ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2022м. ХарківСправа № 922/4019/20

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Суслової В.В.

при секретарі судового засідання Саєнко А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "СТАКСЕЛЬ" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, корпус 45, офіс 21) 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Акціонерний Банк"Радабанк" (49069, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 46)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, буд.1)
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - не з`явився;

відповідача Кузнецова А.А., ордер №287000263 від 15.06.2021 року;

3-ої особи - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс - Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "Стаксель" , звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (далі - відповідач), у якому просив суд стягнути з відповідача 3 252 370,25 грн. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено п. 4.1.4 договору іпотеки, що полягає в передачі в оренду нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя, що є підставою для відповідальності, відповідно до п. 7.2 договору іпотеки, у вигляді штрафу.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.03.2021, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021, позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 3 252 370,25 грн. штрафу, судовий збір у розмірі 48 785,55 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 21000 грн.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.12.2021 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" задоволено частково. Рішення Господарського суду Харківської області від 22.03.2021 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 19.07.2021 у справі №922/4019/20 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2022, для розгляду справи № 922/4019/20 визначено суддю Суслову В.В.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2022 призначено справу № 922/4019/20 до розгляду в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін. Призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2022 виправлено описку в ухвалі господарського суду Харківської області від 17.01.2022 по справі №922/4019/20 та вказано вірні дату та час проведення підготовчого засідання - "08 лютого 2022 року о 15:30 год. ".

В судовому засіданні 08.02.2022 задоволено клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання та на підставі п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання.

17.02.2022 від відповідача до канцелярії суду надійшли відзив на позов за вх. № 3908 та клопотання за вх. № 3907 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 17.02.2022 виправлено описку в ухвалі господарського суду Харківської області від 08.02.2022 по справі №922/4019/20 та вказано вірні дату та час проведення підготовчого засідання - "01 березня 2022 року о 15:15 год. ".

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 26 березня 2022 року. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітнія 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

01 березня 2022 року судове засідання у справі № 922/4019/20 не відбулось у зв`язку з введенням воєнного стану та веденням активних бойових дій на території Харківської області, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.05.2022 відкладено розгляд справи № 922/4019/20. При цьому зазначено, що про дату, час і місце наступного судового засідання учасників справи буде повідомлено додатково відповідною ухвалою.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України учасників справи ухвалою суду від 20.05.2022 повідомлено, що підготовче засідання у справі відбудеться "12" липня 2022 р. о(б) 10:30 год. у приміщенні господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, майдан Свободи, 5, 8-й під`їзд, 1 -й поверх, зал № 105.

11.07.2022 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 6484, яке долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 12.07.2022 протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи за вх. № 6484, постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті в судовому засіданні на 19.07.2022 о 09:50 год.

В порядку ст.ст. 120-121 ГПК України ухвалою суду від 12.07.2022 сторони повідомлено про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду справи по суті.

В призначене судове засідання 19.07.2022 позивач свого представника не направив, про причину неявки суд не повідомив.

Присутній в судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила.

Разом з цим, суд звертає увагу, що всі ухвали господарського суду Харківської області були направлені на належні адреси сторін, які відображені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із частиною 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного держаного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Беручи до уваги вищевказане суд зауважує, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі. Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному разі суду.

Разом з тим, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали господарського суду Харківської області по справі № 922/4019/20 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень, а тому суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення.

При цьому суд зауважує, що положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України визначено, що одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Водночас, суд звертає увагу на те, що явка сторін у судове засідання обов`язковою не визнавалась, а брати участь у судових засіданнях є правом учасників справи, що встановлено ст. 42 ГПК України. Окрім того, за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого, суд дійшов висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.

06.12.2019 між ТОВ "Завод "Будінвест", позичальником, та АТ "АБ "Радабанк", кредитором, було укладено кредитний договір № 23019/ЮКР/0 (далі - кредитний договір), згідно з яким кредитор, за наявності вільних грошових коштів, зобов`язується на умовах цього договору надати позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом кредитування у сумі 8 400 000, 00 грн, зі зменшенням ліміту кредитування, згідно з п.1.2 цього кредитного договору, зі сплатою процентів у розмірі 22% річних в порядку, визначеному даним договором.

Банком було перераховано на поточний рахунок відповідача грошові кошти в сумі 8 326 130, 12 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 38949 від 06.12.2019.

06.12.2019 між ТОВ "Завод "Будінвест" (іпотекодавець), та АТ "АБ "Радабанк", (іпотекодержатель), було укладено іпотечний договір № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 (далі - договір іпотеки), згідно з яким цей договір є договором наступної іпотеки та забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, а також з усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

Згідно п. 1.3. іпотечного договору визначено, що ринкова вартість предмета іпотеки згідно звіту з незалежної оцінки майна, виконаного приватним підприємством «Діалог» (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 1030/17 від 23 жовтня 2017 року) станом на 03 грудня 2019 року складає 13 009 481, 00 (Тринадцять мільйонів девять тисяч чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок:

- предмет іпотеки 1 717 922,00 (Сімсот сімнадцять тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 00 копійок;

- предмет іпотеки 2 1 116 253,00 (Один мільйон сто шістнадцять тисяч двісті п`ятдесят три) гривні 00 копійок;

- предмет іпотеки 3 2 676 675, 00 (Два мільйони шістсот сімдесят шість тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень 00 копійок;

- предмет іпотеки 4 2 566 471, 00 (Два мільйони п`ятсот шістдесят шість тисяч чотириста сімдесят одна) гривня 00 копійок;

- предмет іпотеки 5 5 932 160, 00 (П`ять мільйонів дев`ятсот тридцять дві тисячі сто шістдесят) гривень 00 копійок.

Відповідно до п.4.1.4 договору іпотеки, іпотекодавець зобов`язався без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в спільну діяльність, оренду, найом, лізинг, не передавати в наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб.

Пунктом 7.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов п.4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.11, 4.1.12 цього договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок.

26.06.2020 між АТ "АБ "Радабанк", первісним кредитором, та ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", новим кредитором, укладено договір про відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст (далі - договір № ВПВ-26/06/20-Ст), згідно з яким в порядку та на умовах визначених цим договором первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор зобов`язаний сплатити на користь первісного кредитора ціну договору та прийняти в повному обсязі належні первісному кредитору права вимоги до боржника, Іпотекодавця - ТОВ "Завод Будінвест", та поручителя - громадянки України ОСОБА_1 за кредитним договором та договорами забезпечення, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, Іпотекодавця та поручителя, їх спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, Іпотекодавця та поручителя або які зобов`язані виконати їх обов`язки, за кредитним договором та договорами забезпечення, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, щодо належного виконання боржником, Іпотекодавцем та поручителем зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, сплати заборгованості та/або процентів, та/або комісій, та/або пені, та/або штрафів, та/або неустойки, в тому числі право нарахування яких виникло у первісного кредитора до укладання цього договору, передачі предметів забезпечення (іпотеки) в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором та договорами забезпечення, в тому числі права сторони/учасника в будь-яких судових та виконавчих провадженнях, а також права процесуального правонаступництва по всіх судових справах та провадженнях, що існують або можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з п.1.4. договору № ВПВ-26/06/20-Ст, керуючись положеннями ст.6 ЦК України, за взаємною домовленістю сторони встановили, що права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення, розповсюджується в повному обсязі включаючи: право нового кредитора нараховувати та вимагати сплати процентів, комісії, неустойки, штрафів, пені за весь час прострочення боржником та/або іпотекодавцем, та/або поручителем своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та договорів забезпечення, за весь час дії кредитного договору та договорів забезпечення, в тому числі і до моменту укладання цього договору.

Пунктом 3.1 договору № ВПВ-26/06/20-Ст визначено, що за відступлення права вимоги, в обсязі встановленому п.1.3 цього договору, новий кредитор сплачує первісному кредитору ціну договору (вартості відступлених прав) за домовленістю сторін у розмірі 9 238 656,49 грн.

26.06.2020 позивачем було здійснено повну оплату за договором відступлення права вимоги № ВПВ-26/06/20-Ст, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 26.06.2020. Додатком № 1, який є невід`ємною частиною договору, слугує перелік документів, що підтверджують наявність у первісного кредитора прав вимоги, а також інші документи, що передаються новому кредитору.

26.06.2020 актом приймання-передачі прав вимоги, первісний кредитор передав, а новий кредитор прийняв право вимоги, в тому числі за кредитним договором.

Крім того, 26.06.2020 між АТ "АБ "Радабанк", первісним іпотекодержателем, та ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", новим іпотекодержателем, було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019 (далі - договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором), посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 358.

Відповідно до п.1.5. договору про відступлення прав за іпотечним договором, новий іпотекодержатель одержує право (замість первісного іпотекодержателя) вимагати від Іпотекодавця належного виконання всіх зобов`язань за договором іпотеки, оскільки новий іпотекодержатель набуває статусу іпотекодержателя за договором іпотеки, що забезпечує виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Пунктом 2.2. договору про відступлення прав за іпотечним договором передбачено, що з моменту передання (відступлення) прав за договором іпотеки, новий іпотекодержатель замінює первісного іпотекодержателя у правовідносинах, які склалися між ним та іпотекодавцем за договором іпотеки.

Листом від 16.07.2020 вих. №1607 позивачем було повідомлено відповідача про заміну кредитора у зобов`язанні та про платіжні реквізити для погашення кредиту, сплати процентів та інших платежів.

Позивач зазначає, що відповідач порушує свої обов`язки, встановлені договором іпотеки та Законом України "Про іпотеку", та вчинив дії з передачі майна, що входить до складу предмета іпотеки, в оренду третім особам, без отримання письмової згоди іпотекодержателя.

Так, з Державного реєстру судових рішень позивачу стало відомо, що Господарським судом Харківської області з 04.12.2020 розглядається справа № 922/3937/20 за позовом ТОВ "Сервісна компанія "Скат" до ТОВ "Завод "Будінвест" про розірвання договору та стягнення коштів. При цьому, позивач не надавав згоди на укладення договору оренди. Попередній іпотекодержатель (АТ "АБ "Радабанк") також не надавав згоди відповідачу на укладення договору оренди.

07.12.2020 представник позивача звернувся до ТОВ "Сервісна компанія "Скат" із адвокатським запитом про предмет, підставу та суму позову у справі № 922/3937/20.

У відповідь TOB "Сервісна компанія "Скат" листом від 10.12.2020 №3 повідомило, що предметом позову у справі є розірвання договору оренди нежитлових приміщень (нежитлової будівлі літ "А/1-2", яка знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Велозаводська, 1) № Апп 9.20 від 07.09.2020 та стягнення збитків.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд зазначає наступне.

За змістом положень частини 1 статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Цивільним законодавством передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст.626, ч. 1 ст.638 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України також передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 513 ЦК України встановлено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Зі змісту наведених норм слідує, що за загальним правилом відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржника, оскільки не погіршує становище останнього та не зачіпає його інтересів. Тобто, заміна кредитора у зобов`язанні не впливає на характер, обсяг та порядок виконання боржником своїх обов`язків, а особа кредитора, на користь якої повинно бути здійснене таке виконання, не має істотного значення для боржника, оскільки внаслідок відступлення права вимоги відбувається заміна кредитора у конкретному зобов`язанні, а не заміна сторони в договорі, а відтак, суд зазначає, що після укладення між АТ "Радабанк" та ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-капітал" договору про відступлення права вимоги №ВПВ-26/06/20-Ст, ТОВ "Завод "Будінвест" продовжило залишатися зобов`язаною особою за договором іпотеки №23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019 року.

Так причиною виникнення спору у справі стало питання наявності чи відсутності підстав для покладення на відповідача штрафу, у зв`язку з передачею в оренду нерухомого майна, яке знаходиться в іпотеці, без згоди іпотекодержателя, що є порушенням п.4.1.4 договору іпотеки та положень Закону України «Про іпотеку».

При цьому, як вбачаться з постанови Верховного Суду від 06.12.2021, однією з підстав направлення справи на новий розгляд слугувало те що, суди, не надали обґрунтованого тлумачення змісту пункту 4.1.4 договору іпотеки, в його взаємозв`язку з пунктом 7.2 та іншими положеннями цього договору.

Як вже було встановлено судом, 06.12.2019 між ТОВ "Завод "Будінвест" (іпотекодавець), та АТ "АБ "Радабанк", (іпотекодержатель), було укладено іпотечний договір № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 (далі - договір іпотеки), згідно з яким цей договір є договором наступної іпотеки та забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, а також з усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору №23019/ЮКР/0 від 06.12.2019, укладеного між іпотекодержателем та іпотекодавцем.

26.06.2020 між АТ "АБ "Радабанк", первісним іпотекодержателем, та ТОВ "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", новим іпотекодержателем, було укладено договір про відступлення прав за іпотечним договором № 23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дубовенко В.О., зареєстрований в реєстрі за № 358.

Так відповідно до п. 1.2 іпотечного договору предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме:

нежитлова будівля літ. «Ф-1», загальною площею 449, 5 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -1);

нежитлова будівля літ. «Б/1-1», загальною площею 698,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -2);

нежитлова будівля літ. «А/1-2», загальною площею 1675, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -3);

нежитлова будівля літ. «У-2», загальною площею 1606, 9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -4);

нежитлова будівля літ. «Б-2», загальною площею 3714,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська обл., м. Харків, вул. Велозаводська, буд. 1, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :12:004:0023 загальною площею 9,1414 га (предмет іпотеки -5).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» визначено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об`єктів нерухомого майна.

Таким чином суд зазначає, що предмет іпотеки складається з декількох об`єктів нерухомого майна, а саме: предмета іпотеки - 1, предмета іпотеки - 2, предмета іпотеки - 3, предмета іпотеки - 4 та предмета іпотеки 5.

На вказаний факт звернув також увагу і Верховний Суд в постанові від 06.12.2021 та зазначив, що судами попередніх інстанцій залишено поза увагою та взагалі не надано оцінки тому факту, що предмет іпотеки, визначений у п.1.2. - договору іпотеки, є складним (таким, що складається з декількох складових): а саме з предмету іпотеки - 1, предмету іпотеки - 2, предмету іпотеки - 3, предмету іпотеки - 4, предмету іпотеки - 5.

В зазначеній постанові також зазначено, що суди, дослідивши умови договору іпотеки та позиції його сторін, повинні були встановити, чи є порушенням пункту 4.1.4 договору надання в оренду саме всього (загального) предмета іпотеки (всіх 5 будівель), чи може вважатися порушенням пункту 4.1.4 договору надання в оренду вже одного з п`яти предметів іпотеки, та чи може вважатися таким порушенням пункту 4.1.4. договору, за яке передбачено штраф у 25% від вартості предмета іпотеки, надання в оренду частини приміщень в одному з предметів іпотеки.

Згідно з п. 4.1.4 іпотечного договору Іпотекодавець зобов`язаний без отримання попередньої письмової згоди від Іпотекодержателя не відчужувати предмет іпотеки будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в спільну діяльність, оренду, найом, лізинг, не передавати в наступну іпотеку тощо), не видавати довіреності на користування та розпорядження предметом іпотеки, а також не виступати поручителем за третіх осіб.

Пунктом 7.2 договору іпотеки передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем умов п.4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.11, 4.1.12 цього договору іпотекодавець зобов`язаний сплатити іпотекодержателю штраф у розмірі 25% від вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок.

Згідно з ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя:

- зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки;

- передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку;

- відчужувати предмет іпотеки;

- передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

В постанові Верховного Суду від 06.12.2021 також встановлено, що суди, дослідивши умови договору іпотеки та позиції його сторін, керуючись принципами господарського судочинства, повинні були встановити, про яку саме базу для розрахунку штрафу домовились сторони в пункті 7.2: про загальний предмет іпотеки (і, відповідно, загальну вартість всіх будівель), про той з п`яти предметів іпотеки, щодо якого вчинене можливе порушення або про ту частину одного з п`яти предметів іпотеки.

Також у вищезазначеній постанові Верховний Суд вважав необхідним також відзначити, що під час встановлення факту порушення прав позивача (та визначення розміру штрафу за таке порушення) судами попередніх інстанцій в оскаржуваних рішеннях не було надано належної оцінки, доводам відповідача погашення ним зобов`язань за кредитним договором, тому факту, що в іпотеку надано 5 будівель загальною площею 8145,4 кв.м., а об`єктом оренди є приміщення площею 209,0 кв.м. (розташування яких в будівлях, що входять до предмета іпотеки судами не встановлено), тоді як штраф розрахований з вартості всіх 8145,4 кв.м. Верховний Суд зазначав, що під час ухвалення оскаржуваних рішень суди також не надали обґрунтованого тлумачення змісту пункту 7.2 договору іпотеки. Цим пунктом передбачено розрахунок штрафу виходячи з 25% вартості предмета іпотеки, визначеної в п.1.3. договору за кожен випадок. Однак, як зазначено вище, предмет іпотеки за умовами договору є складним, складається з предмета іпотеки - 1, предмета іпотеки - 2, предмета іпотеки - 3, предмета іпотеки - 4 та предмета іпотеки - 5. Пункт 1.3 договору також містить в собі як загальну вартість всіх 5 предметів іпотеки, так і вартість кожного з предметів іпотеки (будівель) окремо. Отже суди, дослідивши умови договору іпотеки та позиції його сторін, керуючись принципами господарського судочинства, повинні були встановити, про яку саме базу для розрахунку штрафу домовились сторони в пункті 7.2: про загальний предмет іпотеки (і, відповідно, загальну вартість всіх будівель), про той з п`яти предметів іпотеки, щодо якого вчинене можливе порушення або про ту частину одного з п`яти предметів іпотеки, яку і було здано в оренду.

Надаючи обґрунтоване тлумачення змісту пункту п.4.1.4 договору іпотеки, в його взаємозв`язку з пунктом 7.2 та іншими положеннями цього договору, з урахуванням принципу розумності та справедливості судом встановлено, що відповідальність за порушення п. 4.1.4 іпотечного договору передбачена сторонами лише за відчуження предмета іпотеки у будь-який спосіб, що складається з декількох складових: а саме з предмету іпотеки - 1, предмету іпотеки - 2, предмету іпотеки - 3, предмету іпотеки - 4, предмету іпотеки 5, оскільки п. 7.2 договору іпотеки передбачена відповідальність у разі порушення іпотекодавцем умов п.4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, 4.1.8, 4.1.10, 4.1.11, 4.1.12 у вигляді штрафу у розмірі 25% від загальної вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок, оскільки в п. 4.1.4. іпотечного договору сторонами чітко зазначено «предмет іпотеки», тобто загальний предмет іпотеки, а не один з п`яти предметів іпотеки або частина одного з п`яти предметів іпотеки. При цьому і в п 7.2. договору іпотеки визначена відповідальність за порушення п.4.1.4. у вигляді штрафу у розмірі 25% від загальної вартості предмета іпотеки, визначеної п.1.3 цього договору, за кожний випадок, що свідчить про узгодження сторонами відповідальності за порушення вимог п.4.1.4. саме щодо загального предмета іпотеки.

Частиною 1 ст. 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 29.11.2021 у справі № 910/11215/20).

Також в обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на доведеність обставин порушення іпотечного договору №23019/ЮКР/0-І-1/02-1 від 06.12.2019, зокрема п. 4.1.4 договору іпотеки в частині передачі в оренду нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, без отримання попередньої письмової згоди іпотекодержателя, оскільки рішенням господарського суду Харківської області від 23 лютого 2021 р. у справі № 922/3937/20, яке набрало законної сили 19.03.2021 судом встановлено, що на виконання Договору оренди, а саме у відповідності до п. 2.1. Договору, 07.09.2020 між сторонами було підписано Акт № 1 прийому- передачі нежитлового приміщення виробничої будівлі літ. "А/1-2" площею 209,0 кв.м., за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Велозаводська, 1, а також, у відповідності до п. 4.4. Договору, позивачем (ТОВ "Сервісна Компанія "Скат") було перераховано на рахунок відповідача оплату за послуги по оренді майна за вересень, грудень 2020р. у розмірі 28424,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №412 від 07.09.2020.

Так відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта, тоді як лише згадувані, але такі, що не одержали оцінки суду обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Тобто преюдиціальні факти слід відрізняти від оцінки іншим судом певних обставин.

Разом з тим, у договорі іпотеки, в якості предмета іпотеки - 3, зокрема, вказана нежитлова будівля літ. "А/1-2", площею 1675,9 кв.м.за адресою м. Харків, вул. Велозаводська, 1, розташована на земельній ділянці за кадастровим номером :12:004:0023, загальною площею 9,1414 га.

В судовому рішенні у справі № 922/3937/20, вказано, що об`єктом оренди є нежитлове приміщення виробничої будівлі літ. "А/1-2" площею 209,0 кв.м.

Вказана інформація зазначена і у копіях договору оренди та акту приймання-передачі орендованих приміщень, які надані суду позивачем, в якості доказу на підтвердження обставин укладення відповідачем договору оренди.

Таким чином, предмет іпотеки - 3 співпадає з об`єктом оренди за технічною назвою будівлі (літ. "А/1-2") та адресою (м. Харків, вул. Велозаводська, 1), але не співпадає за типом нерухомості, так в іпотечному договорі вказано "предмет іпотеки - 3" нежитлова будівля, у копії договору оренди та судовому рішенні у справі № 922/3937/20 "об`єкт оренди" - нежитлове приміщення виробничої будівлі, а також не співпадає за площею нерухомості ("предмет іпотеки - 3" - 1675,9 кв.м., "об`єкт оренди" - 209,0 кв.м.). З іншими предметами іпотеки об`єкт оренди за цими показниками також не співпадає.

При цьому як вбачається з постанови Верховного суду від 06.12.2021 зазначено, що з оскаржуваних судових рішень не вбачається, що судами попередніх інстанцій на підставі належних доказів було обґрунтовано встановлено той факт, що приміщення, які були надані в оренду, знаходяться саме в будівлі, яка була надана в іпотеку. З матеріалів справи не вбачається, що судами були досліджені технічні паспорти будівель, які є предметом іпотеки та приміщень, що є об`єктом оренди. Судами не було встановлено кадастрового номеру земельної ділянки, на якій розташовані приміщення, що є об`єктом оренди та його співпадіння з земельною ділянкою, на якій розташований предмет іпотеки - 3. Реєстраційні номери вищезазначених об`єктів нерухомості також не були досліджені та оцінені судами.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається належних доказів, що приміщення, які були надані в оренду, знаходяться саме в будівлі, яка була надана в іпотеку, на що також наголошував і Верховний Суд в постанові по даній справі від 06.12.2021.

При цьому, відповідно до договору оренди № Апп 9.20 від 07.09.2020, зокрема п. 2.1. сторонами було погоджено, що вступ Орендаря у користування нежитловим приміщенням настає після підписання акта прийому-передачі нежитлових приміщень.

Разом з тим, відповідно до акту прийому-передачі від 07 вересня 2020 року визначено, що вказаний акт є додатком до договору № Апп 9.20 оренди нежитлових приміщень від 2 вересня 2020 року.

Таким чином, акт прийому-передачі за договором № Апп 9.20 від 07 вересня 2020 відсутній, що свідчить про фактичне не передання нежитлового приміщення виробничої будівлі літ. "А/1-2" площею 209,0 кв.м.

Крім того, відповідно до п.2.1.2 іпотечного договору, відповідно до якого Іпотекодавець засвідчує, що предмет іпотеки передано в оренду згідно наступних договорів:

- предмет іпотеки -1 згідно Договору оренди №Апи 11.17 від 22 грудня 2017 року укладеного між Іпотекодавцем та ФОП Коноваловим С.А., реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

- предмет іпотеки -2, предмет іпотеки -3, предмет іпотеки -4 та предмет іпотеки-5 згідно Договору оренди №Апи 10.17 від 22 грудня року, укладеного Іпотекодавцем та ТОВАРИСТОВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЦЕНТР ПЕРЕДОВИХ ТЕХНОЛОГІЙ БУДІВНИЦТВА ТА РЕМОНТА АВТОМОБІЛЬНИХ ДОРІГ», ідентифікаційний код юридичної особи 30883206.

Також суд відхиляє твердження позивача про належне повідомлення щодо заміни кредитора листом від 16 липня 2020 вих.№1607 виходячи з наступного.

Статтею 13 Закону України "Про поштовий зв`язок" передбачено порядок надання поштового зв`язку, зокрема, у абзаці 3 вказано, що у договорі про надання послуг поштового зв`язку, якщо він укладається у письмовій формі, та у квитанції, касовому чеку тощо, якщо договір укладається в усній формі, обов`язково зазначаються найменування оператора та об`єкта поштового зв`язку, які надають послуги, дата та вид послуги, її вартість. У договорі, стороною якого є національний оператор зв`язку, укладеному у будь-якій формі, має міститися попередження про недопущення пересилання письмової кореспонденції, виконаної і розтиражованої друкарським способом, без вихідних даних (тираж, назва друкарні, номер замовлення та інше). За недотримання цієї вимоги несе відповідальність оператор поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 8 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. № 270, оператори поштового зв`язку надають послуги з пересилання внутрішніх та міжнародних поштових відправлень, поштових переказів. До внутрішніх поштових відправлень належать, зокрема, листи - прості, рекомендовані, з оголошеною цінністю.

Згідно ч. 11 Правил надання послуг поштового зв`язку поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю.

Відповідно до п. 61 Правил надання послуг поштового зв`язку у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Позивачем на підтвердження направлення повідомлення щодо заміни кредитора листом від 16 липня 2020 вих.№1607, надано лише фіскальний чек, з якого неможливо достеменно пересвідчитись, що на адресу відповідача направлялась саме вказане повідомлення.

Доказів, що навіть вказане поштове відправлення було вручене відповідачу позивач також не надав.

Однак, господарський суд констатує, що належним доказом відправлення відповідачеві претензії є опис вкладення в поштовий конверт та документ, що підтверджує надання поштових послуг (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), який позивачем не надавався.

Повідомлення Акціонерного товариства «Акціонерний банк «РАДАБАНК» датується 15.07.2020 за період з 06.12.2019 по 26.06.2020, що також не має значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, перше платіжне дорученням №593 (а.с. 245), яке виконане на реквізити позивача датується лише 25.09.2020, що свідчить про достимену обізнаність відповідача щодо заміни кредитора лише з 25.09.2020.

Доказів, що відповідач був обізнаний про заміну кредитора раніше 25.09.2020 матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене та враховуючи принципи справедливості, добросовісності та розумності, з урахуванням вказівок, які містяться в постанові Верховного Суду від 06.12.2021, які є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, а відтак позов задоволенню не підлягає.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України залишаються за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, з урахуванням приписів п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Фінекс-Капітал", що діє від власного імені, в інтересах та за рахунок активів Пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду "СТАКСЕЛЬ" (61070, м. Харків, вул. Академіка Проскури, буд. 1, корпус 45, офіс 21, );

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (61066, м. Харків, вул. Велозаводська, буд.1, ).

Повне рішення складено "19" липня 2022 р.

Суддя В.В. Суслова

справа №922/4019/20