ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа№ 920/955/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Кравчука Г.А.

Коробенка Г.П.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Конотопської міської ради

на рішення Господарського суду Сумської області від 03.11.2021 (повний текст складено 05.11.2021)

у справі №920/955/21 (суддя Резніченко О.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгпрес"

до Конотопської міської ради

про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгпрес" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Конотопської міської ради (далі - відповідач), у якому просило суд визнати укладеною додаткову угоду від 10.06.2021 про поновлення договору оренди землі, який укладено між позивачем та відповідачем 18.04.2016, у наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

про поновлення договору оренди землі від 18.04.2016 року,

зареєстрованого 26.04.2016 року №11

м. Конотоп 10.06.2021

Орендодавець (уповноважена ним особа) Конотопська міська рада, місцезнаходження юридичної особи: Україна,41600, Сумська область. Місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8, ідентифікаційний код 24006881, в особі міського голови Семеніхіна Артема Юрійовича, який зареєстрований у м.Конотоп, другий провулок вулиці Тургенєва,8 та діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" і положень Земельного Кодексу України з одного боку

та Орендар - товариство з обмеженою відповідальністю "Торгпрес" в особі керівника Стогнушко Олени Федорівни, яка діє на підставі статуту в новій редакції, затвердженого загальними зборами учасників від 24.03.2016 протокол № 1 (місцезнаходження юридичної особи: 41600,м. Конотоп, вул. Свободи, 17 б, ідентифікаційний код 21106145), з другого боку, уклали цю додаткову угоду про наступне:

1. Поновити строк дії договору оренди землі від 18.04.2016 року, зареєстрованого 26.04.2016 за номером 9 на розі вулиць Лазаревського та Короленка на той самий строк та на тих самих умовах.

2. Додаткова угода є невід`ємною частиною договору оренди землі від 18.04.2016 року, зареєстрованого 26.04.2016 № 11 . Додаткова угода набуває чинності з моменту внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

3. Додаткова угода набуває чинності з моменту її підписання сторонами і державної реєстрації та є невід`ємною частиною договору оренди.

Орендодавець Конотопська міська рада Україна, 41600, Сумська область, місто Конотоп, проспект Миру, будинок 8 Код А.Ю.СеменіхінОрендар Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгпрес" 41600, м. Конотоп, вул. Свободи,17 б, Код О.Ф.Стогнушко
Позовні вимоги мотивовані тим, що з квітня 2016 року він є орендарем земельної ділянки комерційного використання на розі вулиць Лазаревського та Короленка у м. Конотоп Сумської області.

Маючи намір скористатить переважним правом на поновлення цього договору на новий строк, своєчасно звернувся до відповідача із заявою про продовження дії договору, додавши до заяви два примірники додаткової угоди.

Проте, ні протягом місяця, в порушення ч.5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", ні до моменту звернення до суду жодної відповіді від відповідача не надійшло, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права на оренду вказаної земельної ділянки.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що позивач мав надати проект договору, а не додаткової угоди; його переважне право оренди не порушене, оскільки відповідач не має наміру передати вказану земельну ділянку іншому орендареві; сама земельна ділянка не сформована, їй не присвоєно кадастровий номер і не внесено до Кадастру.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 03 листопада 2021 року позов задоволено.

Визнано укладеною між Конотопською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгпрес» додаткову угоду від 10.06.2021 до договору оренди землі від 18.04.2016 у редакції, наведеній в позовній заяві і рішенні суду.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Конотопська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а саме, ст.41 Конституції України, ст.ст. 319, 373, 626, 638 ч.1 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 79-1, 124, 125 Земельного кодексу України, ст. 236 ч. 2 та 5 ГПК України а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки земельна ділянка не сформована, її не зареєстровано у Державному земельному кадастрі, отже, вона юридично не існує як об`єкт оренди, а спірний договір не містить такої істотної умови, як кадастровий номер земельної ділянки, що виключає можливість укладення додаткової угоди.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач повністю відхиляє її доводи, вважає рішення місцевого господарського суду законним і обґрунтованим та просить залишити його без змін, посилаючись на те, що факт укладення та виконання сторонами договору оренди землі достеменно встановлено, а тому він не підлягає доказуванню, 09.06.2020 сторони продовжували орендні земельні правовідносини на підставі додаткового правочину за тих же умов формування та реєстрації земельної ділянки, а дії відповідача з ухилення від продовження орендних правовідносин щодо вказаної земельної ділянки за таких самих умов є порушенням принципу належного врядування, щодо суті та наслідків порушення якого неодноразово висловлювався ЄСПЛ у своїх рішеннях.

У судове засідання представники сторін не з`явились повторно, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18.04.2016 між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, згідно до умов якого позивачу передано в користування на умовах оренди земельну ділянку загальною площею 0,0005 га, яка знаходяться за адресою: м.Конотоп, на розі вулиць Лазаревського та Короленка, на строк до 18.04.2019 для обслуговування торговельного кіоска.

Договір був зареєстрований у Конотопській міській раді за № 11 26.04.2016.

09.06.2020 між сторонами був укладений додаткова угода до договору оренди, за умовами якої право оренди продовжено на один рік - до 09.06.2021.

Вищезазначені обставини підтверджуються копією Договору та додаткового правочину (а.с.14-17).

Відповідно до ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки вказана обставина визнається сторонами в заявах по суті, то вона є такою, що встановлена судом першої інстанції, з чим погоджується Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п.8 Договору по закінченню строку, на який його було укладено, орендар має переважне право поновлення його на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору оренди землі.

Маючи намір поновлення Договору, позивач направив на адресу відповідача заяву від 05.05.2021 року, додавши до неї додаткову угоду.

Факт вчасного отримання заяви та проекту додаткової угоди від 05.05.2021 відповідач не заперечує у заяві по суті - відзиві на позов, тому цей факт є встановленим матеріалами справи.

Позивач стверджує, що протягом місяця з дня отримання вказаної заяви та додаткової угоди, як це регламентовано ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", тобто, по 05.06.2021, з боку відповідача жодної пропозиції щодо неприйнятності умов запропонованої позивачем додаткової угоди на адресу позивача не надійшло.

Відповідачем вказаних обставин належними та допустимими доказами не спростував, а тому Північний апеляційний господарський суд вказані обставини визнає такими, що встановлені судом.

Отже, у судовому засіданні суду першої інстанції на підставі пояснень сторін і матеріалів справи знайшли своє підтвердження доводи позивача, що він продовжив використовувати орендовану земельну ділянку та сплачувати орендну плату, на підтвердження чого позивач до матеріалів справи надав докази сплати орендної плати за земельну ділянку (а.с.10-11).

Отже, позивач дотримався процедури повідомлення орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку дії Договору. Відповідач, в порушення правил статті 33 Земельного кодексу України, не надав своєчасної (протягом місяця) відповіді на заяву позивача про згоду або відмову у поновленні Договору.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач після закінчення строку спірного Договору не повідомив позивача про заперечення у його поновленні, отже, договір продовжив свою дію на тих самих умовах і на той самий строк, в порядку частини 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для продовження дії договору оренди землі на новий строк і визнання укладеною додаткової угоди щодо цього питання з наступних підстав.

В силу вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Предметом позову у цій справі є вимоги, зокрема, визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах на підставі Закону України "Про оренду землі".

Правовідносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами, у зв`язку із передачею її у користування та володіння врегульовано Законом України "Про оренду землі".

У тому числі, цим Законом конкретизовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

Суть поновлення договору оренди за змістом ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв`язку з належним виконанням договору оренди землі та дотриманням вимог земельного законодавства щодо її утримання.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах.

Щодо прав і обов`язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією ч. ст. 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

Конструкція ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону обумовлює відсутність письмового повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди, тобто вирішальне значення для поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах має сам лише факт заперечення орендодавця у поновленні договору, без будь-якого його обґрунтування.

Зазначене вище узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19.

Згідно з п. 9 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Отже, на переконання Північного апеляційного господарського суду, основним є те, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Добросовісний орендар має право розраховувати на отримання рішення відповідача на поновлення договору оренди землі, тобто може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Як встановлено судом першої інстанції, позивач після закінчення строку, на який було укладено спірний договір, продовжував належним чином користуватись земельними ділянками та сплачувати орендну плату, що відповідачем не спростовано, а відповідач протягом місяця з дня закінчення строку оренди не направив йому письмове повідомлення про відмову у поновленні цього договору.

Разом з тим, позивач направив відповідачу заяву про продовження договору, додавши до неї проект додаткової угоди. Однак відповідач додаткову угоду не підписав, в той же час заперечень не висловив, що, у свою чергу, дало позивачеві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме ч. 6 ст 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки він продовжив використовувати спірні земельні ділянки.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, тобто, позивач може вважатись таким, що набув права "правомірного очікування".

Таким чином, юридично правильним є висновок суду першої інстанції про те, що у даній справі наявні підстави для поновлення спірного договору оренди землі відповідно до норм ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки позивач належно виконує свої обов`язки за договором, що відповідачем не спростовано, до закінчення строку дії договору він повідомив відповідача в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення позивач додав 2 екземпляри проекту додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, а відповідач письмово не повідомив позивача про відмову в поновленні договору. З цього випливає обов`язок орендодавця передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на новий строк.

Посилання відповідача на те, що його лист від 29.07.2021 № 01-24/2109 є запереченням у поновленні договору, оскільки рішення про продовження цього договору оренди землі не підтримано колегіальним органом, апеляційним господарським судом відхиляється, виходячи з того, що дата складення відповідачем вказаного листа не відповідає встановленому ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" місячному терміну для надання заперечення проти поновлення договору оренди.

Доводи відповідача щодо неможливості передачі в оренду земельних ділянок, у зв`язку із тим, що вони несформовані, у них відсутні кадастрові номери, а тому, на думку відповідача, вони не можуть бути об`єктом цивільних прав, судовою колегією оцінюються критично, оскільки з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №367/2020/15-ц від 29.05.2021 формування земельних ділянок їх володільцем, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.

Крім цього, відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому, добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч. 3 ст. 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, закріпивши в Цивільному кодексі України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб.

Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі ст. 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що ухилення відповідача від відповіді та укладення додаткової угоди про продовження строку договору оренди землі за таких же умов, що і раніше, порушує принцип належного врядування у трактовці рішень ЄСПЛ "Федоренко проти України", "Рисовський проти України", "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки".

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає доводи апеляційної скарги необгрунтованими, а оскаржуване рішення таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Сумської у даній справі відсутні.

Наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу твердження щодо визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Конотопської міської ради залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Сумської області від 03 листопада 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду Сумської області.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.07.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.А. Кравчук

Г.П. Коробенко