ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________
22 липня 2022 року м.ТернопільСправа № 921/204/22
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Андрусик Н.О.
за участю секретаря судового засідання Свергун О.Б.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ", с.Батятичі Кам`янка Бузького району Львівської області
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ", с.Батятичі Кам`янка Бузького району Львівської області
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Родовід - М", с.Коханівка Тернопільського району Тернопільської області
про стягнення 158336,76грн,
Представники сторін від:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився.
Зміст поданого клопотання.
В провадженні Господарського суду Тернопільської області (суддя Руденко О.В.) знаходилася справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ", с.Батятичі Кам`янка Бузького району Львівської області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Родовід - М", с.Коханівка Тернопільського району Тернопільської області, про стягнення 158336,76грн заборгованості за договором поставки № 20/11-1 вд 20.11.2020 року.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 29.06.2022 позов задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родовід - М" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ" - 158 336грн 76 коп. заборгованості та витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481грн.

04.07.2022 заявник звернувся до суду із заявою без номеру від 30.06.2022 (вх. №4383 від 11.07.2022) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем у зв"язку з розглядом даної справи.

Дана заява обґрунтовується з посиланням на клопотання без номера та дати від 26.05.2022 (вх.№3449 від 02.06.2022), в якій позивач поінформував суд про намір подати клопотання щодо ухвалення додаткового рішення усправі в частині стягнення витрат на правову допомогу протягом п`яти днів з моменту проголошення рішення у справі. Зазначено, що правова допомога на момент розгляду справи ще надається, зокрема здійснюється представництво інтересів позивача в суді адвокатом, а тому неможливо визначити її остаточний розмір та надати документи, на підтвердження обсягу наданої правничої (правової) допомоги.

Заперечення відповідача з приводу поданого клопотання.

Відповідач не надав суду заперечень щодо поданої заяви про відшкодування понесених позивачем витрат на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи. Водночас, 21.07.2022 року від нього поступило клопотання б/н від 21.07.2022 (вх. № 4665) про перенесення судового засідання щодо ухвалення додаткового рішення по причині неможливості взяти участь у зв"язку з хворобою.

Вирішення процесуальних питань.

Розпорядженням заступника керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 11.07.2022, у зв`язку із перебуванням судді Руденка О.В. у відпустці, відповідно до п. 2.3.47. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду вказаної вище заяви призначено повторний автоматизований розподіл у справі № 921/204/22, за результатами якого визначено суддю Андрусик Н.О.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 13.07.2022 для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу призначено судове засідання на 22.07.2022 о 11:00 год. про що сторони повідомлені.

У судове засідання 22.07.2022 представники сторін не з`явилися; про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином усіма можливими способами в умовах воєнного стану, введеного в Україні, а саме: ухвалу про призначення судового засідання від 13.07.2022 було направлено на електронну адресу позивача, що зазначена у позовній заяві, а відповідача повідомлено телефонограмою на відомі засоби зв`язку; інформація про розгляд справи також була оприлюднена на офіційному сайті Господарського суду Тернопільської області за адресою: https://te.arbitr.gov.ua/sud5022/.

20.07.2022 позивачем подано клопотання без номера від 19.07.2022 (вх.№4632 від 20.07.2022) про розгляд заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без участі його представника; вимоги, викладені у заяві, підтримує в повному обсязі, подану заяву просив задовольнити.

21.07.2022 відповідачем подано заяву без номера від 21.07.2022 (вх..№4663 від 21.07.2022) про відкладення судового засідання у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю його представника. Доказів на підтвердження того, що адвокат Матвійчук В.В., котрим подано та підписано клопотання про відкладення судового засідання, хворіє, до заяви не додано.

З цього приводу суд зазначає, що згідно зі ст.42 ГПК України прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому норми вказаної статті зобов`язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно із ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічні положення містяться в ст.244 ГПК України, відповідно до норм якої неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Також суд зауважує, що згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги наведене вище, зважаючи, що визначені чинним процесуальним законодавством строки для ухвалення додаткового судового рішення є стислими; судом було вжито всіх можливих, передбачених законом заходів з метою повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду заяви; вказані відповідачем у клопотанні про відкладення судового засідання обставини не підтверджені документально, тому суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, в частині понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/204/22 у даному судовому засіданні, за наявними у справі матеріалами.

Встановлені судом обставини щодо поданої заяви.

Розгляд даної справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження (ухвала від 23.05.2022 року).

У клопотанні без номера та дати від 26.05.2022 (вх..№3449 від 02.06.2022) позивачем заявлено про намір звернутися до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення в частині понесених витрат на правову допомогу.

Рішенням господарського суду від 29.06.2022 у справі позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ" задоволено повністю.

