РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2022Справа № 910/1442/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Ломаки В.С.,

за участю секретаря судового засідання: Видиш А.В.,

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом 1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

до Обслуговуючого кооперативу "Житло-будівельний кооператив "Рідний дім"

про виключення зі складу членів (засновників),

За участю представників сторін:

від позивача-1: не з`явився;

від позивача-2: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 (далі - позивач-1) та ОСОБА_2 (далі - позивач-2) звернулись до господарського суду міста Києва з позовом до Обслуговуючого кооперативу "Житло-будівельний кооператив "Рідний дім" (далі - відповідач), в якому просили суд виключити їх зі складу членів (засновників) відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі № 910/1442/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.03.2022 року.

Разом із тим, підготовче засідання у вказаній справі, призначене на 02.03.2022 року, не відбулося.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2022 року підготовче засідання у справі № 910/1442/22 призначено на 14.06.2022 року.

09.06.2022 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла спільна заява позивачів про розгляд справи без їх участі.

У підготовчому засіданні 14.06.2022 року судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 29.06.2022 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.06.2022 року підготовче провадження у справі № 910/1442/22 закрито та призначено її до судового розгляду по суті на 27.07.2022 року.

Позивачі явку своїх уповноважених представників у призначене судове засідання 27.07.2022 року не забезпечили, проте надіслали клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідач про дату час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, проте явку свого уповноваженого представника у призначене судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, на адресу суду не направив.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, копія ухвали від 29.06.2022 року про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 910/1442/22 до судового розгляду по суті була завчасно направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 04053, місто Київ, вулиця Січових Стрільців, будинок 37-41, 7 поверх, приміщення 16.

Проте, вищенаведене відправлення з трек-номером 640 вручене відповідачу не було.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи підтверджень наявності порушень оператором поштового зв`язку Правил надання послуг поштового зв`язку, суд вважає, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт не отримання заявником кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу.

Суд також звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси учасників справи є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Отже, суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України визначені наслідки неявки в судове засідання учасника справи.

Зокрема, згідно із частиною 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, оскільки суд надавав можливість учасникам справи реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року в справі "Смірнова проти України").

Відповідно до листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України № 1-5/45 від 25 січня 2006 року в цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Усі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.02.2018 року державний реєстратор (приватний нотаріус) Хара Н.С. здійснила державну реєстрацію юридичної особи - Обслуговуючого кооперативу "Житло-будівельний кооператив "Рідний дім" (далі - Кооператив), дата запису: 13.02.2018 року, номер запису: 0073258.

Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Статуту Кооперативу, затвердженого протоколом установчих зборів від 09.02.2017 року № 1, засновниками (членами) відповідача є: ОСОБА_3 (керівник Кооперативу), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Спільним листом-вимогою від 28.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до членів Кооперативу та власне відповідача з проханням скликати загальні збори членів Кооперативу в термін до 30.11.2021 року для розгляду питань про виключення позивачів зі складу членів Кооперативу.

Зважаючи на те, що після направлення листа-вимоги від 28.10.2021 року про скликання загальних зборів відповідача та долучених до нього заяв про добровільний вихід позивачів з Кооперативу загальних зборів членів Кооперативу проведено не було, а також враховуючи, що жодної відповіді на вищенаведені звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не отримали, позивачі зазначили, що бездіяльність Кооперативу щодо не виключення їх зі складу членів відповідача порушує права позивачів на добровільний вихід з нього.

Враховуючи наведене, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з означеним позовом про виключення їх зі складу членів (засновників) Кооперативу в судовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За умовами статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, є визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Так, для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітко визначену та дієву можливість оскаржити подію, яка, на її думку, порушує її права й охоронювані законом інтереси.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 року в справі № 910/7164/19.

Як було зазначено вище, згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також Статуту Кооперативу, затвердженого протоколом установчих зборів від 09.02.2017 року № 1, засновниками (членами) Кооперативу є: ОСОБА_3 (керівник Кооперативу), ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до статті 2 Закону України "Про кооперацію" обслуговуючим кооперативом є кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу.

Метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю (частина 1 статті 3 Закону України "Про кооперацію").

За частиною 1 статті 8 Закону України "Про кооперацію" правовим документом, що регулює діяльність кооперативу, є його статут.

Частиною 2 означеної статті Закону передбачено, що статут кооперативу повинен містити відомості, зокрема, про умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про кооперацію" членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, добровільного виходу з нього.

У той же час, цією нормою також передбачено, що виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.

Підстави виключення особи з числа членів Кооперативу прямо встановлені пунктом 4.7 Статуту. Так, за умовами означеного пункту, член Кооперативу може бути виключений з Кооперативу у випадках:

- подання членом Кооперативу відомостей, що не відповідають дійсності і були підставою для прийому до членів кооперативу, а також неправомірних дій посадових осіб при вирішенні питання про прийом до членів Кооперативу;

- встановлення вироком суду, що пайовий внесок складається з коштів, добутих злочинним шляхом;

- систематичного руйнування або псування майна кооперативу, використання житлового будинку, квартири, або іншого приміщення не за призначенням, що робить неможливим для інших проживання з членом Кооперативу в одному будинку та будинках поряд, якщо заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними;

- несплати пайових, вступних, цільових або інших внесків.

Згідно з пунктом 4.8 Статуту виключення із Кооперативу є крайньою мірою. Виключення із Кооперативу провадиться і затверджується загальними зборами членів Кооперативу при обов`язковій присутності особи, яку виключають, або особи, яка нею уповноважена. У разі прямої відмови або ухилення від участі у відповідних зборах членів Кооперативу, рішення про виключення може бути прийняте без участі особи, яку виключають, або особи, яка нею уповноважена.

Особі, що вибула (виключена) із Кооперативу, повертається тільки пайовий внесок, внесений до Кооперативу в порядку і в строки, визначені Статутом Кооперативу. Вступний, членські та цільові внески не повертаються (пункт 4.9 Статуту).

Відтак, виключення особи із Кооперативу (примусове припинення її членства) в силу пунктів 4.7, 4.8 Статуту відповідача провадиться і затверджується загальними зборами членів Кооперативу та відноситься до виключеної компетенції означеного вищого органу управління Кооперативом.

Обґрунтовуючи пред`явлені у даній справі вимоги, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилалися на те, що з моменту створення юридичної особи відповідача його господарська діяльність не велася (не розпочиналася), будь-яких запрошень для участі у загальних зборах Кооперативу позивачі не отримували, зв`язок з іншими членами та органами управління Кооперативу в позивачів відсутній.

У зв`язку з наведеним, спільним листом-вимогою від 28.10.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до членів Кооперативу та власне відповідача з проханням скликати загальні збори членів Кооперативу в термін до 30.11.2021 року для розгляду питань про виключення позивачів зі складу членів Кооперативу. До вказаного листа-вимоги позивачами долучено відповідні заяви від 28.10.2021 року кожного з них, в яких ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з урахуванням положень статті 13 Закону України "Про кооперацію" та пункту 4.7 Статуту відповідача, заявили про вихід зі складу засновників (членів) Кооперативу, у зв`язку з відсутністю господарської діяльності цієї юридичної особи.

Відповідно до пункту 13.6 Статуту відповідача позачергові загальні збори членів Кооперативу скликаються на вимогу не менше третини членів Кооперативу або Ревізора Кооперативу.

За умовами пункту 13.7 Статуту відповідача про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени Кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення рекомендованим листом або телеграмою, направлену за адресою, яку надав член Кооперативу при вступі до Кооперативу, якщо на час скликання зборів така адреса не змінена за письмовою заявою самого члена Кооперативу.

Згідно з пунктом 13.8 Статуту відповідача позачергові загальні збори членів Кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги.

Зважаючи на те, що з дати направлення листа-вимоги від 28.10.2021 року про скликання загальних зборів відповідача та заяв про добровільний вихід позивачів з Кооперативу загальних зборів членів Кооперативу проведено не було, а також враховуючи, що жодної відповіді на вищенаведені звернення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не отримали, позивачі просили суд виключити їх зі складу членів (засновників) Кооперативу.

У той же час, пунктом 13.8 Статуту відповідача також передбачено, що у разі незабезпечення Головою Кооперативу скликання позачергових загальних зборів, вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Аналогічні за змістом положення містить частина 7 статті 15 Закону України "Про кооперацію".

Проте, посилаючись на неправомірну бездіяльність Кооперативу щодо не виключення позивачів зі складу членів відповідача, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали суду будь-яких доказів на підтвердження вчинення позивачами дій, направлених на скликання ними у порядку статті 15 Закону України "Про кооперацію" та пункту 13.8 Статуту відповідача загальних зборів членів Кооперативу для розгляду та вирішення запропонованих позивачами питань.

Як було зазначено вище, виключення особи з Кооперативу (примусове припинення її членства) в силу пунктів 4.7, 4.8 Статуту відповідача провадиться і затверджується загальними зборами членів Кооперативу та відноситься до виключеної компетенції означеного вищого органу управління Кооперативом.

Виключна компетенція полягає у тому, що лише єдиний орган (загальні збори членів Кооперативу) може вирішувати питання про виключення особи зі складу членів Кооперативу по суті, тоді як це питання не може бути передане на вирішення виконавчому органу або суду. Рішення про виключення (примусове припинення членства) особи зі складу членів Кооперативу приймається відповідачем в особі вищого органу - загальних зборів членів, а не учасниками як такими чи судом.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виключення їх зі складу членів (засновників) Кооперативу на підставі рішення суду, оскільки позивачами не надано доказів скликання в установленому порядку загальних зборів членів Кооперативу, до виключної компетенції яких згідно з нормами Закону України "Про кооперацію" та Статуту відноситься вирішення даного питання, тоді як норми означеного Закону та Статуту не передбачають можливості виключення осіб зі складу членів Кооперативу за рішенням суду, який не може перебирати на себе повноваження органів управління Кооперативу та приймати таке рішення самостійно.

Крім того, з огляду на предмет пред`явленого позивачами позову про виключення їх зі складу членів (засновників) Кооперативу, суд звертає увагу на те, що за змістом частини 3 статті 21 Закону України "Про кооперацію" у разі виходу або виключення з кооперативу фізична чи юридична особа має право на одержання своєї загальної частки.

Зміст вищенаведених нормативних приписів, а також положень, зокрема, статей 8, 13 Закону України "Про кооперацію" свідчить про те, що законодавцем розмежовано поняття припинення членства у кооперативі шляхом добровільного виходу з нього та припинення членства у кооперативі шляхом виключення особи зі складу членів кооперативу (яке може бути оскаржене до суду).

Наведені обставини додатково підтверджуються змістом пункту 4.7 Статуту відповідача, яким передбачено, що членство у Кооперативі припиняється, зокрема, при добровільному виході з Кооперативу відповідно до поданої заяви, або при виключенні з членів Кооперативу за рішенням загальних зборів.

Проте позивачами не було доведено настання тих обставин, які в розумінні пункту 4.7 Статуту відповідача можуть бути підставою для виключення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зі складу членів (засновників) Кооперативу.

З огляду на вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виключення їх зі складу членів (засновників) Кооперативу на підставі рішення суду.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України понесені ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача-2.

Керуючись статтями 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.07.2022 року.

Суддя В.С. Ломака