ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"27" липня 2022 р. Cправа № 902/1608/14(902/177/22)

Господарський суд Вінницької області в складі: головуючий суддя Тісецький С.С. судді: Міліціанов Р.В. та Лабунська Т.І., секретар судового засідання Переродова С.О., розглянувши в приміщенні суду у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали по справі

за позовом: ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького Андрія Сергійовича

до: Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича

до: ОСОБА_1

до: ОСОБА_2

до: ОСОБА_3

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача : ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача : ОСОБА_5

про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності,

в межах справи № 902/1608/14

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "Цант+" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Хімекс"

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні"

про визнання банкрутом

за участю :

арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/1608/14 за заявою ТОВ "ЦАНТ+" та ТОВ "ТД ХІМЕКС" до ТОВ "Подільські цукроварні" про банкрутство.

Провадження у даній справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури. Ліквідатором банкрута є арбітражний керуючий Козирицький А.С.

23.02.2022 року до суду від ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. надійшла позовна заява № 02-21/972 від 18.02.2022 року (вх.№ 01-36/171/22) до ФОП Любовського В.І., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС у Вінницькій області про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності, у справі № 902/1608/14.

Відповідно до вимог ч.ч. 6, 7 ст. 176 ГПК України, 02.03.2022 року судом здійснено запити до відповідних органів реєстрації щодо надання відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3

09.03.2022 року до суду від Ленковецької сільської ради надійшов лист № 07.01-16/260 від 07.03.2022 року, в якому повідомлено відомості про реєстрацію відповідача - ОСОБА_5

25.03.2022 року до суду від Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради надійшов лист № 04/00/011/14390 від 22.03.2022 року, в якому повідомлено відомості про реєстрацію відповідача - ОСОБА_1

26.04.2022 року запити щодо відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було надіслано вдруге.

27.04.2022 року до суду від Новоархангельської селищної ради надійшов лист №133/12-23 від 27.04.2022 року, в якому повідомлено відомості про реєстрацію відповідача - ОСОБА_4

27.04.2022 року до суду від Літинської селищної ради надійшов лист № 05-36/456 від 26.04.2022 року, в якому повідомлено відомості про реєстрацію відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ухвалою від 28.04.2022 року клопотання ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. про звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі, задоволено частково. Відстрочено ТОВ "Подільські цукроварні" сплату судового збору за звернення з позовом до суду до ухвалення судового рішення по даному спору. Залучено Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області до участі у справі № 902/1608/14(902/809/21) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів. Підготовче засідання у справі № 902/1608/14(902/177/22), в межах справи №902/1608/14 призначено на 02.06.2022 року.

Ухвалою від 02.06.2022 року підготовче засідання призначено на 27.06.2022 року.

Ухвалою від 23.06.2022 року задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. про залучення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача у справі № 902/1608/14(902/177/22).

Залучено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до участі у справі №902/1608/14(902/177/22) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача - ОСОБА_2 , виключивши їх з числа відповідачів у справі № 902/1608/14(902/177/22), в межах справи № 902/1608/14.

Задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. про витребування доказів. Витребувано від ФОП Любовського В.І. оригінали договорів, а саме: договорів комісії №1194 від 27.02.2020 року, №1193 від 27.02.2020 року, №1192 від 27.02.2020 року, №0833 від 15.02.2020 року, купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1194 від 27.02.2020 року, купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020 року, купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192 від 27.02.2020 року, купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/009750 від 15.02.2020 року, а також ДКП виписаного в СГ № 3318 від 16.04.2020 року та договір виписаний в СГ № 7594/20/1761 від 21.03.2020 року (для огляду в судовому засіданні).

Ухвалою від 27.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу № 902/1608/14(902/177/22) за позовом ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. до ФОП Любовського В.І., ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності, в межах справи № 902/1608/14, до судового розгляду по суті на 27.07.2022 року. Задоволено клопотання арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. про участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалено забезпечити участь арбітражного керуючого Козирицького А.С. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду у справі № 902/1608/14(902/177/22), в приміщенні Господарського суду Вінницької області з використання системи відеоконференцзв`язку "EasyCon".

На визначену дату в судове засідання, яке проведено в режимі відеоконференції, з`явився арбітражний керуючий (ліквідатор) Козирицький А.С.

Інші учасники справи - відповідачі та треті особи повноважних представників не направили, будь-яких заяв, клопотань чи письмових пояснень щодо причин неявки, а також витребуваних доказів та відзиву на позов - до суду не подали.

Про дату, час та місце розгляду справи учасники справи повідомлені належним чином, ухвалою від 27.06.2022 року, яка була надіслана засобами поштового зв"язку рекомендованим листом, в тому рахунку, відповідачам - фізичним особам, на адреси, що були зазначені відповідними органами реєстрації; та на відомі суду адреси електронної пошти, зокрема, ФОП Любовському В.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області - .