04.07.2022 представником позивача в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України подано заяву без номеру від 30.06.2022 (вх.№4383 від 11.07.2022) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. До заяви долучено додаткові документи, а саме: договір про надання правової допомоги б/н від 11.06.2019 з додатком № 1 до договору від 30.06.2022, Акт виконаних робіт від 30.06.22, детальний опис виконаних робіт.

Встановлено, що 11.06.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еко Міт" (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Західна правова група" (Адвокатське об`єднання) укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно п. 1.1 Договору Клієнт доручає та оплачує, а Адвокатське об`єднання бере на себе зобов`язання, через своїх учасників, (перелік яких визначений у пункті 1.2. Договору), кожен з яких діє незалежно один від одного: надавати правову допомогу, представляти та/або захищати права та інтереси Клієнта в усіх: державних органах; органах місцевого самоврядування (включаючи виконавчі органи); в органах, уповноважених здійснювати примусове виконання судових рішень і рішень інших органів; інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування; перед фізичними особами та фізичними особами - підприємцями, в судах загальної юрисдикції будь-якої інстанції, включаючи адміністративні, господарські, а також третейські суди; здійснювати правовий супровід діяльності Клієнта, зокрема, включаючи ведення договірної роботи, надання правової інформації, надання консультацій і роз`яснень з правових питань тощо.

Клієнт зобов`язується своєчасно повідомляти Адвокатське об`єднання про необхідність у отриманні його послуг; своєчасно забезпечувати Адвокатське об`єднання всім необхідним для виконання даних йому доручень, передбачених Договором, у тому числі документами в потрібній кількості примірників; оплачувати витрати Адвокатського об`єднання, понесені його учасниками у зв`язку із виконанням доручень Клієнта (поїздки, відрядження, оплати державного мита та інші витрати); своєчасно та у повному обсязі оплачувати правову допомогу (п. 3.1-3.4 Договору).

За правову допомогу, що надається Адвокатське об`єднання через його учасників, у відповідності із умовами даного Договору, Клієнт сплачує обумовлену сторонами грошову суму (п. 4.1 Договору).

Даний договір діє з моменту його підписання і до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань (п.6.1.договору).

Також, між сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 30.06.2022 року до договору про надання правової допомоги від 11.06.2019 року, за умовами якої сторонами договору про надання правової допомоги б/н від 11.06.2019 року, а саме ТОВ "ЕКО МІТ" та Адвокатським об`єднанням "Західна правова група" у відповідності до п. 1.4. Договору, було погоджено наступну вартість послуг з надання правової (правничої) допомоги у спорі з ТОВ "Родовід-М" про стягнення заборгованості:

- 5 000,00 грн супровід справи в суді в тому числі участь в судових засіданнях;

- 5 000,00 грн послуги з надання інших видів правової (правничої) допомоги (консультації, створення процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи тощо).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 р. у справі № 826/1216/16).

Також 30.06.2022 між ТОВ "ЕКО МІТ" та Адвокатським об`єднанням "Західна правова група" підписано Акт виконаних робіт за Договором б/н від 11.06.2019, згідно з яким сторони підтвердили факт передачі Адвокатським об`єднанням, прийняття та оплату на момент підписання Акта ТОВ "ЕКО МІТ" послуг з правової допомоги на загальну суму 10000грн; Клієнтом підтверджено, що робота виконана Адвокатським об`єднанням повністю відповідає вимогам Клієнта.

В якості підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 11.06.2019 року, Додаткову угоду № 1 від 30.06.2022 року до договору про надання правової допомоги від 11.06.2019 року, акт виконаних робіт від 30.06.2022 року на суму 10 000,00 грн, детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) в рамках представництва інтересів ТОВ "ЕКО МІТ" у справі № 921/204/22 на загальну суму 10 000,00 грн.

Визначені сторонами послуги пов`язані з предметом судового розгляду та визначення правовою позиції по справі.

Мотиви та джерела права, якими суд керувався при ухваленні додаткового рішення.

Згідно з ст.16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ГПК України).

Практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст.124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ч.3 ст.126, ст.129 ГПК України).

З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження понесених позивачем у зв`язку із розглядом спору витрат на правову допомогу подані у визначений ч. 8 ст. 129 ГПК України строк; у своєму клопотанні без номера від 26.05.2022 (вх..№3449 від 02.06.2022) повноважний представник позивача повідомляв, що за результатами вирішення спору, у встановлений чинним процесуальним законодавством строк, буде подано заяву про стягнення витрат на правову допомогу та відповідні підтверджуючі документи.

