ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

20 липня 2022 р. Справа № 918/1007/21(918/484/22)

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1

до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

про стягнення коштів,

у межах справи № 918/1007/21 за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Народного ополчення, 11 А, м. Київ 151, 03151, )

про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Пластова, 7, м. Рівне, 33028, ),

ВСТАНОВИВ:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", в якій просить стягнути:

- заборгованість із заробітної плати в розмірі 33 270 грн 00 коп.;

- компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 3 205 грн 69 коп.;

- компенсацію через втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 4 395 грн 91 коп.;

- середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2022 р. до дня ухвалення судом рішення з розрахунку середнього заробітку в сумі 363 грн 76 коп.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.07.2022 р. дану позовну заяву передано на розгляд судді Політиці Н.А. (у провадженні якої перебуває справа № 918/1007/21 про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України") та присвоєно номер 918/1007/21(918/484/22).

Суд зазначає, що статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено порядок розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Зокрема, частиною 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Отже, за умови відкриття провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без відкриття нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Кодексу України з процедур банкрутства, який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, враховуючи викладене вище, позовна заява ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" підлягає розгляду у межах справи № 918/1007/21 за заявою Дочірнього підприємства "Київський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Народного ополчення, 11 А, м. Київ 151, 03151, ) про банкрутство Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (вул. Пластова, 7, м. Рівне, 33028, ).

В той час, дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов до висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Так, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ст. 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, позивач звернувся до господарського суду з вимогами до боржника щодо стягнення:

- заборгованості із заробітної плати в розмірі 33 270 грн 00 коп.;

- компенсації за невикористану відпустку в розмірі 3 205 грн 69 коп.;

- компенсації через втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 4 395 грн 91 коп.;

- середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2022 р. до дня ухвалення судом рішення з розрахунку середнього заробітку в сумі 363 грн 76 коп.

В поданій заяві ОСОБА_1 вказує, що звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Суд, перевіривши вказану позовну заяву на відповідність вимогам ст. 164 ГПК України, встановив, що матеріали даної заяви не містять доказів сплати судового збору в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору встановлюються у таких розмірах за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру: збір становить - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 01.01.2022 року становить 2 481 грн 00 коп.

Тобто виходячи зі змісту позовних вимог, позивач мав сплатити за подання даної позовної заяви (майнова вимога) - 2 481 грн 00 коп.

Однак при огляді вказаної позовної заяви та доданих до неї документів судом встановлено, що позивачем не додано докази сплати судового збору.

Щодо підстав звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір" суд зазначає, що згідно з нормами п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Суд звертає увагу, що позовні вимоги складаються з: заробітної плати; компенсації за невикористану відпустку в розмірі; компенсації через втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 910/4518/16 надано наступний правовий висновок: "З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст. 2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати.

З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях" (пункти 34, 35).

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за позовними вимогами про стягнення з відповідача 33 270 грн 00 коп. - нарахованої, але не виплаченої заробітної плати.

Водночас заявником також заявлено вимоги, на які не поширюють свою дію положення ст. 5 Закону України "Про судовий збір" - про стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку в розмірі 3 205 грн 69 коп.; компенсації через втрату частини доходів у зв`язку із порушенням строків виплати заробітної плати та компенсації за невикористану відпустку в розмірі 4 395 грн 91 коп.; середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 22.03.2022 р. до дня ухвалення судом рішення з розрахунку середнього заробітку в сумі 363 грн 76 коп.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про необхідність повідомити ОСОБА_1 про недоліки позовної заяви та встановлення строку для їх усунення.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовна заява підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відтак, позивачу слід усунути недолік позовної заяви шляхом подання доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме: в сумі 2 481 грн 00 коп.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Керуючись ст. ст. 164, 174, 234, 235 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 - залишити без руху.

2. Встановити ОСОБА_1 строк на усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити ОСОБА_1 спосіб усунення недоліку позовної заяви шляхом подання до суду:

- платіжного доручення про сплату судового збору за подання даної позовної заяви в розмірі 2 481 грн 00 коп.;

Ухвала згідно частини 2 статті 235 ГПК України підписана та набрала законної сили 20 липня 2022 року та оскарженню не підлягає.

Суддя Політика Н.А.