ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Справа№ 910/4033/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Буравльова С.І.

Владимиренко С.В.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО»

на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021

у справі № 910/4033/21 (суддя: Комарова О.С.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО»

про стягнення 260 717, 83 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» про стягнення 260 717, 83 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем укладеного 19.02.2018 договору підряду № 190218-1 в частині виконання будівельних робіт відповідно до здійсненої позивачем передплати на підставі виставлених відповідачем рахунків-фактур, у зв`язку з чим заявник, на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути суму попередньої оплати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на користь ТОВ «БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ «МОНОЛІТ» 230 131,83 грн. безпідставно набутих коштів та 3 451, 98 грн. судового збору.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до ст.ст. 74-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання відповідачем робіт на суму 230 131, 83 грн. При цьому вказав, що доводи позивача щодо направлення документів електронною поштою судом відхиляються, з огляду на те, що такий спосіб комунікації не передбачено умовами Договору. Враховуючи припинення Договору внаслідок його розірвання, та зважаючи на те, що роботи за Договором не виконані, відповідач зберігає грошові кошти у розмірі 230 131, 83 грн. без достатніх правових підстав, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність правових підстав для повернення відповідачем отриманої ним від Замовника попередньої оплати у зазначеному розмірі. Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд зауважив, що наявна в матеріалах справи видаткова накладна № 21 від 18.10.2018 року на суму 30 586, 00 грн. є первинним документом, який фіксує факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий позивачем товар.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 в частині стягнення 230 131,83 грн. безпідставно набутих коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду встановленим обставинам у справі, а саме - суд проігнорував докази того, що відповідач виконав підрядні роботи повністю та надав позивачу акти виконаних робіт, які останній не підписав, письмових заперечень на акти не надав. Зокрема скаржник зазначає, що між сторонами було укладено змішаний договір, який поєднує договір підряду (в частині будівельних робіт) та договір поставки (в частині поставки матеріалів для монтажу). Наголошує, що позивач, отримавши виконання робіт за додатковими угодами, ухилявся від свого обов`язку прийняти роботи та підписати акти. Вважає, що суд першої інстанції не дослідив чи є обставини, на які позивач посилався у листі від 19.02.2021.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021, апеляційна скарга у справі № 910/4033/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 відмовлено ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» в задоволенні клопотання про відстрочку сплати судового збору за розгляд даної апеляційної скарги до ухвалення постанови апеляційним судом.

Апеляційну скаргу ТОВ «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду доказу сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 5 177, 97 грн.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.11.2021 представником позивача до суду подані письмові пояснення до яких останній додав квитанцію про сплату судового збору № 11350 від 12.11.2021 на суму 5177,97 грн.

Також представником апелянта подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Владимиренко С.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), ОСОБА_1, Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 справу № 910/4033/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 призначено на 20.12.2021; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

13.12.2021 на адресу суду від ТОВ «Будівельна компанія «Астаро» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обґрунтування своєї позиції вказує на те, що ТОВ «Бік «Моноліт» не надавало відповідачу завдання на виконання робіт по договору підряду № 190218-1 від 19.02.2018. Вказує на те, що акти наданих послуг, на які посилається відповідач, не підписані ТОВ «Бік «Моноліт», а отже не тягнуть за собою жодних юридичних наслідків. Наголошує, що акти списання товарів, податкові накладні та інші документи, на які посилається відповідач є внутрішніми документами відповідача, а тому не можуть визнаватися доказами на підтвердження зазначених скаржником обставин.

Також, 17.12.2021 апелянт подав до суду копії актів здачі-приймання робіт (надання послуг), які згідно його пояснень було виявлено під час перевірки бухгалтерської документації ТОВ «БК «Астаро», та просив визнати поважними причини неподання згаданих актів до суду першої інстанції.

Протокольною ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 в судовому засіданні оголошено протокольну перерву до 17.01.2022

14.01.2021 до суду надійшло клопотання ТОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Моноліт» про відмову у прийнятті поданих відповідачем нових доказів, в якому позивач, вказуючи на відсутність поважних причин неподання доказів до суду першої інстанції, а також на наявність недоліків у наданих ТОВ «Будівельна компанія «Астаро» актах здачі-приймання робіт (надання послуг), просить відмовити в їх прийнятті.

Враховуючи перебування головуючої судді Алданової С.О. на лікарняному, судове засідання, призначене на 17.01.2022, не відбулось.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_1 у відставку та перебуванням на лікарняному судді Пономаренка Є.Ю., які входять до складу колегії суддів і не є суддями-доповідачами, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Буравльов С.І., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 справу № 910/4033/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 призначено на 28.02.2022.

Проте, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 р. № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинити здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до п. 2 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 «Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 № 10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» визнано таким, що втратили чинність пункти 1, 2, 6 наказу Голови суду від 03.03.2022 № 10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану».

Крім того, у зазначений період часу, головуюча (суддя - доповідач) Алданова С.О. перебувала у відпустці.

Отже, судове засідання у справі №910/4033/21, призначене на 28.02.2022 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 призначено на 11.07.2022.

Представник відповідача в судовому засіданні 11.07.2022 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення 230 131,83 грн. безпідставно набутих коштів та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Крім того, представник відповідача просив визнати поважними причини неподання актів здачі-приймання робіт №№ 58, 59, 78 до суду першої інстанції та врахувати надані ним письмові пояснення та додані до них документи при розгляді апеляційної скарги по суті.

Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також представник позивача просив відмовити у прийнятті нових доказів, поданих Товариством з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на стадії апеляційного розгляду, а саме: актів здачі-приймання робіт № 58, 59, 78.

Заслухавши думку сторін, колегія суддів вирішила не приймати акти здачі-приймання робіт №№ 58, 59, 78, які не були подані до суду першої інстанції, оскільки відповідачем, в порушення вимог ст. 269 ГПК України, не надано доказів неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (протокольна ухвала суду).

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як було вірно, встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНО-ІНВЕСТИЦІЙНА КОМПАНІЯ "МОНОЛІТ" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "АСТАРО" (підрядник) було укладено Договір підряду № 190218-1 (далі - Договір), відповідно до умов якого підрядник за завданням замовника зобов`язався на свій ризик і власними силами виконувати будівельні, монтажні, ремонті та інші роботи в нежитлових приміщеннях за адресами: м. Київ, вул. Лаврська, 7, вул. Світлогорська, 5/6, а замовник зобов`язався приймати належним чином виконані роботи та оплачувати їх. Конкретні види робіт, які підлягають виконанню підрядником (етапи робіт), порядок та умови їх виконання, визначаються сторонами у додаткових угодах до цього Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість окремих етапів робіт визначається сторонами у Додаткових угодах щодо виконання таких етапів робіт. Загальна вартість робіт за цим Договором (ціна договору) становить суму вартості етапів робіт, передбачених всіма додатковими угодами до цього Договору, укладеними протягом строку дії цього Договору згідно підписаних кошторисів.

У пункті 2.3 Договору визначено, що порядок оплати вартості етапу робіт визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді до Договору щодо такого етапу робіт.

Згідно п. 3.1 Договору підрядник зобов`язаний виконувати етапи робіт у строки встановлені відповідними Додатковими угодами щодо таких етапів робіт.

Після виконання кожного етапу робіт підрядник пред`являє результат виконаного етапу робіт замовнику і передає йому результат робіт за актом приймання-передачі робіт. Приймання-передачі виконаних робіт здійснюється в присутності представників сторін, безпосередньо на об`єкті (п. 7.1 Договору).

Пунктами 7.2 та 7.3 Договору передбачено, що у разі відсутності зауважень до виконаних робіт, замовник підписує наданий підрядником акт приймання-передачі робіт та надає підряднику один екземпляр акту. В разі наявності зауважень замовник повинен надати (направити) підряднику письмову обґрунтовану відмову від підписання акту приймання-передачі робіт з вказівкою невідповідностей, описанням неякісних робіт або інших причин, які перешкоджають прийманню робіт.

Факт виконання робіт за цим Договором підтверджується виключно актом приймання-передачі робіт, підписаним уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками сторін. Акт приймання-передачі робіт, підписаний лише однією із сторін, не підтверджує факту виконання робіт, не створює юридичних наслідків для сторін, та не є підставою для оплати робіт замовником.

Відповідно до п. 11.3 Договору, зміни і доповнення до Договору є чинними лише у випадку, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані сторонами.

Позивач вказує, що ним, на виконання умов Договору вносилась попередня оплата згідно виставлених відповідачем рахунків № 50318-2 від 05.03.2018 на суму 37 297, 21 грн., № 50318-1 від 05.03.2018 на суму 30 434, 62 грн., № 170418-2 від 17.04.2018 на суму 50 000, 00 грн., № 90718-2 від 09.07.2018 на суму 112 400, 00 грн. та № 41018-1 від 04.10.2018 на суму 30 586, 00 грн., що загалом складає 260 717, 83 грн.

23.04.2019 Концерн "ТИТАН", як засновник позивача, направив відповідачеві претензію № 22-04/19 про сплату 260 717, 83 грн.

19.01.2021 позивач направив відповідачеві претензію № 19/01-21 про повернення коштів за невиконані роботи.

19.02.2021 позивач направив відповідачеві повідомлення № 19/02 про розірвання договору.

Втім, доказів як розгляду зазначених документів, так і доказів їх вручення відповідачеві, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з даним позовом, заявник вказує, що відповідач не приступив до виконання робіт, у зв`язку з чим позивач, на підставі ст. 1212 ЦК України просить стягнути суму попередньої оплати.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує, що роботи за Договором ним виконані в повному обсязі, втім позивач протиправно ухиляється від підписання Додаткових угод та актів наданих послуг, у зв`язку з чим, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За змістом статей 525, 526 цього Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Положеннями статті 615 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі, відповідно, змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Згідно з частинами першою та третьою статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або договором. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 ГК України).

Отже, за змістом наведених норм розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Подібні правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч. 1 ст. 639 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У п. 3.1 Договору визначено, що Підрядник зобов`язаний виконувати етапи робіт у строки встановлені відповідними Додатковими угодами щодо таких етапів робіт.

Аналогічним чином, вартість робіт та порядок оплати кожного етапу робіт визначається сторонами у відповідній Додатковій угоді (пункті 2.1, 2.3 Договору).

При цьому, доводи апелянта про те, що між сторонами було укладено змішаний договір, а не договір підряду, спростовуються положеннями Договору від 19.02.2018. Так, пунктом 1.1 Договору встановлено, що Підрядник за завданням Замовника зобов`язується на свій ризик і власними силами виконувати будівельні, монтажні, ремонті та інші роботи в нежитлових приміщеннях, а Замовник зобов`язується приймати належним чином виконані роботи та оплачувати їх.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частини перша, друга статті 837 Цивільного кодексу України).

Статтею 846 Цивільного кодексу України встановлено, що строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини першої статті 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Згідно з частинами другою - четвертою статті 849 Цивільного кодексу України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина третя).

Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина четверта).

З аналізу статті 849 Цивільного кодексу України вбачається, що вказана стаття встановлює три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду та, відповідно, різні правові наслідки такої відмови.

Так, частинами другою, третьою наведеної статті передбачено право замовника на відмову від договору підряду лише за наявності конкретно визначених законодавством умов. При цьому наслідком такої відмови є виникнення саме у замовника права вимагати відшкодування збитків з підрядника.

Натомість частина четверта зазначеної статті встановлює безумовне право замовника відмовитися від договору (без будь-яких причин та умов), але з обов`язком саме замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувати підряднику збитки, завдані розірванням договору.

Законність відмови замовника від договору підряду на підставі частини другої статті 849 Цивільного кодексу України у разі недоведення порушень умов договору підряду з боку підрядника не може бути виправдана безумовним правом замовника відмовитися від договору підряду на підставі частини четвертої наведеної статті.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 16.03.2020 у справі № 910/2051/19, від 13.09.2019 у справі № 911/1433/18, від 18.11.2021 у справі № 915/212/20.

Як вбачається зі змісту повідомлення про розірвання договору від 19.02.2021 № 19/02 Директор ТОВ «БІК «Моноліт» на підставі ч. 4 ст. 849 повідомив ТОВ «Будівельна компанія «Астаро» про свою відмову від договору № 190218-1 від 19.02.2018 та просив впродовж п`яти календарних днів з дня отримання цього повідомлення повернути сплачені за договором кошти в розмірі 260717,83 грн.

Частинами 2, 3 статті 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

У п. 11.2 Договору передбачено, що Замовник має право його розірвати в односторонньому порядку, з попереднім письмовим повідомленням підрядника з вказівкою дати, з якої Договір вважається припиненим.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем вчинено односторонній правочин стосовно розірвання Договору, що є самостійною та достатньою підставою для припинення правовідносин сторін, а відтак, з урахуванням умов п. 11.2, Договір вважається розірваним з 19.02.2021, тобто з моменту волевиявлення замовника від Договору.

Оскільки ч. 4 ст. 849 ЦК України передбачає обов`язок замовника виплатити підрядникові плату за виконану частину роботи, то виконання відповідачем, як підрядником за договором, частини робіт повинно бути підтверджено останнім належним чином.

За змістом ч.1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У силу приписів ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач, вказуючи про повне виконання зі свого боку умов Договору, посилається на односторонньо підписані Додаткові угоди № 1 від 19.02.2018, № 2 від 19.02.2018, № 3 від 17.04.2018, акти наданих послуг № 58 від 26.11.2018 на суму 30 434, 62 грн., № 59 від 26.11.2018 на суму 37 297, 21 грн., № 78 від 27.12.2019 на суму 162 400, 00 грн.

Разом з тим, пункт 11.3 Договору визначає, що зміни і доповнення до Договору є чинними лише у випадку, якщо вони викладені в письмовій формі і підписані сторонами.

З огляду на викладене відсутні підстави стверджувати, що Додаткові угоди № 1 від 19.02.2018, № 2 від 19.02.2018, № 3 від 17.04.2018 були укладені, тобто замовник надав підрядникові завдання у розумінні ст. 837 ЦК України.

Додатковим підтвердженням того, що роботи за Договором виконувались, відповідач вважає акти списання товарів № 79 від 26.11.2018, № 78 від 26.11.2018 та № 90 від 27.12.2019.

Натомість, з огляду на положення пунктів 7.1, 7.2 Договору, наведені докази не можуть свідчити про виконання робіт відповідачем.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відповідно до ст. ст. 74-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання відповідачем робіт на суму 230 131, 83 грн.

Поряд з викладеним колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведені вище положення процесуального законодавства та заявлені скаржником в апеляційній скарзі вимоги про скасування рішення суду першої інстанції виключно в частині стягнення 230131,83 грн. безпідставно набутих коштів та ухвалити нове рішення саме в цій частині, колегія суддів не надає оцінку доводам суду першої інстанції в частині відмови позивачу у стягненні з відповідача 30 586, 00 грн.

Нормами глави 83 Цивільного кодексу України урегульовано питання повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні, навіть тоді коли правова підстава, на якій набуте майно, згодом відпала.

Так, частина 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Частиною другою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України, предметом регулювання якої є відносини, що виникають у зв`язку із безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права, застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала.

Враховуючи припинення Договору внаслідок його розірвання, та зважаючи на те, що роботи за Договором не виконані, відповідач зберігає грошові кошти у розмірі 230 131, 83 грн. без достатніх правових підстав, а відтак, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для повернення відповідачем отриманої ним від Замовника попередньої оплати у зазначеному судом першої інстанції розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю висновків суду встановленим обставинам у справі, а саме - суд проігнорував докази того, що відповідач виконав підрядні роботи повністю та надав позивачу акти виконаних робіт, які останній не підписав, письмових заперечень на акти не надав, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (відповідача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО» на рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 у справі № 910/4033/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ «АСТАРО».

4. Справу № 910/4033/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.07.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.І. Буравльов

С.В. Владимиренко