ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3378/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богатиря К.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 (суддя суду першої інстанції Цісельський О.В., час і місце оголошення рішення: 07.02.2022 (повний текст складено 07.02.2022), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)

по справі № 916/3378/21

за позовом Приватного акціонерного товариства Суха Балка

до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Одеська залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця

про стягнення 14 988,09 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог.

08.11.2021 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" (далі ПрАТ "СУХА БАЛКА", позивач) про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі АТ "Українська залізниця", відповідач, апелянт) 14 988,09 грн. вартості недостачі вантажу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ПрАТ "СУХА БАЛКА" посилався на те, що між ПрАТ "СУХА БАЛКА" та підприємством "DUFERCO SA" укладено 27.01.2020 контракт № 2020-DSA-17012020 на поставку продукції (залізної руди), в межах виконання контракту 03.05.2021 позивачем як відправником на підставі залізничної накладної № 47475280 завантажено вантаж у вагони №№ 55721856, 61247714 та подано їх до забирання АТ "Українська залізниця" на ст. Рокутова. Визначена відправником маса вантажу склала по кожному із вагонів 70000,00 кг.

Відповідачем прийнято до перевезення вагони шляхом проставлення в графі накладної № 47475280 електронного цифрового підпису.

Проте, 07.05.2021 на ст. Ізмаїл Од. складено комерційні акти: № 404503/42 (маса вантажу менше на 4100 кг, ніж та, що зазначена у залізничній накладній № 47475280 (вагон № 55721856); № 404503/43 (маса вантажу менша на 1200 кг, ніж та, що зазначена у залізничній накладній № 47475280 (вагон № 61247714).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 позов Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" до відповідача Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 14 988,09 грн. задоволено; стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" суму нестачі вантажу 14 988,09 грн. та судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що АТ "Українська залізниця" після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, тому саме відповідач повинен нести відповідальність за втрату вантажу у вагонах №№ 55721856, 61247714.

Аргументи учасників справи.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі № 916/3378/21.

Апелянт зазначив, що залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли така втрата, псування або пошкодження вантажу відбулось внаслідок здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення.

Апелянт вказав, що матеріалами справи підтверджується прибуття вагонів №№ 55721856, 61247714 на станцію призначення Ізмаїл у технічно справному, проте комерційно не придатному стані для перевезення агломерату дрібної фракції, обов`язок встановлення якого покладено на Позивача, як відправника вантажу, нестача вантажу виникла виключно з вини вантажовідправника (Позивача) через невиконання ним вимог ст. 31, ст. 32 Статуту, п. 2.3 Правил перевезення вантажів навалом та насипом, та п. 4, п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу.?

Апелянт також зазначив, що у даному випадку необхідно врахувати висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 905/858/17.

Керуючись викладеним вище, апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі № 916/3378/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову Приватному акціонерному товариству «СУХА БАЛКА» у повному обсязі.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу.

27.06.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства «СУХА БАЛКА» надійшов відзив на апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі №916/3378/21.

Позивач зазначив, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу залізної руди навалом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження. З огляду на це, позивач вважає, що він належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Позивач також вказав, що після проставлення відповідачем відмітки про прийняття вантажу до перевезення у спірних залізничних накладних, залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Окрім того, позивач зазначив, що АТ «Українська залізниця не надала до суду належних доказів на підтвердження обставини, що звільняють її від відповідальності за втрату вантажу.

Позивач доходить до висновку, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим та просить суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/3378/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Філінюк І.Г., Аленін О.Ю., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022.

На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 916/3378/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 витребувано з Господарського суду Одеської області матеріали справи № 916/3378/21; відкладено вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 до надходження матеріалів справи № 916/3378/21.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/3378/21.

Розпорядженням керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду № 515 від 24.05.2022, у зв`язку з перебуванням судді Лавриненко Л.В. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/3378/21.

Відповідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022 справу № 916/3378/21 передано на розгляд колегії суддів у складі головуючий суддя - Богатир К.В., судді Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 прийняти справу № 916/3378/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Богатиря К.В., суддів Аленіна О.Ю., Філінюка І.Г.; відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі № 916/3378/21; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Одеська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі №916/3378/21 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 24.06.2022. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, копія ухвали апеляційного господарського суду від 30.05.2022, якою відкрито апеляційне провадження у справі №916/3378/21, направлялася на адресу сторін у справі засобами поштового зв`язку у встановленому законом порядку та була отримана позивачем 16.06.2022, а відповідачем 07.06.2022, що підтверджується наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, факт належного повідомлення позивача підтверджується наданим позивачем відзивом на апеляційну скаргу.

Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційної скарги в письмовому провадженні без виклику сторін.

Мотивувальна частина.

Фактичні обставини, встановлені судом.

27.01.2020 між ПрАТ "СУХА БАЛКА" та підприємством "DUFERCO SA" було укладено контракт №2020-DSA-17012020 про поставку продукції (залізної руди).

03.05.2021 за залізничною накладною № 47475280 ПРАТ "СУХА БАЛКА" (Відправник) зі станції відправлення Роковатая до станції призначення Ізмаїл (експ.) відвантажено на адресу ДП "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ" (Одержувач):

- у вагоні № 61247714 залізну руду масою 70000 кг;

- у вагоні № 55721856 залізну руду масою 70000 кг.

У вказаній залізничній накладній, а саме графі 7 зазначено згідно контракту № 2020-DSA-17012020 від 27.01.2020 для вивезення водним транспортом у Сербію: порт Smederevo, Serbia для одержувача HBIS GROUP SERBIA IRON I STEEL D.0.0 BELGRAD, BULEVAR MIHAJLA PUPINA 6, BELGRADE-NEW BELGRADE, 11000 BELGRADE.

У графі 26 вказаної накладної зазначено, що маса вантажу визначена на вагонних вагах. Правильність внесених відомостей до вищезазначеної накладної підтвердив своїм підписом представник відправника.

На станції відправлення вантаж прийнятий до перевезення працівниками залізниці без зауважень, зокрема, не було зроблено зауважень щодо непридатності вагонів для перевезення вантажу навалом у вагонах відкритого типу в комерційному відношенні.

На станції призначення Ізмаїл Од. була виявлена невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена вантажовідправником у накладній, та здійснено комісійне переважування спірних вагонів, за результатами якого складені 07.05.2021:

- комерційний акт № 404503/42, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 55721856 нетто 65900 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 4100 кг; навантаження у вагоні нерівномірне, холмоподібне, нижче бортів на 600-700 мм; по середині над 3-м люком воронкоподібне заглиблення довжиною 800 мм, шириною 700 мм, глибиною до пола вагона; маються залишки вантажу на хребтовій та поперечній балках; течі по ст. Ізмаіл нема; вагон технічно справний, про що складено тех. Акт №21 від 07.05.2021; в вагоні нещільне прилягання 3-го люку до хребтової балки: зазор довжиною 700 мм, шириною 30 мм; при переважуванні були присутні начальник вантажного району Міщенко А.І., агент комерційний Переверзева С.Ф., представник ДП Ізм МТП Чумаченко А.Й.; переважування проводилося двічі, недостача підтвердилася.

- комерційний акт № 404503/43, відповідно до якого встановлено фактичну масу вантажу у вагоні № 61247714 - нетто 68800 кг, що менше ваги зазначеної у документі на 1200 кг; навантаження у вагоні нерівномірне, холмоподібне, нижче бортів на 600 700 мм; по середині над 3-м люком воронкоподібне заглиблення діаметром 500 мм, глибиною до пола вагона; маються залишки вантажу на хребтовій та поперечній балках; течі по ст. Ізмаіл нема; вагон технічно справний, про що складено тех. Акт №22 від 07.05.2021; в вагоні нещільне прилягання 3-го люку до хребтової балки: зазор довжиною 500 мм, шириною 30 мм; при переважуванні були присутні начальник вантажного району Міщенко А.І., агент комерційний Переверзева С.Ф., представник ДП Ізм МТП Чумаченко А.Й.; переважування проводилося двічі, недостача підтвердилася.

Комерційні акти підписані належними особами згідно з п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 начальником станції, комерційним агентом, а також представником одержувача. Правильність оформлення комерційних актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

02.09.2021 ПрАТ "СУХА БАЛКА" складено та надіслано АТ "Українська залізниця" претензію про стягнення шкоди, завданої несхоронністю вантажу. Відповідно до додатків до претензії АТ "Українська залізниця", окрім претензії, зокрема надіслано оригінал накладної № 47475280, оригінали комерційних актів №№ 404503/42 та 404503/43.

29.09.2021 АТ "Українська залізниця" листом № НЗ1-102/329 повідомила ПрАТ "СУХА БАЛКА" про незадоволення претензії від 02.09.2021 № 69.1/1779.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 2 ст. 269 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Розглянувши матеріали господарської справи, доводи та вимоги апеляційної скарги і відзиву на неї, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід скасувати, виходячи з таких підстав.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Аналогічні положення закріплені в статті 307 Господарського кодексу України.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 ЦК України та ч.2 ст.307 ГК України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

Одержувачем вантажу відповідно до залізничних накладних є ДП "ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МОРСЬКИЙ ТОРГОВЕЛЬНИЙ ПОРТ".

Відповідно до ст.110 Статуту залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно з ст.113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст.ст.114, 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну, вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером.

Пунктом 2 ст. 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ст.12 Закону України Про залізничний транспорт залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажу, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до ст. 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів, багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо перевезень встановлюється договором, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Пунктом 31 Статуту передбачено, що залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери. Додаткова підготовка вагонів та контейнерів під завантаження вантажів, що потребують особливих умов перевезення і зберігання, може здійснюватися залізницею на підставі договору за рахунок відправника. Придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці; контейнерів, цистерн та бункерних напіввагонів - відправником.

Як встановлено апеляційним судом та підтверджується записом у п. 28 залізничних накладних, завантаження вагонів здійснено відправником.

Відповідно до п. 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов. Перелік вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 1 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001 (надалі- Правила), у вагонах відкритого типу (на платформах, у напіввагонах і т.ін.) допускається перевезення вантажів, зазначених у додатку. Кам`яне вугілля, кокс, торф, руда і рудні концентрати, мінеральні будівельні матеріали (глина, щебінь тощо) перевозяться, як правило, у напіввагонах.

Такий вантаж як залізна руда наявний у переліку вантажів, перевезення яких допускається на відкритому рухомому складі, зазначений перелік закріплений Правилами перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №542 від 20.08.2001.

Згідно з п. 4 Правил можливість транспортування у вагонах відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, розмір яких не перевищує 13мм, визначається відправником.

Як вбачається з п. 4 Додатку № 6 до Контракту від 27.01.2020 № 2020-DSA-17012020 вантаж (аглоруда), що перевозився в період квітень - червень 2021 року (в тому числі за накладною № 47445280 від 03.05.2021) складався на 92% з дрібних фракцій, розмір яких не перевищував 10 мм.

Відповідно до п. 5 зазначених Правил перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з ст. 917 Цивільного кодексу України, відправник вантажу має право відмовитись від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу.

Правилами приймання вантажів до перевезення, що затверджені Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 № 644, встановлено, що відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством (п. 4).

Відповідно до п. 2.3 Правил перевезення вантажів навалом і насипом, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 № 542, відправник зобов`язаний перед навантаженням переконатися, що вагони справні та придатні для перевезення (очищені, не заражені шкідниками, не мають отворів та щілин, через які можливе просипання вантажу).

З викладеного вище слідує, що основним обов`язком перевізника є обов`язок надати під завантаження технічно справні, придатні для перевезення відповідного вантажу вагони у строк, встановлений договором. Разом з цим, обов`язок щодо визначення придатності рухомого складу для перевезення вантажу у комерційному відношенні покладається на вантажовідправника, оскільки завантаження вагонів здійснено відправником. Якщо виявлено пошкодження, яке може вплинути на цілість або якість вантажу при перевезенні, відправник повинен відмовитися від вантаження в такий рухомий склад або контейнери. Законодавець надає відправнику вантажу право, відповідно до ч.1 ст.917 Цивільного кодексу України, відмовитися від наданого транспортного засобу, якщо він є непридатним для перевезення цього вантажу. При цьому непридатність транспортного засобу повинна бути підтверджена в порядку, передбаченому транспортним законодавством і прийнятими відповідно до них правилами. Транспортні засоби, від яких відправник вантажу відмовився у зв`язку з їх непридатністю, вважаються не наданими. А у разі реалізації вантажовідправником свого права на відмову, перевізник зобов`язаний надати взамін технічно і комерційно придатні транспортні засоби.

Крім того, на вантажовідправника покладається обов`язок щодо вчинення заходів з метою забезпечення схоронності вантажу, запобігання його видуванню або просипанню, якщо перевезення вантажу здійснюється у вагонах відкритого типу.

Як вбачається з п.129 Статуту, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п.10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Як свідчать наявні в матеріалах справи комерційні акти, спірні вагони №55721856 та №61247714 в технічному відношенні справні.

Доказів відмови вантажовідправника від прийняття до завантаження означених вище вагонів, при наявних в них недоліків, суду не надано.

Із зазначеного слідує, що залізницею виконано обов`язок щодо надання для перевезення вантажу технічно справних вагонів.

В той же час, в комерційних актах вказано, що

- у вагоні № 55721856 наявне нещільне прилягання 3-го люку до хребтової балки: зазор довжиною 700 мм, шириною 70 мм;

- у вагоні № 61247714 наявне нещільне прилягання 3-го люку до хребтової балки: зазор довжиною 500 мм, шириною 30 мм;

У матеріалах справи відсутні докази того, що дане нещільне прилягання та зазори виникли вже після прийняття спірних вагонів залізницею до перевезення, відсутні також докази того, що дані зазори виникли у зв`язку з зовнішнім механічним впливом.

Окрім того, як вбачається з комерційних актів дані зазори не створюють технічну несправність вагонів.

Статутом не передбачено відповідальність перевізника за пошкодження вантажу, що перевозиться на відкритому рухомому складі, тільки з тієї підстави, що при завантаженні засобами відправника залізниця перевіряла правильність розміщення та закріплення вантажу.

Беручи до уваги вищенаведене та виходячи зі змісту статті 32 Статуту, Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, вантажовідправник вагони не повернув, завантажив власними силами.

Отже, відправник, з урахуванням наявних зазорів, визнав придатність спірних вагонів для перевезення вантажу з урахуванням його характеру у комерційному відношенні, належних заходів щодо запобіганню видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення не здійснив.

Колегія суддів погоджується з посиланням апелянта на те, що комерційна непридатність вагонів викликана властивостями вантажу з огляду на його фракційність, що в процесі перевезення має наслідком просипання дрібних її фракцій через конструктивні щілини кузову вагону у зв`язку з неякісною його підготовкою при навантаженні. Виявити таку комерційну непридатність під час приймання вантажу до перевезення є неможливим, адже вона проявляється лише під час перевезення за результатами вібраційного впливу у русі.

Тому діючим законодавством обов`язок щодо перевірки вагонів на наявність щілин та отворів, через які можливе просипання вантажу, покладений саме на відправника та здійснюється перед навантаженням вагонів.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про залізничний транспорт за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т. ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

При даній перевірці перевіряється, зокрема, справність кузова вагона, закриття дверей та люків, справність ЗПП і відповідність відбитків на них зазначеним у накладній, відповідність номера на вагоні, вказаному у накладній, чи не завантажено вагон понад його вантажопідйомність, очистку зовнішньої поверхні вагона від залишків реквізитів і вантажу тощо.

Матеріалами справи підтверджується, що інформація щодо фракції аглоруди, завантаженої у вагони №№ 55721856, 61247714, залізниці не повідомлялась та не зазначена відправником у накладній № 47475280, а зовнішнім оглядом вагонів, на думку колегії суддів, встановити цей факт достовірно неможливо.

З огляду на викладене вище, враховуючи факт того, що залізницею було подано технічно справні вагони, а обов`язок щодо встановлення їх комерційної придатності для перевезення аглоруди з дрібною фракцією було покладено саме на Позивача, колегія суддів доходить до висновку, що втрата вантажу виникла з незалежних від Відповідача причин, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог, не дослідивши питання комерційної придатності вагонів для перевезення вищезазначеного вантажу та обов`язку відправника підготувати вагони для перевезення вантажу дрібної фракції.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У даному випадку судом першої інстанції не було з`ясовано усі обставини, що мають значення для справи та було неправильно застосовано норми матеріального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову у задоволенні позову витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі №916/3378/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2022 по справі №916/3378/21 скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "СУХА БАЛКА" відмовити у повному обсязі.

Витрати на сплату судового збору за подачу позовної заяви покласти на позивача.

Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.

Постанову складено та підписано 18.07.2022.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: О.Ю. Аленін

І.Г.Філінюк