За таких обставин, суд доходить висновку про дотримання позивачем порядку повідомлення та надання суду доказів на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, що в свою чергу, свідчить про наявність підстав для їх розподілу у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За нормами ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» договором про надання правової допомоги є домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом з тим, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

У частині п`ятій статті 129 Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, згідно з якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації, а також співрозмірності до предмета (ціни) позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. 75-79 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, в підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 10000грн у зв`язку з розглядом справи судом, позивачем додано такі документи: Договір про надання правової допомоги б/н від 11.06.2019, укладений між між Адвокатським об`єднанням «Західна правова група» та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ" (Клієнт); Додаток №1 від 30.06.22 до Договору про надання правової допомоги б/н від 11.06.2019; Акт виконаних робіт по договору б/н від 30.06.2022; детальний опис виконуваний робіт (надаваних послуг) від 30.06.2022.

Проаналізувавши додані до заяви про ухвалення додаткового судового рішення в цій справі докази, суд дійшов висновку, що відображені у наданих позивачем документах дані щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг), затраченого адвокатом часу на надання таких послуг, з урахуванням ступеня складності справи (договір та накладні, за якими виникли спірні правовідносини), ціни позову (158336,76грн), кількість та тривалість судових засідань, не відповідають критеріям співмірності та розумної необхідності таких витрат.

З наданого адвокатом детального опису виконуваних робіт встановлено, що 5000грн складають послуги по наданню усної консультації, підготовці та поданні позовної заяви, написання заяв, клопотань .

Ще 5000грн складають послуги Адвокатського об"єднання за супровід справи у господарському суді, в тому числі за участь у судових засіданнях.

У даній справі проведено 2 судових засідання - 15 червня 2022 року та 29 червня 2022 року. Як вбачається з протоколів судових засідань, що містяться у справі, в жодному судовому засіданні представники позивача участі не приймали, а 02.06.2022 позивачем в особі адвоката Качора С.Б. подано клопотання без номера від 26.05.2022 (вх. № 3449) про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про недоведеність позивачем обставин надання послуг по супроводу розгляду справи у суді.

Також суд звертає увагу позивача, що вартість послуг з подачі клопотань та заяв, якими за матеріалами справи є клопотання про розгляд справи без участі представника, в якому повідомлено про намір подачі заяви про ухвалення додаткового судового рішення та заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, визначені у п.1 Детального опису виконаних робіт.

Перелік видів правової допомоги хоча і є невичерпним, однак виокремлення процесу ознайомлення з доказами, консультування клієнта від безпосередньої правової допомоги у формі складання позову суд вважає протиправним та вчиненим на шкоду іншій стороні.

Заявлена до відшкодування сума витрат в розмірі 10000грн. не сплачена позивачем Адвокатському об"єднанню "Західна правова група" на момент прийняття додаткового рішення.

Утім, Верховний Суд прийшов до висновку, що «витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено» (правова позиція Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 року).

Оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат, виходячи з обставин справи, суд дійшов висновку, що витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ" на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи підлягають покладенню на відповідача в сумі 5000грн як обґрунтовані та підтверджені документально належними доказами.

При цьому, 5000грн понесених судових витрат на професійну правничу допомогу суд залишає за позивачем.

Висновки суду.

Згідно п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасовувати чи змінювати, проте він має право виправити деякі його недоліки, не пов`язані з його законністю і обґрунтованістю, зокрема неповноту. Додаткове рішення за своїм змістом не може відрізнятися від основного рішення та долучається до нього.

Таким чином, якщо господарський суд не прийняв рішення щодо розподілу судового збору або інших судових витрат чи про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи він, на підставі статті ст.244 ГПК України, має право прийняти додаткове рішення зі справи, яким вирішити відповідне питання.

Приймаючи додаткове рішення у даній справі, судом враховано розмір позовних вимог, заявлених позивачем до стягнення з відповідача, ступінь відповідальності сторін в даних правовідносинах, проведену адвокатом роботу з надання правової допомоги клієнту (позивачу) та дійшов висновку про правомірність вимоги позивача про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "РОДОВІД-М" витрат, понесених позивачем у зв`язку із розглядом справи №921/204/22 частково, а саме у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 73-79, 123, 124, 126, 129, 221, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву без номера від 30.06.2022 (вх.№4383 від 11.07.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ", с.Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на правову допомогу задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родовід - М" (вул.Миру, 17"Ї", с. Коханівка Тернопільського району Тернопільської області, ідентифікаційний код 37753815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО МІТ" (вул.І.Франка, будинок 369А, с.Батятичі Кам`янка-Бузького району Львівської області, ідентифікаційний код 38940219) 5000 (п`ять тисяч)грн 00коп. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

3. В частині задоволення заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000грн відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Додаткове рішення складено та підписано 27.07.2022.

Суддя Н.О. Андрусик