ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

20.07.2022м. Дніпро№ 904/1947/22

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Рудь І.А., розглянувши заяву:

заявник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна", м. Чернівці

боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про видачу судового наказу

ВСТАНОВИВ:

15.07.2022 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна" про видачу судового наказу про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" заборгованості за договором поставки від 30.11.2020 № 206/20 у розмірі 11 207 грн. 14 коп., у тому числі: частина несплаченої вартості поставленого товару за видатковою накладною від 04.01.2022 № СЗ-00000088 у розмірі 8 659 грн 20 коп., пеня у розмірі 2 547 грн 94 коп.

Розглянувши заяву та докази, подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна", суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу з огляду на таке.

Частиною 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право, вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні.

Як вбачається з поданої заяви та доданих до неї документів, спірна поставка здійснена заявником відповідно до умов договору поставки від 30.11.2020 № 206/20 та специфікації № 2 до вказаного договору, умовами якої визначено, що оплата товару, поставка якого передбачена даною специфікацією на суму 21 648 грн 00 коп., здійснюється шляхом внесення покупцем передплати у розмірі 12 988 грн 80 коп., решта вартості товару у сумі 8 659 грн 20 коп. сплачується протягом 10 робочих днів з моменту приймання покупцем товару на складі покупця.

Заявник стверджує, що боржником, в порушення умов спірного договору та специфікації № 2, не здійснено оплату вартості товару на суму 8 659 грн 20 коп. у визначений специфікацією № 2 строк, що стало підставою для нарахування заявником пені на підставі п. 7.8. договору.

Разом з тим, як вбачається з доданого до заяви розрахунку пені, заявником нарахована пеня на всю суму вартості поставленого товару - 21 648 грн 00 коп., в той час як заборгованість боржника, за твердженням заявника, становить 8 659 грн 20 коп.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 Господарського процесуального кодексу України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною 3 статті 152 ГПК України встановлено, що у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою пов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи наведені приписи законодавства, вимога про стягнення пені в сумі 2 547 грн 94 коп. не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, оскільки не має ознак безспірності, наявність якої є обов`язковою умовою для видачі судового наказу; суд не вбачає з поданої заяви виникнення у заявника права грошової вимоги на вказану суму.

На підставі викладеного вище, суд відмовляє заявнику у видачі судового наказу за заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника заборгованості за договором поставки від 30.11.2020 № 206/20 у розмірі 11 207 грн. 14 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

За нормами ч. 2 ст. 151 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 147, 148, 150 - 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сітка Захід Україна" у задоволенні заяви про видачу судового наказу про стягнення з Товариство з обмеженою відповідальністю "Донбаське промислово-транспортне підприємство" заборгованості за договором поставки від 30.11.2020 № 206/20 у розмірі 11 207 грн. 14 коп., у тому числі: частина несплаченої вартості поставленого товару за видатковою накладною від 04.01.2022 № СЗ-00000088 у розмірі 8 659 грн 20 коп., пеня у розмірі 2 547 грн 94 коп. повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 20.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь