ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

19.07.2022м. Дніпро№ 904/1926/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Рудь І.А., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біо Експорт", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

13.07.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Експорт" заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 18.03.2021 на умовах комерційної пропозиції постачальника електричної енергії ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" "Базова-Б" у розмірі 115 928 грн. 80 коп., у тому числі: заборгованість за спожиту у січні 2022 електричну енергію у розмірі 113 399 грн. 82 коп., пеня у розмірі 621 грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 93 грн. 21 коп., інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 1 814 грн. 40 коп.

Розглянувши заяву та докази, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

За приписами ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником.

Виходячи з вищевказаної норми закону, заява має містити підпис заявника або його представника. При цьому, заява має бути підписана власноручно, відтворення підпису за допомогою факсиміле або інших технічних засобів не допускається. А з урахуванням ч. 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України заява може містити електронний цифровий підпис, прирівняний до власноручного підпису, відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги".

Натомість, подана до суду заява про видачу судового наказу не містить власноручного підпису чи електронного цифрового підпису представника ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" Лелеко В., на ній проставлений факсиміле. Належних та допустимих доказів на підтвердження використання факсиміле на підприємстві заявником до суду не надано.

Суд зазначає, що оскільки процесуальним законодавством не передбачено інших способів звернення до суду, окрім особистого звернення заявника та підписання заяви уповноваженою особою, то подання заяв з використанням факсимільного відтворення підпису певної особи, який є фактично штампом із зображенням певного підпису фізичної особи, не відповідає вимогам ч. 2 ст. 4, ст. 46, ч. 1 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України та не може бути доказом волевиявлення певної особи на підписання документа.

Наявність на позовній заяві факсимільного підпису означає, що вона не підписана особою, яка має право її підписувати (аналогічна позиція також викладена в ухвалах Верховного Суду від 22.01.2018 у справі №922/1902/17 та від 26.01.2018 у справі №922/1743/17, від 26.06.2018 у справі № 922/4478/16).

Таким чином, у суду відсутні підстави вважити, що подана заява підписана позивачем чи його повноважним представником.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України", право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу не підлягає задоволенню.

Крім того, за приписами ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" у задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Біо Експорт" заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 18.03.2021 на умовах комерційної пропозиції постачальника електричної енергії ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" "Базова-Б" у розмірі 115 928 грн. 80 коп. повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 19.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь