ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/327/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь"

про звільнення нежитлового приміщення

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача Костючок С.Ю.

від відповідача Герман Ю.Я.

Суть спору:

Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" про звільнення нежитлового приміщення площею 121,2 кв.м., яке знаходиться за адресою м.Рівне, вул.Князя Романа, 9, шляхом виселення.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" 08 травня 2007 року укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 1805, за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 157,9 кв.м за адресою: м.Рівне, вул.Князя Романа, 9. 07.03.2013 р., 01.04.2016 р. 01.02.2019 р. та 01.10.2019 р. до Договору оренди сторонами вносилися зміни та доповнення, які оформлялися відповідними додатковими договорами до такого Договору. Згідно Додаткового договору від 01.10.2019 р. до Договору оренди загальна площа орендованих відповідачем приміщень зменшилася та склала 121,2 кв.м, про що сторонами було підписано акт № 596 від 01.10.2019 р. За вказаним Договором в оренду відповідачу було передане майно, що перебуває в комунальній власності, тому на правовідносини між позивачем та відповідачем поширюється дія Закону України "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ, (введеного в дію з 01 02.2020 р., крім деяких положень, які введені в дію пізніше). Після введення в дію вказаного Закону, договори оренди комунального майна, що укладені до набрання чинності цим Законом, з 01 липня 2020 року продовжуються в порядку, визначеному цим Законом (п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Відповідно до пунктів 134, 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених законом випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди на аукціоні, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акту приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Оскільки відповідач не подав зазначену вище заяву по продовження Договору оренди, Управління комунальною власністю листом від 02.11.2021 р. № 08-823 повідомило орендаря про припинення дії Договору оренди, на який його було укладено, та про необхідність повернути орендоване майно з оренди 09 грудня 2021 року о 12:00 год. за актом прийому-передачі. Орендар в зазначений час з`явився, проте відмовився передавати приміщення, про що складено відповідний акт від 09.12.2021 року № 771.

20 червня 2022 року відповідач подав відзив на позов, у якому вимоги позивача не визнає. Вказує, що ТзОВ "Фірма Либідь" не отримувала лист від 02.11.2021р. за вих.№8-823. Згідно пункту 3.1 Розділу III Додаткового договору від 07 березня 2013р. "Строк договору оренди встановлюється на два роки одинадцять місяців - з 07 березня 2013 року по 06 лютого 2016 року". Згідно пункту 3.2 Розділу III Даного договору, "У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором за умови згоди Балансоутримувача. У разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка майна була зроблена більше як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться оцінка майна".

Крім того, 31 грудня 2021 року Сторонами Договору було складено Акт здачі - прийняття робіт (надання послуг) у відповідності з договором оренди №1805. Акт виконаних ообіт (наданих послуг) належить до первинних документів та фіксує факт здійснення господарської операції, а тому такі Акти складаються по завершенню кожного місяця. Вищезазначені Акти є підтвердженням того, що Позивач продовжує надавати послуги оренди у відповідності з договором оренди №1805, та відповідно, погодився як Орендодавець та балансоутримувач на продовження даного Договору на той самий строк і на тих самих умовах. В Актах прямо вказано: "Сторони претензій одна до одної не мають". Тобто, претензії щодо звільнення орендованого приміщення, відсутні також.

ТзОВ "Фірма Либідь" виконує договори, укладені на виконання мобілізаційного завдання (замовлення) з військовими частинами з використанням спірного орендованого приміщення. Відповідач зауважує, що порушення права ТзОВ "Фірма Либідь" на користування орендованим нежитловим приміщенням за адресою: м.Рівне, вул.Князя Романа, 9, змусить демонтувати обладнання, що використовується при виконанні договорів, укладених з військовими частинами, що призведе до зриву виконання мобілізаційного завдання (замовлення).

27 червня 2022 року позивач подав відповідь на відзив. Звертає увагу, що умовами п. 2 Прикінцевих та перехідних положень до Закону України "Про оренду державного та комунального майна", який вступив в дію з 01.02.2020 передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Договір оренди завершив свою дію з 6 грудня 2021. Отож його продовження мало відбутися відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 (набув чинності з 01.02.2020). Орендар не вжив належних заходів для продовження договору оренди.

Щодо актів здачі -прийняття робіт (надання послуг), позивач вважає, що вони фіксували лише виконання вимог щодо оплати наданих послуг з оренди, так як зобов`язання про повернення майна орендарем не виконувалася і він продовжує користуватися майном, а за умовами договору оренди орендна плата сплачується по день фактичної передачі приміщення.

08 липня 2022 року відповідач подав заперечення на відповідь на відзив. У загальному підтримує позицію, що викладена у відзиві та вважає, що спірний договір не вважається припиненим та відсутні підстави для повернення орендованого майна. Просить відмовити в задоволенні позову.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 08.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання в засіданні на 22 червня 2022 р. на 10:00 год.

У засіданні 22.06.2022 оголошено перерву до 13.07.2022 на 10:40 год.

Ухвалою від 13.07.2022 розгляд справи відкладено на 26 липня 2022 р. на 13:00 год.

26 липня 2022 року розпочато слухання справи по суті.

Представник позивача під час розгляду спору по суті позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задоволити та покласти на відповідача усі судові витрати.

Представник відповідача у свою чергу позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

08 травня 2007 року між Управлінням комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" (Орендар) укладений Договір оренди нежитлового приміщення № 1805.

Згідно п.1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення загальною площею 157,9 кв.м за адресою: м.Рівне, вул.Князя Романа, 9, для надання побутових послуг, яке перебуває на балансі Управління комунальною власністю.

Строк дії договору оренди встановлюється з 8 травня 2007 року по 7 квітня 2010 року. При відсутності заяви однієї із Сторін про припинення або зміну Договору протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору , Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором. (п.п. 2.1., 2.2. Договору).

Відповідно до п.п. 3.1., 3.2. орендна плата по цьому договору встановлюється в сумі 2 702,31 грн. в місяць плюс ПДВ згідно з чинним законодавством. Орендна плата сплачується Орендарем до 20 числа поточного місяця.

Даний договір вважається припиненим з моменту закінчення дії договору при умові наявності заяви однієї із сторін про припинення договору оренди приміщення не пізніше 30 календарних днів після дня закінчення його терміну дії (п. 7.2. Договору).

Вказаний Договір підписаний повноважними представниками сторін та скріплено відбитками печаток останніх.

07.03.2013 р. між сторонами підписано Додатковий договір до договору оренди нежитлового приміщення, яким серед іншого внесли зміни, що стосуються розміру орендної плати (3 575,64 грн. в місяць). Також сторони обумовили у п.3.1., що строк дії договору оренди встановлюється на два роки одинадцять місяців - з 07 березня 2013 року по 06 лютого 2016 року.

Згідно пункту 3.1 Розділу III Додаткового договору від 07 березня 2013р. "Строк договору оренди встановлюється на два роки одинадцять місяців - з 07 березня 2013 року по 06 лютого 2016 року". Згідно пункту 3.2 Розділу III Даного договору, "У разі відсутності заяви однієї із Сторін про припинення цього Договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця Договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором за умови згоди Балансоутримувача. У разі, якщо на момент продовження дії договору оренди остання оцінка майна була зроблена більше як три роки тому, для продовження (поновлення) договору оренди проводиться оцінка майна".

01.04.2016 р. між сторонами підписано Додатковий договір до договору оренди нежитлового приміщення, яким внесли зміни, щодо розміру орендної плати (6 626,50 грн. в місяць).

01.02.2019 р. між сторонами підписано Додатковий договір до договору оренди нежитлового приміщення, яким внесли зміни, які стосуються розміру орендної плати (7 618,56 грн. в місяць).

01.10.2019 р. Договору оренди сторонами вносилися зміни та доповнення, згідно яких загальна площа орендованих відповідачем приміщень зменшилася та склала 121,2 кв.м, про що сторонами було підписано акт № 596 від 01.10.2019 р. Орендна плата встановлена в розмірі 6008,02 грн. в місяць.

Управління комунальною власністю листом від 02.11.2021 р. № 08-823 повідомило орендаря про припинення дії Договору оренди, на який його було укладено, та про необхідність повернути орендоване майно з оренди 09 грудня 2021 року о 12:00 год. за актом прийому-передачі.

У акті вказано, що Орендар в зазначений час з`явився, проте відмовився передавати приміщення, про що складено відповідний акт від 09.12.2021 року № 771.

У матеріалах справи містяться підписані обома сторонами акти здачі -прийняття робіт (надання послуг), з яких вбачається що за період листопад 2021 року - травень 2022 року позивачем надавалися послуги оренди відповідачу.

Відповідач фактично використовує спірне приміщення та не повернув його позивачу.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Між сторонами у справі виникли цивільно-правові відносини на підставі укладеного Договору оренди в силу статті 11 Цивільного кодексу України, судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов`язання, які виникають на підставі договору оренди.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Оренда державного та комунального майна є різновидом майнового найму, і при розгляді справ застосовуються норми як Закону України "Про оренду державного та комунального майна", так і норми Цивільного та Господарського кодексів України.

Частинами 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України (далі ГК України) визначено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ч. 3 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Положеннями ст. 525, ч. 1 ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (ч.4 ст.284 ГК України).

П.1 ч.2. ст. 291 ГК України, договір оренди припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

03.10.2019 року Верховною Радою України було прийнято закон "Про оренду державного та комунального майна" № 157-ІХ, яким визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 р. № 2269-ХІІ з дня введення в дію цього Закону.

Вказаний Закон є спеціальним та таким, що регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим, а також передачею права на експлуатацію такого майна; майнові відносини між орендодавцями та орендарями щодо господарського використання майна, що перебуває в державній та комунальній власності, майна, що належить Автономній Республіці Крим. Дія цього Закону не поширюється на відносини концесії державного та комунального майна.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року. Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом. Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Таким чином, з 01.07.2020 р. договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому Законом України "Про оренду державного та комунального майна" від 03.10.2019 р. № 157-ІХ.

Відповідно до пунктів 134, 143 Порядку передачі в оренду державного та комунального майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 № 483, продовження договорів оренди здійснюється за результатами проведення аукціону або без проведення аукціону в передбачених законом випадках. Орендар, що має право продовжити договір оренди на аукціоні, звертається до орендодавця із заявою про продовження договору оренди не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору оренди. Заява подається шляхом заповнення електронної форми через особистий кабінет в електронній торговій системі. Якщо орендар не подав заяву про продовження договору оренди у зазначений строк, то орендодавець не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору оренди повідомляє орендаря про те, що договір оренди підлягає припиненню на підставі закінчення строку, на який його було укладено, у зв`язку з тим, що орендар не подав відповідну заяву у визначений Законом строк та про необхідність звільнення орендованого приміщення і підписання акту приймання-передачі (повернення з оренди) орендованого майна.

Оскільки відповідач не подав зазначену вище заяву по продовження Договору оренди, Управління комунальною власністю листом від 02.11.2021 р. № 08-823 повідомило орендаря про припинення дії Договору оренди, на який його було укладено, та про необхідність повернути орендоване майно з оренди 09 грудня 2021 року о 12:00 год. за актом прийому-передачі. Орендар в зазначений час з`явився, проте відмовився передавати приміщення, про що складено відповідний акт від 09.12.2021 року № 771.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договороморенди.

Згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Стаття 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) також зазначає, що у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Відповідач використовував приміщення на праві оренди на підставі укладеного між сторонами Договору.

Враховуючи вищезазначене, обов`язок орендаря повернути майно з орендного користування після припинення договору оренди передбачений нормами чинного законодавства, а також умовами договору оренди.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, враховуючи що позивачем доведено обґрунтованість та законність заявлених вимог, а відповідачем не надано доказів протилежного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради обґрунтовані та підлягають задоволенню щодо зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" звільнити нежитлове приміщення загальною площею 121,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Романа, 9, шляхом виселення та передати по акту прийому-передачі.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 2 481,00 грн. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач не надав попереднього орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 та п.1 ч.4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому, судові витрати понесені позивачем у виді судового збору, сплаченого при зверненні до суду з даним позовом на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача у сумі 2 481,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" (33013, м. Рівне, вул. Набережна, 32, ) звільнити нежитлове приміщення загальною площею 121,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Романа, 9, шляхом виселення та передати по акту прийому-передачі Управлінню комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Либідь" (33013, м. Рівне, вул. Набережна, 32, ) на користь Управління комунальною власністю виконавчого комітету Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, вул. Соборна, 12А, ) 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одну гривню 00 копійок) витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 28 липня 2022 року.

Суддя Бережнюк В.В.