Разом з тим, ухвали суду, що були надіслані ОСОБА_1., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - повернуті до суду органом поштового зв`язку з зазначенням причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою"; ухвала надіслана ОСОБА_4 - повернута з зазначенням причини повернення: "адресат відмовився від отримання".

Ухвала суду, надіслана на адресу ФОП Любовському В.І., не вручена під час доставки, із зазначенням причин: "інші причини", що стверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ "Укрпошта", розділ відстеження відправлень. Водночас, ухвала суду також була надіслана на відому суду адресу електронної пошти ФОП Любовського В.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса, зазначена у позовній заяві та наявному в справі листі ФОП Любовського В.І.).

Ухвала суду, надіслана на адресу ОСОБА_5, отримана останнім, про що свідчить роздруківка з офіційного сайту АТ "Укрпошта", розділ відстеження відправлень.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, суд зазначає, що ухвали суду у даній справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua та знаходяться у вільному доступі.

За вказаних обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідачів та третіх осіб про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористались правом на участь у судовому засіданні.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст. ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Так, в ході розгляду справи по суті представник позивача надав пояснення щодо обставин, викладених у позові, підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задоволити.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне.

Так, позовні вимоги мотивовано тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 24.11.2020 року у справі №902/1608/14 було задоволено клопотання арбітражного керуючого Козирицького А.С. про витребування доказів та зобов`язано Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області надати (направити) ліквідатору банкрута, арбітражному керуючому Козирицькому А.С., зокрема наступні докази: відомості про транспортні засоби, які в період з 25.11.2014 року по 18.11.2020 року були перереєстровані з ТОВ "Подільські цукроварні" на інших осіб.

На виконання ухвали суду Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області зазначені докази було надано арбітражному керуючому.

Так, до відчужених у ТОВ "Подільські цукроварні" у період з 25.11.2014 року по 18.11.2020 року транспортних засобів належать наступні:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

Між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І. було укладено договори комісії (ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), за яким ФОП Любовський В.І. виступив Комісіонером та зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента - ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаних транспортних засобів, що підпадають під визначення вживаних відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України, за цінами, узгодженими сторонами, а саме договори комісії:

№1194 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_2 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№1193 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_5 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№1192 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_8 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№0833 від 15.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_11 за ціною 1 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.

За умовами вказаних договорів комісії, при вчиненні відповідних правочинів із третіми особами щодо продажу транспортного засобу Комісіонер зобов`язаний діяти в інтересах Комітента, на умовах, що є найбільш вигідними для нього, беручи до уваги звичаї ділового/обороту та вимоги, що звичайно ставляться. Договори, відповідно до яких Комісіонер продає третім, особам транспортний засіб, не підлягають узгодженню та візуванню Комітентом.

Комісіонер взяв на себе зобов`язання не пізніше 3-х робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити Комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать Комісіонеру як комісійна плата, прибуткового платежу та компенсації додаткових витрат Комісіонера (зберігання і передпродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з Комітентом), на виконання цього Договору. Комісіонер відповідає за втрату, недостачу або пошкодження транспортного засобу в розмірі завданої реальної шкоди.

Від імені Комітента підписантом у всіх Договорах комісії зазначений ОСОБА_2 (як підписанні за дорученням), а від імені Комісіонера - ФОП Любовський В.І.

В день укладення кожного з вказаних договорів комісії, Комісіонером - ФОП Любовським В.І. було укладено договори купівлі-продажу перелічених транспортних засобів (ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), а саме договори купівлі-продажу транспортного засобу:

№7594/20/1194 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_1 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_2 ;

№7594/20/1193 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_5 ;

№7594/20/1192 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_8 ;

№7594/20/009750 від 15.02.2020 року, укладений з ОСОБА_3 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_11 ;

Крім того, позивачу з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області № 31/2/0541-207 від 28.01.2021 року стало відомо, що два з вищевказаних автомобілів були перереєстровані на нових власників, а саме:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - перереєстровано на ОСОБА_5 , на підставі ДКП виписаного в СГ № 3318 від 16.04.2020 року;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений, перереєстровано на ОСОБА_4 , на підставі договору виписаного в СГ № 7594/20/1761 від 21.03.2020 року.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу, передача транспортного засобу Продавцем та прийняття його Покупцем здійснюється після повної, оплати вартості в момент підписання цього Договору. Покупець набуває право власності на Транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження Транспортного засобу переходить від уповноваженої особи до Покупця з моменту підписання цього Договору.

Згідно розділу 3 кожного договору купівлі-продажу, Транспортні засоби були продані за цінами, що відповідають встановленим у Договорах комісії.

Тобто, за цінами, значно нижче ринкових.

