Господарського Кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 у справі 925/36/21 встановлено та підтверджено виникнення у відповідача з 28.12.2020 грошового зобов`язання з повернення позивачу частини попередньої оплати за договором у сумі 185 412,53 грн та невиконання останнім вказаного зобов`язання з 29.12.2020. Цією ж постановою також встановлено правомірність застосування до відповідача та наявність підстав для стягнення з нього встановленої договором пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення попередньої оплати за кожен день прострочення та стягнуто з відповідача пеню за період з 29.12.2020 (дата початку прострочення) до 30.12.2020 (дата подання позову у справі №925/36/21).

Відповідно до пункту 5.8.1 договору, у разі не поставки товару у терміни, визначені договором, та у разі неповернення передоплати покупець має право нарахувати продавцю, а продавець зобов`язаний сплатити штрафні санкції, а саме пеню у розмірі 0,2% від суми неповернутої передоплати за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що фактичне виконання відповідачем грошового зобов`язання з повернення частини попередньої оплати у сумі 185 412,53 грн здійснено 09.02.2022, що підтверджується відповідною випискою про рух коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське». Водночас, обов`язок з її повернення виник у відповідача з 29.12.2020 (вказана дата встановлена Північним апеляційним господарським судом, що і стало підставою для застосування апеляційним судом відповідальності за прострочення повернення передоплати у вигляді нарахування пені за період з 29.12.2020 до 30.12.2020 у сумі 741,65 грн).

Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язання з повернення попередньої оплати та пункт 5.8.1 договору, позивач нарахував відповідачу 48948,91 грн пені за період прострочення з 18.02.2021 до 29.06.2021 (з урахуванням строку нарахування пені та дати подання позову до суду).

Суд вважає за необхідне зазначити, що частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Оскільки у договорі сторони не встановили інший строк для нарахування пені за вказане правопорушення, суд вважає, що у позивача є право нарахування пені протягом строку, який встановлений у статті 232 Господарського процесуального Кодексу України з 29.12.2020 до 29.06.2021. Судом за допомогою калькулятору програми Ліга-Закон перевірений розрахунок пені позивача та встановлено, що розмір пені за період з 18.02.2021 до 29.06.2021 (не перевищує строк, що визначений частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України) зроблений вірно, відтак вимога про стягнення пені підлягає до задоволення у заявленому розмірі.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інше не встановлено договором.

На підставі наведених положень статті 625 Кодексу позивач нарахував відповідачу 6217,54 грн річних та 21221,45 грн інфляційних витрат на суму неповернутої частини передоплати у розмірі 185 412,53 грн, за період прострочення з 29.12.2020 до 09.02.2022, які також просить стягнути з останнього.

Судом перевірений розрахунок позивача з врахуванням наведених вище положень законодавства, вихідних даних та строку їх нарахування та встановлено, що розмір 3% річних та інфляційних витрат за період прострочення грошового зобов`язання з повернення попередньої оплати становить 6217,54 грн річних та 21221,45 грн інфляційних витрат, отже вимога про їх стягнення підлягає до задоволення у заявлено позивачем розмірі.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, які останній нарахував за період з 31.12.2020 до 09.02.2022 на суму неустойки у розмірі 315 247,68 грн (розмір якої було встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 за прострочення передачі товару), то суд зазначає наступне.

Визначаючи правову природу грошового зобов`язання, необхідно, перш за все, виходити з правил частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, відповідно до яких зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У той же час правова природа неустойки зовсім інша, оскільки відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Отже, формами неустойки є штраф та пеня.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 Цивільного кодексу України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Неустойка має подвійну правову природу. До настання строку виконання зобов`язання неустойка є способом його забезпечення, а у разі невиконання зобов`язання перетворюється на відповідальність, яка спрямована на компенсацію негативних для кредитора наслідків порушення зобов`язання боржником.

За приписами частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Тобто, неуйстока носить допоміжний (акцесорний) до основного зобов`язання характер.

Системний аналіз норм матеріального права дає підстави для висновку, що обов`язок сплатити неустойку за невиконання зобов`язання не є зобов`язанням у розумінні положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, тому що неустойка є одним із видів забезпечення виконання основного зобов`язання, у тому числі й грошового.

Суд зазначає, що оскільки Постановою Північного апеляційного Господарського суду від 03.02.2022 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» було стягнуто 315 247,68 грн неустойки за прострочення передачі товару, правова природа цього боргу як штрафної санкції з прийняттям рішення не змінилася, неустойка не перетворилася у грошове зобов`язання, а тому відсутні підстави для застосування до цих правовідносин положень статті 625 Цивільного кодексу України, тому суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у цій частині.

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» у частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» 48 948,91 грн пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати, 6217,54 грн 3% річних від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати, 21221,45 грн інфляційних втрат від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, сплачена ним сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 1540,93 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Красногірське» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнікорнс» 48 948,91 грн суму пені за прострочення виконання зобов`язання з повернення передоплати, 6217,54 грн 3% річних від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати, 21221,45 грн інфляційних втрат від суми простроченого зобов`язання з повернення попередньої оплати та 1540,93 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко