ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Справа № 907/922/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача - Митровка Я.В. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від відповідача-1 (скаржника) - ОСОБА_10 (директор) (в режимі відеоконференції в Господарському суді Закарпатської області); ОСОБА_12 (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon)

від відповідачів-2-9 - не з`явилися

від відповідача-10 - ОСОБА_10, ОСОБА_11 (обоє в режимі відеоконференції в Господарському суді Закарпатської області)

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", б/н від 14 лютого 2022 року

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року, суддя Пригуза П.Д.

про забезпечення позову

у справі №907/922/21

за позовом ОСОБА_1 , м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-2 ОСОБА_2 , м. Ужгород

до відповідача-3 ОСОБА_3 , с. Сімер, Закарпатська область

до відповідача-4 ОСОБА_4 , м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-5 ОСОБА_5 , м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-6 ОСОБА_6 , с. Оноківці, Закарпатська область

до відповідача-7 ОСОБА_7 , м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-8 ОСОБА_8 , м. Перечин, Закарпатська область

до відповідача-9 ОСОБА_9 , м. Ужгород

до відповідача-10 ОСОБА_10 , м. Ужгород

про визначення розміру статутного капіталу товариства та розмірів часток учасників товариства

в с т а н о в и в :

16 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Перечинський "Стеатит", ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 про визначення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит» у розмірі 5 523 грн. та розмірів часток учасників у такому товаристві, а саме: ОСОБА_1 з часткою у розмірі 4 011,50 грн.; ОСОБА_10 з часткою у розмірі 1 455,50 грн.; ОСОБА_3 з часткою у розмірі 14 грн.; ОСОБА_4 з часткою у розмірі 14 грн.; ОСОБА_5 з часткою у розмірі 14 грн.; ОСОБА_6 з часткою у розмірі 14 грн.

Позов мотивовано зокрема тим, що позивач ( ОСОБА_1 ) не голосувала за жодне рішення, прийняте на загальних зборах учасників ТОВ «Перечинський «Стеатит» від 25 серпня 2016 року, оскільки покинула такі збори після їх початку та до прийняття рішення по першому питанню порядку денного через письмове повідомлення учасником товариства ОСОБА_2 (яка не з`явилася на збори), про відкликання довіреності, виданої нею ОСОБА_9 для участі останнього у зборах, як представника ОСОБА_2 . Також позивач зазначає, що не брала участі у загальних зборах учасників товариства 12 вересня 2016 року і за прийняті на таких зборах рішення, не голосувала.

20 січня 2022 року позивач звернувся до місцевого суду з заявою про зміну підстав позову, у зв`язку із зміною практики Верховного Суду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.11.2021 року у справі №917/1338/18).

Ухвалою суду від 20 січня 2022 року вказана заява про зміну підстав позову прийнята судом.

Поряд з тим, 26 січня 2022 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Закарпатської області з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит».

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року у справі №907/922/21 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково. Суд наклав арешт на все нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит» до набрання законної сили судовим рішенням у справі №907/922/21.

Ухвала суду мотивована тим, що такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з предметом та підставами позову. Суд зазначив, що заходи забезпечення позову, про які просить позивач, мають безпосередній правовий зв`язок з предметом позовних вимог та заявленими правовими підставами для задоволення позову. Суд дійшов висновку, що рішення загальних зборів учасників ТзОВ «Перечинський «Стеатит», незаконність яких є предметом доказування у цій справі, стали підставою для продажу майна товариства його керівником. Також судом встановлено, що після виключення позивача ( ОСОБА_1 ) зі складу ТОВ «Перечинський «Стеатит», відчужено частину майна, а саме: незавершене будівництво житлової нерухомості 33% готовності за адресою: АДРЕСА_1 . Суд погодився з доводами заявника, що вказані обставини безпосередньо пов`язані з предметом спору, свідчать про дії керівника, що зменшують майнові активи товариства, не виключають можливості вчинення таких дій у подальшому, спрямованих на подальший продаж або відчуження за іншими правочинами рухомого або нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ «Перечинський «Стеатит». В той же час, суд вважав достатнім застосувати заходи щодо обмеження можливості відчужувати об`єкти нерухомого майна товариства, про реалізацію яких (землі, будівель і споруд) йдеться у наведених рішення загальних зборів.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду, відповідач-1 - ТзОВ «Перечинський «Стеатит» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року у справі №907/922/21 та вжиті на її підставі заходи забезпечення позову і прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі. Зокрема, зазначає, що предметом корпоративного спору у цій справі є вимоги немайнового характеру щодо визначення розміру статутного капіталу ТзОВ «Перечинський «Стеатит» та розмірів часток учасників у такому товаристві, відтак, такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору у цій справі. Зокрема, апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі №910/16800/20. Крім цього, зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на те, що належне товариству нерухоме майно вже перебуває під арештом та є обтяженим у межах виконавчих проваджень, що свідчить також про недоведеність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зокрема, зазначає, що позовні вимоги у цій справі направлені на відновлення порушених корпоративних прав позивача у ТзОВ «Перечинський «Стеатит» від незаконних дій відповідачів щодо проведення загальних зборів учасників товариства без наявності кворуму, прийняття незаконних рішень на таких зборах, виключення позивача зі складу учасників товариства, зміни складу учасників, розміру часток учасників та розміру статутного капіталу. Щодо наявності арешту на майно ТзОВ «Перечинський «Стеатит», накладеного в межах кримінального провадження, зазначає, що таке провадження може у будь-який час бути закінчене, а арешт у ньому скасований. Вжитий судом захід забезпечення позову, на думку позивача, сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача, натомість невжиття такого заходу призведе до неможливості захисту в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Судові засідання з розгляду апеляційної скарги проводились в режимі відеоконференції з Господарським судом Закарпатської області та поза межами приміщення суду з використанням системи EasyCon, на підставі відповідних заяв сторін у справі та ухвал суду.

Представники відповідача-1 (скаржника) в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги, просили такі задоволити: скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року у справі №907/922/21 та вжиті на її підставі заходи забезпечення позову і прийняти нове рішення, яким відмовити повністю в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у цій справі, з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Відповідач-10 та його представник в судовому засіданні також підтримали вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідачів-2-9 в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання.

15 липня 2022 року від відповідача-1 до суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів вжиття заходів щодо належного повідомлення відповідачів-2-9 про судове засідання 19 липня 2022 року.

Враховуючи відсутність коштів на поштове відправлення кореспонденції суду, з огляду на відсутність даних щодо електронних адрес відповідачів-3-9, колегія суддів вважає за можливе долучити такі докази до матеріалів справи.

Поряд з тим, у матеріалах справи міститься заява відповідача-2 ( ОСОБА_2 ) про направлення кореспонденції на її електронну пошту ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), відтак, судом за вказаною електронною адресою направлялися ухвали суду від 10.05.2022, від 30.05.2022 та від 27.06.2022, що також свідчить про повідомлення відповідача-2 про дату, час та місце судового засідання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Оскільки явка представників відповідачів-2-9 в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача-1 та відповідача-10, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази у справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч.2 ст.136 ГПК України).

Заходи забезпечення позову передбачено у ст.137 ГПК України. Так, позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.4 ст.137 ГПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст.137 ГПК України не допускається забезпечення позову у спорах, що виникають з корпоративних відносин, шляхом заборони: проводити загальні збори акціонерів або учасників господарського товариства та приймати ними рішення, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, які прямо стосуються предмета спору; Центральному депозитарію цінних паперів та депозитарній установі надавати емітенту реєстр власників іменних цінних паперів для проведення загальних зборів акціонерів; участі (реєстрації для участі) або неучасті акціонерів або учасників у загальних зборах товариства, визначення правомочності загальних зборів акціонерів або учасників господарського товариства; здійснювати органам державної влади, органам місцевого самоврядування, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладені на них згідно із законодавством владні повноваження, крім заборони приймати конкретні визначені судом рішення, вчиняти конкретні дії, що прямо стосуються предмета спору.

У частині 9 статті 137 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що суд, який вирішує спір про право власності на акції (частки, паї) товариства, права акціонера (учасника), реалізація яких залежить від відносної вартості акцій (розміру частки) в статутному капіталі товариства, може постановити ухвалу про забезпечення позову шляхом встановлення заборони на внесення змін до статуту цього товариства щодо розміру статутного капіталу.

Заходи забезпечення позову не повинні порушувати прав інших акціонерів (учасників) господарського товариства. Зокрема, крім випадків, передбачених частиною дев`ятою цієї статті, заборона вчиняти дії має стосуватися лише акцій або корпоративних прав, безпосередньо пов`язаних з предметом спору (частина 10 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Оскільки у цій справі позивач звернувся до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, враховуючи вимоги статті 136 Господарського процесуального кодексу України, то в такому випадку судом має досліджуватися та застосовуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 серпня 2018 року у справі №910/1040/18).

Такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу.

Положення Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачають вчинення такої реєстраційної дії як накладення/зняття арешту корпоративних прав (абзац 5 пункту 2 частини 1 статті 25).

При цьому, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.10.2019 у справі №923/8876/16, вичерпний перелік способів захисту учасників товариств з обмеженою відповідальністю або з додатковою відповідальністю міститься у статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", норми якого є спеціальними для зазначених товариств. До таких, зокрема належить: визначення розміру статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю та розмірів часток учасників у такому товаристві; стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю.

Тобто, такий спосіб забезпечення позову як накладення арешту на майно у корпоративному спорі може узгоджуватися, зокрема, з такою вимогою майнового характеру як стягнення (витребування з володіння) з відповідача частки (частини частки) у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, товариства з додатковою відповідальністю. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову (подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29 березня 2021 року у справі №910/16800/20).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду.

Так, предметом позову у цій справі є немайнові вимоги ОСОБА_1 , як учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит», а саме: визначення розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит» та розмірів часток учасників у такому товаристві.

Відтак, оскільки позовні вимоги, заявлені в цій справі, є вимогами немайнового характеру, то такий захід забезпечення позову як накладення арешту на майно не є співмірним з предметом спору в цій справі.

Разом з цим, судом першої інстанції не наведено фактичних обставин, які б свідчили про реальну ймовірність ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову та обставин, які б підтверджували, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову ускладнить чи унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Беручи до уваги все наведене вище, зважаючи на те, що запропоновані позивачем та вжиті судом заходи забезпечення позову не узгоджуються з предметом та підставами позову, а також не є співмірними з предметом позову, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі, шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит».

Відповідно до ч.1 ст.255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції, зокрема, про забезпечення позову (п.3).

Згідно з ч.1 ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Статтею 275 ГПК України передбачено право суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

При цьому, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права (ч.1 ст.277 ГПК України).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит», скасування ухвали Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року у справі №907/922/21 та відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цій справі, шляхом накладення арешту на все рухоме і нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит».

Керуючись ст.ст.236, 255, 270, 271, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Перечинський «Стеатит» задоволити.

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27 січня 2022 року у справі №907/922/21 скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову від 26 січня 2022 року - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 20 липня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.