Уповноваженою особою від Продавця в усіх договорах купівлі-продажу вказано Любовського В.І. Банківські (платіжні) реквізити обох сторін в усіх договорах купівлі-продажу повністю відсутні.

Також, позивач зазначає, що оплати за відчуження Транспортних засобів, передбачених наведеними Договорами комісії та Договорами купівлі-продажу, на рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" не надходило, про що свідчить банківська виписка з рахунку боржника за період з 01.01.2019 року по 03.08.2021 року.

Крім того, арбітражний керуючий Козирицький А.С. направив запит вих. №02- 21/416 від 18.02.2021 року до ФОП Любовського В.І. про надання документів, на підставі яких діяли особи, уповноважені на купівлю-продаж Транспортних засобів, актів огляду, прийняття-передачі, технічного стану Транспортних засобів, їх складових частин, відповідних журналів обліку, договорів купівлі-продажу та інформації щодо проведення розрахунків за ними.

У відповідь на вищевказаний запит на адресу арбітражного керуючого надійшов лист (вх.№ 1380/01-23 від 15.03.2021 року) від ФОП Любовського В.І., про те що підстави для надання запитуваних документів відсутні.

У зв`язку з чим, арбітражний керуючий Козирицький А.С. направив повторний запит №02- 21/448 від 18.03.2021 року. Однак, на вказаний запит жодної відповіді не надійшло.

Разом з цим, арбітражним керуючим Козирицьким А.С. було встановлено, що в означений період від ТОВ "Подільські цукроварні" не видавалось (не оформлювалось) довіреностей на Любовського В.І.

Більше того, такі довіреності взагалі не могли бути видані, оскільки відчуження Транспортних засобів відбулося після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі, під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" арбітражним керуючим ОСОБА_6.

Наказом Міністерства юстиції України №621/5 від 20.02.2020 року свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією; ліквідатора) від 06.12.2016 року №1776, видане ОСОБА_6, анульовано, у зв`язку зі смертю (про що також зазначено в ухвалі Господарського суду Вінницької області від 28.05.2020 року у справі №902/1608/14).

Частиною 3 ст. 12 КУ з процедур банкрутства встановлено, що під час реалізації своїх прав та обов`язків арбітражний керуючий зобов`язаний діяти добросовісно, розсудливо та з метою з якою ці права та обов`язки надано (покладено).

Виходячи з того, що у даній справі не встановлено "недобросовісності" в діях арбітражного керуючого ОСОБА_6., останній, діючи добросовісно, не міг надати довіреність на розпорядження майном Боржника, всупереч порядку, передбаченого КУ з процедур банкрутства, поза межами процедури банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 12.09.2018 року у справі №902/1608/14 ліквідатором ТОВ "Подільські цукроварні" призначено ОСОБА_6. Останнім, за результатами проведеної інвентаризації, вищенаведених Транспортних засобів виявлено не було (інвентаризаційний опис №2 основних засобів станом на 01.11.2018 року).

Так, позивач зазначає, що оспорювані договори комісії та договори купівлі-продажу, по-перше, були укладені після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", всупереч вимог КУ з процедур банкрутства (без згоди на продаж майна, визначення ліквідатором його вартості та без проведення аукціону), по-друге, боржник здійснив відчуження майна за ціною значно нижчою ринкової та яка взагалі не була сплачена боржнику; по-третє, зі змісту оспорюваних договорів вбачається їх укладення невідомими особами, шляхом підроблення документів.

Наведене є підставою для визнання зазначених договорів комісії та договорів купівлі-продажу недійсними - з моменту їх вчинення.

При цьому, позивач зазначає, що норми ст.ст. 387, 388 ЦК України не підлягають застосуванню у даній справі, оскільки передбачена ч. 3 ст. 42 КУ з процедур банкрутства норма є спеціальною при розгляді справи про банкрутство, яка не пов`язує необхідність встановлення добросовісності набувача, а є безумовним наслідком визнання недійсним договору. (ухвала Господарського суду Одеської області від 23.06.2020 року у справі №916/335/18; постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2020 року у справі №916/335/18).

Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд:

- визнати недійсними з моменту їх укладення Договори комісії, укладені між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І.: № 1194 від 27.02.2020 року; № 1193 від 27.02.2020 року; № 1192 від 27.02.2020 року; № 0833 від 15.02.2020 року;

- визнати недійсними з моменту їх укладення Договори купівлі-продажу транспортного засобу, укладені ФОП Любовським В.І.: №7594/20/1194 від 27.02.2020 року (укладений з ОСОБА_1); №7594/20/1193 від 27.02.2020 року (укладений з ОСОБА_2 ); №7594/20/1192 від 27.02.2020 року (укладений з ОСОБА_2 ); №7594/20/009750 від 15.02.2020 року (укладений з ОСОБА_3 );

- відновити право власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий;

- зобов`язати набувачів транспортних засобів повернути їх до складу ліквідаційної маси ТОВ "Подільські цукроварні", а саме:

зобов`язати ОСОБА_1 повернути у натурі автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

зобов`язати ОСОБА_2 повернути у натурі:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

зобов`язати ОСОБА_3 повернути у натурі автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

21.10.2019 року введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУ з процедур банкрутства).

Частина 1 ст. 2 КУ з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 7 КУ з процедур банкрутства, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 28.01.2021 року у справі № 910/17743/18, суд зауважив, що розглядаючи позов в межах справи про банкрутство, суд в провадженні якого перебуває справа про банкрутство боржника не повинен обмежуватися дослідженням доказів, наданих заявником та іншими учасниками провадження (матеріали позовного провадження), але має в силу наведених вище особливостей природи банкрутства надавати оцінку заявленим вимогам з урахуванням дослідження усієї сукупності доказів, в тому рахунку і тих, що містяться в матеріалах справи про банкрутство боржника (аналогічний висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.11.2019 у справі № 911/2548/18).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу в суді.

Згідно із частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства визначено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ. У цій справі позивач обґрунтував свої вимоги з посиланням на цивільне законодавство та зазначав про очевидно недобросовісні дії відповідачі та зловживання правом стосовно кредитора.

Як неодноразово наголошував Верховний Суд України (постанови від 01.06.2016 у справі № 920/1771/14, від 30.11.2016 у справі № 910/31110/15), під час вирішення спору про визнання недійсним оспорюваного правочину необхідно застосовувати загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, що передбачені законом, а й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно сталося.

Слід звернути увагу, що банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано КУзПБ з 21.10.2019 року, а до вступу в дію цього Кодексу - Законом про банкрутство в редакції від 19.01.2013, що втратив чинність 21.10.2019, які визначають особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. висновки, сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

Поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними (рішення ЄСПЛ від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" (Doran v. Ireland)).

Ефективність означає як попередження стверджуваного порушення чи його продовження, так і надання відповідного відшкодування за будь-яке порушення, яке вже відбулося (рішення ЄСПЛ від 26.10.2000 у справі "Кудла проти Польщі" (Kudla v. Poland)).

У рішенні від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" ЄСПЛ зазначав, що засіб захисту, що вимагається, повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 20 ГК України, визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац дванадцятий частини другої статті 16 ЦК України).

КУзПБ є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі № 916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Насамперед це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Безумовно, визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Отже, кредитор (кредитори) та арбітражний керуючий є тими зацікавленими особами у справі про банкрутство, які мають право звертатися з позовами про захист майнових прав та інтересів з підстав, передбачених нормами ЦК України, ГК України чи інших законів, у межах справи про банкрутство і таке звернення є належним способом захисту, який гарантує практичну й ефективну можливість відновлення порушених прав кредиторів та боржника. (Постанова судової палати для розгляду справ про банкрутство від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19).

Згідно ст. 42 КУзПБ, правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Таким чином, ст. 42 КУзПБ регулює відносини, що виникли між боржником, кредитором та іншими особами з приводу дій боржника щодо розпорядження своїм майном, вчинені в так званий "підозрілий" період до відкриття провадження у справі про банкрутство або після відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказані статті визначають підстави оспорювання майнових дій боржника з метою забезпечення зберігання майна в інтересах кредиторів або повернення майна боржника, у разі його вибуття, до ліквідаційної маси.

Особа, яка є боржником перед своїми контрагентами повинна утримуватись від дій, які безпідставно або сумнівно зменшують розмір її активів. У період протягом року (згідно Закону про банкрутство) та трьох років (згідно КУзПБ), що передували відкриттю процедури банкрутства або після відкриття справи про банкрутство дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Оскільки, період часу з моменту виникнення грошового зобов`язання у боржника у тому числі при загрозі неплатоспроможності або при надмірній заборгованості до дня порушення справи про його банкрутство є підозрілим періодом, а правочини (договори, майнові дії) боржника, що вчинені у цей період часу є сумнівними, ст. 20 Закону про банкрутство та ст. 42 КУзПБ, встановлено правову презумпцію сумнівності правочинів та майнових дій боржника, що вчинені ним протягом вказаного у Законі (Кодексі) строку, тому будь-який правочин боржника щодо відчуження ним свого майна може бути визнаний недійсним на підставі наведеної норми, а майнові дії спростовані із застосуванням наслідків передбачених цією нормою.

Така правова позиція щодо правильного застосування норми права висловлена Верховним Судом у постановах від 13.02.2019 у справі № 04/01/5026/1089/2011, від 30.01.2019 у справі № 910/6179/17, від 23.04.2019 у справі № 19/5009/2383/11, від 30.01.2019 у справі № 910/7827/17.

При розгляді спорів в порядку ст. 20 Закону про банкрутство та ст. 42 КУзПБ, належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема, але не виключно щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Інститут визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство є універсальним засобом захисту у відносинах неплатоспроможності та частиною єдиного механізму правового регулювання відносин неплатоспроможності, що спрямована на дотримання балансу інтересів не лише осіб які беруть участь у справі про банкрутство, а й осіб, залучених у справу про банкрутство, наприклад, контрагентів боржника. Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

З огляду на сферу регулювання Закону про банкрутство (а з 21.10.2019 - Кодексу України з процедур банкрутства) загалом і за змістом зазначених норм статей 20 Закону і 42 Кодексу, вони є спеціальними по відношенню до загальних, установлених ЦК підстав для визнання правочинів недійсними, тобто ці норми передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процесі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 910/1405/14.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.11.2014 року винесено ухвалу про порушення провадження у справі №902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні".

Постановою суду від 29.08.2017 року боржника - ТОВ "Подільські цукроварні" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Згідно листа ТСЦ МВС №0541 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0541-207 від 28.01.2021 року, згідно відомостей Єдиного державного реєстру транспортних засобів було надано інформацію, згідно якої наведено перелік транспортних засобів, що належали ТОВ "Подільські цукроварні" та були перереєстровані на нових власників, зокрема:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

В подальшому, між ТОВ "Подільські цукроварні" (Комітент) та ФОП Любовським В.І. (Комісіонер) було укладено ряд договорів комісії (які ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), за умовами яких ФОП Любовський В.І. зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу вищевказаних транспортних засобів, що підпадають під визначення вживаних відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України, за цінами, узгодженими сторонами, а саме договори комісії:

№1194 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_2 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№1193 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_5 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№1192 від 27.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_8 за ціною 2 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.;

№0833 від 15.02.2020 року про продаж транспортного засобу, номерний знак: НОМЕР_11 за ціною 1 500,00 грн., з комісійною платою: 100,00 грн.

За умовами вказаних договорів комісії, при вчиненні відповідних правочинів із третіми особами щодо продажу транспортного засобу Комісіонер зобов`язаний діяти в інтересах Комітента, на умовах, що є найбільш вигідними для нього, беручи до уваги звичаї ділового/обороту та вимоги, що звичайно ставляться. Договори, відповідно до яких Комісіонер продає третім, особам транспортний засіб, не підлягають узгодженню та візуванню Комітентом.

Комісіонер взяв на себе зобов`язання не пізніше 3-х робочих днів з моменту одержання від покупця відповідних коштів, як оплати за відчуження транспортного засобу, виплатити Комітенту належну йому частину цих коштів (за винятком коштів, що належать Комісіонеру як комісійна плата, прибуткового платежу та компенсації додаткових витрат Комісіонера (зберігання і передпродажна підготовка транспортного засобу), якщо такі виникли та були погоджені з Комітентом), на виконання цього Договору. Комісіонер відповідає за втрату, недостачу або пошкодження транспортного засобу в розмірі завданої реальної шкоди.

Вказані договори комісії від імені ТОВ "Подільські цукроварні" були підписані ОСОБА_2., як підписантом за дорученням.

Також, ФОП Любовським В.І. (продавець на підставі договорів комісії, укладених з власником транспортних засобів) було укладено ряд договорів купівлі-продажу транспортного засобу (які ідентичні між собою за положеннями, окрім предмету - транспортного засобу та його ціни), а саме:

№7594/20/1194 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_1 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_2 ;

№7594/20/1193 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_5 ;

№7594/20/1192 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_8 ;

№7594/20/009750 від 15.02.2020 року, укладений з ОСОБА_3 , на підставі якого до останнього у власність передано транспортний засіб, номерний знак: НОМЕР_11 ;

Крім того, з листа ТСЦ МВС №0541 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2/0541-207 від 28.01.2021 року, вбачається, що:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - перереєстровано на ОСОБА_5 , на підставі ДКП виписаного в СГ № 3318 від 16.04.2020 року;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений, перереєстровано на ОСОБА_4 , на підставі договору виписаного в СГ № 7594/20/1761 від 21.03.2020 року.

Відповідно до умов договорів купівлі-продажу, Продавець зобов`язується передати у власність Покупцеві транспортний засіб підпадає під визначення вживаного транспортного засобу відповідно до п. 189.3 ст. 189 Податкового кодексу України; передача транспортного засобу Продавцем та прийняття його Покупцем здійснюється після повної, оплати вартості в момент підписання цього Договору. Покупець набуває право власності на Транспортний засіб з моменту підписання сторонами даного Договору купівлі-продажу. Сторони не мають майнових претензій одна до одної з моменту підписання цього Договору. Ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження Транспортного засобу переходить від уповноваженої особи до Покупця з моменту підписання цього Договору.

Згідно розділу 3 кожного договору купівлі-продажу, Транспортні засоби були продані за цінами, що відповідають встановленим у Договорах комісії.

Як свідчать матеріали справи, зокрема, відомості з банківської виписки з рахунку боржника за період з 01.01.2019 року по 03.08.2021 року, грошові кошти в якості оплати за відчужені транспортні засоби згідно зазначених вище оспорюваних договорів на рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" не надходили.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1014 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Частиною 1 ст. 1014 ЦК України визначено, що комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини на умовах, найбільш вигідних для комітента, і відповідно до його вказівок. Якщо у договорі комісії таких вказівок немає, комісіонер зобов`язаний вчиняти правочини відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Аналогічні положення наведено у статті 208 Господарського кодексу України.

За змістом ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Так, як зазначено вище, 25.11.2014 року винесено ухвалу про порушення провадження у справі №902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні".

Постановою суду від 29.08.2017 року боржника - ТОВ "Подільські цукроварні" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою суду 12.09.2018 року, зокрема, призначено ліквідатором ТОВ "Подільські цукровані" у справі № 902/1608/14 арбітражного керуючого ОСОБА_6.

Ухвалою від 28.05.2020 року припинено повноваження ліквідатора ТОВ "Подільські цукроварні" ОСОБА_6. у справі № 902/1608/14. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козирицького А.С.

При цьому, оскаржувані договори комісії між ТОВ "Подільські цукроварні" та ФОП Любовським В.І. були укладені 15.02.2020 року та 27.02.2020 року (після відкриття провадження у справі; після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури), згідно яких останній зобов`язався за комісійну плату вчинити за рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" від свого імені один або декілька правочинів щодо продажу спірних транспортних засобів, які в подальшому згідно оскаржуваних договорів купівлі-продажу транспортних засобів від 15.02.2020 року та 27.02.2020 року - були відчужені на користь ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

За змістом зазначених вище оскаржуваних договорів комісії вбачається, що від імені ТОВ "Подільські цукроварні" такі договори були підписані ОСОБА_2., як підписантом за дорученням.

Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ст. 59 КУзПБ, з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, зокрема: продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому цим Кодексом; припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

За змістом ст. 1 КУзПБ, ліквідатор - арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

В силу ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 62 КУзПБ, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Майно, визначене родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, включається до складу ліквідаційної маси.

Частиною 1 ст. 63 КУзПБ передбачено, що після проведення інвентаризації та отримання згоди на продаж майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута на аукціоні.

Згідно ч. 1 ст. 68 КУзПБ, продаж майна боржника на аукціоні відбувається в електронній торговій системі. Порядок функціонування електронної торгової системи, організації та проведення електронних аукціонів, визначення розміру, сплати, повернення гарантійних внесків та сплати винагороди операторів електронних майданчиків затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 75 КУзПБ, арбітражний керуючий визначає умови продажу за погодженням з комітетом кредиторів та забезпеченим кредитором (щодо майна, яке є предметом забезпечення).

Відповідно до ч. 2 ст. 10 КУзПБ, арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Приписами ч. 1, ч. 2 ст. 60 КУзПБ, у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Кодексом, з числа арбітражних керуючих, внесених до Єдиного реєстру арбітражних керуючих України.

Ліквідатор виконує свої повноваження до завершення ліквідаційної процедури в порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

З огляду на наведені норми законодавства, арбітражний керуючий, який призначений господарським судом ліквідатором підприємства-боржника, виконує повноваження керівника останнього, а тому уповноважений на підписання від імені такого підприємства відповідних правочинів.

При цьому, суд наголошує, що згідно наведених вище положень закону, продаж майна банкрута допускається в порядку, передбаченому КУзПБ.

Так, в період укладання оскаржуваних договорів від 15.02.2020 року та 27.02.2020 року, повноваження ліквідатора банкрута виконував арбітражний керуючий ОСОБА_6 та відповідно саме він, в силу наведених вище положень КУзПБ, виконував повноваження керівника банкрута - ТОВ "Подільські цукроварні" та мав право укладати та підписувати від імені банкрута відповідні договори, або ж уповноважити іншу особа на укладення таких договорів.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо уповноваження ліквідатором банкрута ОСОБА_2 на укладення оскаржуваних договорів комісії.

Також, не містять матеріали справи і доказів на уповноваження ФОП Любовського В.І. щодо вжиття заходів стосовно відчуження транспортних засобів від імені банкрута - ТОВ "Подільські цукроварні".

Водночас, при винесенні ухвали суду від 28.05.2020 року, судом встановлено, що згідно Наказу Міністерства юстиції України №621/5 від 20.02.2020 року анульовано свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 06.12.2016 року № 1776, видане ОСОБА_6, у зв`язку зі смертю.

Відтак, наведені вище обставини свідчать про те, що оскаржувані договори комісії від 15.02.2020 року та від 27.02.2020 року були укладені від імені ТОВ "Подільські цукроварні" не уповноваженою на те особою. Доказів зворотнього до суду не надано.

Також, як вбачається з наявних матеріалів справи, вказані договори комісії та купівлі-продажу транспортних засобів, згідно яких відчужено спірне майно банкрута були укладені вже після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", в період ліквідаційної процедури банкрута, у підозрілий період, в розумінні ст. 42 КУзПБ.

Згідно матеріалів справи також вбачається, що спірне майно банкрута було відчужено за оскаржуваними договорами без відповідного погодження з ліквідатором банкрута та комітетом кредиторів банкрута, поза порядком, визначеним положеннями КУзПБ.

Крім того, за змістом оскаржуваних договорів, спірні транспортні засоби були відчужені за ціною 2500,00 грн. та 1500,00 грн.

Та як вказує позивач спірне майно було реалізовано за цінами значно нижчими ніж ринкові. Однак, доказів на підтвердження цих доводів до суду не надано.

Поряд з цим, як зазначено раніше, згідно відомостей з банківської виписки з рахунку боржника за період з 01.01.2019 року по 03.08.2021 року, грошові кошти в якості оплати за відчужені транспортні засоби згідно зазначених вище оспорюваних договорів на рахунок ТОВ "Подільські цукроварні" взагалі не надходили, що свідчить про відчуження транспортних засобів банкрута безоплатно. Доказів зворотнього до суду також не надано.

Відтак, з огляду на наведені вище обставини, враховуючи, що оскаржувані договори були укладені після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", в період ліквідаційної процедури банкрута, без відповідного погодження ліквідатора та не в порядку, визначеному КУзПБ щодо здійснення продажу майна банкрута; оскаржувані договори були укладені особою не уповноваженою на їх укладання; також враховуючи безоплатність відчуження спірного майна банкрута за оскаржуваними договорами, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання цих договорів недійсними, на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст. 42 КУзПБ, та відповідно задоволення позовних вимог в цій частині.

Згідно ч. 1, ч. 3, ч. 5 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою.

Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно п. 5, п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Відповідно до правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.01.2022 року по справі № 914/1962/19, тлумачення статті 216 Цивільного кодексу України свідчить, що слід відмежовувати правові наслідки недійсності правочину і правові наслідки виконання недійсного правочину; до правових наслідків недійсності правочину належить те, що він не створює юридичних наслідків. Окрім цього якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною; правові наслідки виконання двостороннього недійсного правочину охоплюють собою двосторонню реституцію; законом можуть бути встановлені особливі умови застосування наслідків визначених в статті 216 Цивільного кодексу України або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Реституція - це спеціальний зобов`язальний спосіб захисту права власності, який може застосовуватися лише у випадку, коли предмет недійсного правочину станом на час вирішення відповідного питання перебуває в тієї сторони недійсного правочину, якій він і був переданий.

Метою проведення реституції є відновлення між сторонами такого собі status quo у фактичному та правовому становищі, що існував до вчинення правочину, шляхом так би мовити абсолютного знищення юридичного значення будь-яких дій, що вчинялися суб`єктами - учасниками недійсного правочину.

Отже, такий спосіб захисту порушеного права, як визнання недійсним правочину застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, яке існувало до укладання правочину. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, тобто має місце двостороння реституція.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 01 жовтня 2019 року у справі № 910/3907/18 (провадження №12-46гс19). Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч. 1, ч. 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 42 КУзПБ, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, кредитор зобов`язаний повернути до складу ліквідаційної маси майно, яке він отримав від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

За результатами розгляду заяви арбітражного керуючого або кредитора про визнання недійсним правочину боржника господарський суд постановляє ухвалу.

Водночас, суд звертає увагу на те, що оскільки, ТОВ "Подільські цукроварні" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Козирицького А.С. звернулось до суду з згаданим позовом про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності, та поданий позов розглядався в порядку позовного провадження в межах справи № 902/1608/14, суд дійшов висновку про прийняття за результатами розгляду цього позову рішення, як то передбачено приписами ст. 7 КУзПБ.

З огляду на викладене, позовні вимоги позивача щодо відновлення права власності ТОВ "Подільські цукроварні" на транспортні засоби та зобов`язання відповідачів повернути транспортні засоби до складу ліквідаційної маси боржника, які є похідними від позовних вимог про визнання недійсними договорів та стосуються наслідків визнання цих договорів недійсними, також підлягають задоволенню.

Водночас, суд зауважує, що відповідачами на момент розгляду справи не було подано відзивів на позов та не надано жодних доказів в спростування заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

При цьому, при розподілі судових витрат судом враховано наступне.

Ухвалою від 28.04.2022 року, окрім іншого, було частково задоволено клопотання ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. про звільнення позивача від сплати судового збору або відстрочення сплати судового збору до винесення рішення у справі. Відстрочено ТОВ "Подільські цукроварні" сплату судового збору за звернення з позовом до суду до ухвалення судового рішення по даному спору.

Відповідно п. 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарським судом було відстрочено сплату позивачем судового збору, який з тих чи інших причин до прийняття рішення зі справи сплачено не було, а останнє прийнято на користь позивача, то стягнення суми судового збору здійснюється безпосередньо з відповідача у доход Державного бюджету України.

Частиною 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 10 п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до господарського суду заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство встановлено ставку судового збору в розмірі: 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом ст. 7 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2022 рік", з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розрахунку на місяць у розмірі 2 481,00 грн.

Відтак, за подання до господарського суду згаданої заяви сплаті підлягав судовий збір у розмірі 4 962,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів суми судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 962,00 грн. у дохід Державного бюджету України, в рівних частинах, по 1 240,50 грн. з кожного відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 7, 42 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 12, 73-79, 86, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ТОВ "Подільські цукроварні" в особі арбітражного керуючого (ліквідатора) Козирицького А.С. № 02-21/972 від 18.02.2022 року (вх. № 01-36/171/22) до Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Регіональний сервісний центр ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні третього відповідача: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання недійсними договорів та застосування наслідків їх недійсності у справі № 902/1608/14(902/177/22), в межах справи № 902/1608/14 про банкрутство ТОВ "Подільські цукроварні", задоволити повністю.

2. Визнати недійсними з моменту їх укладення наступні договори комісії, укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600) та Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем (ІПН НОМЕР_13 ; АДРЕСА_1 ):

договір комісії №1194 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №1193 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №1192 від 27.02.2020 року про продаж автомобіля марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

договір комісії №0833 від 15.02.2020 року про продаж автомобіля марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

3. Визнати недійсними з моменту їх укладення наступні договори купівлі-продажу, укладені Фізичною особою-підприємцем Любовським Владиславом Ігоровичем (ІПН НОМЕР_13 ; АДРЕСА_1 ):

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1194 від 27.0212020 року, укладений з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1193 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/1192 від 27.02.2020 року, укладений з ОСОБА_2 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року);

договір купівлі-продажу транспортного засобу №7594/20/009750 від 15.02.2020 року, укладений з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року).

4. Відновити право власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600) на наступні транспортні засоби:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений;

автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий.

5. Зобов`язати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року) повернути у натурі автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_1 , попередній номерний знак: НОМЕР_2 , номер двигуна: НОМЕР_3 , об`єм двигуна: 1690; рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул.Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

6. Зобов`язати ОСОБА_2 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., НОМЕР_16 ; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року) повернути у натурі:

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_4 , попередній номерний знак: НОМЕР_5 , номер двигуна: НОМЕР_6 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений,

автомобіль марки ВАЗ модель: 212140, номер кузова: НОМЕР_7 , попередній номерний знак: НОМЕР_8 , номер двигуна: НОМЕР_9 , об`єм двигуна: 1690, рік випуску: 2011, колір: зелений - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул.Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

7. Зобов`язати ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року) повернути у натурі автомобіль марки Renault модель: Logan, номер кузова: НОМЕР_10 , попередній номерний знак: НОМЕР_11 , номер двигуна: НОМЕР_12 , об`єм двигуна: 1390, рік випуску: 2012, колір: сірий - до складу ліквідаційної маси Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільські цукроварні" (; вул. Чкалова, 16-Б, смт. Крижопіль, Вінницька область, 24600).

8. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Любовського Владислава Ігоровича (ІПН НОМЕР_13 ; АДРЕСА_1 ) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

9. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_14 ; паспорт серія НОМЕР_15 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 03.04.2001 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

10. Стягнути з ОСОБА_2 (с. Радянське, Літинський р-н, Вінницька обл., 22345; РНОКПП НОМЕР_17 ; паспорт серія НОМЕР_18 , виданий Літинським РВ УМВС України у Вінницькій області 17.03.1997 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

11. Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_19 ; паспорт серія НОМЕР_20 , виданий Новоушицьким РВ УМВС України в Хмельницькій області 01.12.1998 року) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у м. Києві / м. Київ / 22030106; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) 1 240,50 грн. судового збору.

12. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

13. Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом; та на відомі суду адреси електронної пошти: арбітражному керуючому Козирицькому А.С. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ФОП Любовський В.І. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Регіональному сервісному центру ГСЦ МВС (філія ГСЦ МВС) у Вінницькій області - .

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку та строки встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України повне рішення складено 29 липня 2022 р.

Головуючий суддя Тісецький С.С.

Суддя Лабунська Т.І.

Суддя Міліціанов Р.В.

Віддрук. 7 прим.:

1 - до справи;

2 - ФОП Любовському В.І. ( АДРЕСА_1 );

3 - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 );

4 - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 );

5 - ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 );

6 - ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 );

7 - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ).