РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2022Справа № 910/16890/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Єременок О.В., розглянув матеріали господарської справи

За позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної

системи України"

про визнання недійсними односторонніх правочинів

За участю представників учасників справи:

від позивача Павліченко Л.М. довіреність № 007.1ДР-53-1221 від 20.12.2021

від відповідача Кулик О.І. довіреність № 38 від 12.01.2022

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) про визнання недійсними односторонніх правочинів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач вчинив односторонні правочини із зарахування зустрічних однорідних вимог, а саме заявив про припинення зобов`язань перед Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" на суму 3 844 330,28 грн за договором транспортування природного газу від 04.02.2020 № .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.10.2021 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду доказів надіслання позовної заяви на адресу відповідача з деталізованим переліком додатків в описі вкладення у цінний лист.

26.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2021, після усунення позивачем недоліків, позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 25.11.2021.

12.11.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23.11.2021 від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні.

У судове засідання 25.11.2021 з`явилися представники сторін, судом протокольно задоволено клопотання позивача про оголошення перерви та оголошено про перерву в судовому засіданні до 21.12.2021.

29.11.2021 від позивача засобами поштового зв`язку повторно надійшло клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні.

07.12.2021 від позивача засобами поштового зв`язку надійшла відповідь на відзив.

09.12.2021 від позивача засобами електронного зв`язку надійшла заява про виправлення описки у прохальній частині позовної заяви, а саме в даті заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог зазначено "20.08.2021" замість "20.08.2020".

15.12.2021 від відповідача засобами поштового зв`язку надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 21.12.2021 з`явилися представники сторін, судом протокольно оголошено про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів з власної ініціативи та оголошено про перерву в судовому засіданні до 20.01.2022.

04.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

18.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи.

20.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшов лист по справі та додаткові пояснення з урахуванням судової практики.

У судове засідання 20.01.2022 з`явилися представники сторін, судом протокольно оголошено про перерву в судовому засіданні до 01.02.2022.

27.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшли додаткові пояснення по справі.

31.01.2022 від позивача засобами електронного зв`язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У підготовче засідання, призначене на 01.02.2022, з`явилися представники сторін та надали усні пояснення по справі, вважали за можливе закрити підготовче провадження та призначити розгляд справи по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.02.2022 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 03.03.2021.

18.02.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Судове засідання, призначене на 03.03.2022, не відбулось, у зв`язку з введенням на території України режиму воєнного стану, а також перебуванням судді Удалової О.Г. у відпустці.

Ухвалою суду від 11.05.2022 призначено проведення судового засідання на 02.06.2022.

25.05.2022 через електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 ГПК України.

Ухвалою суду від 31.05.2022 вищевказане клопотання задоволено та вирішено забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

Ухвалою суду від 02.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, судом відкладено розгляд справи на 16.06.2022.

09.06.2022 через електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням програмного забезпечення Easycon у порядку ст. 197 ГПК України.

Ухвалою суду від 14.06.2022 вищевказане клопотання задоволено та вирішено забезпечити участь представника позивача у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.

16.06.2022 відповідачем подані додаткові пояснення.

Ухвалою суду від 16.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, судом відкладено розгляд справи на 28.06.2022.

Ухвалою суду від 16.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, в судовому засіданні оголошено перерву до 05.07.2022.

05.07.2022 у судовому засіданні позивач заявлені ним позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вважав його необґрунтованим та безпідставним, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 05.07.2022 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" (замовник) було укладено договір № транспортування природного газу (далі - договір), за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 договору).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2.2 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання. Замовник усвідомлює, що порушення ним зазначених Правил позбавляє його права пред`являти претензій до оператора з приводу якості послуги та покладає на нього зобов`язання із відшкодування оператору шкоди або збитків, завданими такими діями або бездіяльністю замовника.

Згідно з пунктом 2.3 договору обсяг послуги, що надається за цим договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Як визначено п. 2.4 договору, приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Відповідно до пункту 2.5 договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.6 договору).

Пунктом 2.8 договору в редакції додаткової угоди № 2 від 31.08.2020 передбачено, що взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи та/або до аукціонної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою та/або аукціонною платформою, визначеного Кодексом.

Відповідно до 5.2, 5.3 договору, якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актів і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання. За порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору.

Згідно з п. 6.1 договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Розділом IX договору врегульовано визначення вартості щодобових небалансів та порядок розрахунків за них.

Згідно з п. 9.2 договору, у разі виникнення у замовника негативного добового небалансу оператор здійснює продаж замовнику, а замовник - купівлю у оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу

Відповідно до п. 9.3 договору у випадку, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загально вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має сплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту (оплата вартості послуг за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг; субвенцій та компенсацій побутовим споживачам).

Відповідно до п. 9.6 договору, розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або у суді. До прийняття судом рішення суду вартість добових небалансів, яку замовник зобов`язаний оплатити у строк визначний п. 9.3 цього договору, визначається даними оператора.

Відповідно до п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.08.2020 передбачено, що послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

Відповідно до п. 11.2 договору оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора.

Згідно з пунктом 11.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Пунктом 17.1 договору визначено, що він набуває чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2020, та діє до 31.12.2020. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п. 19.1 договору, сторони обмінюються інформацією, що стосується наданих послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом.

Будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою (п. 19.2 договору).

Згідно з п. 19.3 договору, повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані та передані за допомогою засобів, зазначених в п. 19.2 цього договору, вважаються отриманим адресатом на дату їх отримання.

Пунктом 19.4 договору сторонами погоджено уповноважених представників сторін, що призначені забезпечувати виконання положень цього договору.

При зверненні до суду з даним позовом, позивач зазначив, що у відповідача перед ним існує заборгованість в розмірі 3 844 330,28 грн, яка виникла за період з січня 2020 року по серпень 2021 року.

Вказана заборгованість, як стверджує позивач, виникла у відповідача на підставі рахунків та актів за недотримання параметрів якості природного газу за параметрами якості температури точки роси за вологою (3 619 427,33 грн) та за вуглеводами (224 902,95 грн), на підтвердження чого позивачем до позову долучені рахунки на оплату та розрахунки (акти).

Відповідачем вказані твердження позивача під час розгляду даної справи не заперечувались, а навпаки визнавались у відзиві на позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

За вказаних обставин, враховуючи, що сторонами в заявах по суті підтверджено факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем в розмірі 3 844 330,28 грн, вказаний факт не підлягає доказуванню.

Відповідачем 14.02.2020 виставлено позивачу через інформаційну платформу акт № 01-2020- від 31.01.2020 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць січень 2020 року (за період з 01.01.2020 по 31.01.2020) на суму 9 137 115,24 грн та надіслано рахунок на оплату, крім того, відповідачем 13.03.2021 виставлено позивачу через інформаційну платформу акти № 02-2021- від 28.02.2020 врегулювання щодобових небалансів за газовий місяць лютий 2021 року (за період з 01.02.2021 по 16.02.2021) на суму 57 261 086,85 грн, а також (за період з 17.02.2021 по 28.02.2021) на суму 42 017 427,17 грн, та виставлено рахунки на оплату, що підтверджується наданими відповідачем до заперечення на відповідь на відзив реєстрами файлів, відправлених з інформаційної платформи, а також наданими позивачем до позову вищевказаними актами, які підписані зі сторони відповідача електронним підписом його працівника - начальником управління реалізації послуг.

Водночас, позивачем у позові заперечується факт надання йому відповідачем послуг з балансування в січні 2020 року та лютому 2021 року, а сума, що пред`являється до сплати, за твердженнями позивача, не є обґрунтованою з огляду на відсутність розрахунку маржинальної ціни придбання/продажу

При цьому, як встановлено судом під час розгляду справи, відповідачем вчинено односторонні правочини, а саме надіслані позивачу заяви № ТОВВИХ-20-9613 від 20.08.2020 на суму 99 257,40 грн, № ТОВВИХ-20-10969 від 18.09.2020 на суму 117 444,92 грн, № ТОВВИХ-20-11858 від 20.10.2020 на суму 183 818,41 грн, № ТОВВИХ-20-12980 від 19.11.2020 на суму 633 906,44 грн, № ТОВВИХ-20-14125 від 16.12.2020 на суму 375316,99 грн, № ТОВВИХ-21-588 від 16.01.2021 на суму 45 324,97 грн, № ТОВВИХ-21-1981 від 16.02.2021 на суму 86 084,94 грн, № ТОВВИХ-21-3236 від 18.03.2021 на суму 8 622,28 грн, № ТОВВИХ-21-4417 від 16.04.2021 на суму 336 541,46 грн, № ТОВВИХ-21-5554 від 17.05.2021 на суму 464 855,41 грн, № ТОВВИХ-21-6772 від 16.06.2021 на суму 294 202,69 грн, № ТОВВИХ-21-7751 від 15.07.2021 на суму 312 769,19 грн, № ТОВВИХ-21-9029 від 16.08.2021 на суму 399 196,88 грн, № ТОВВИХ-21-10233 від 15.09.2021 на суму 111 638,03 грн, якими відповідачем зараховані вимоги позивача до нього за недотримання параметрів якості природного газу на загальну суму 3 844 330,28 грн шляхом часткового зарахування зустрічних зобов`язань позивача перед відповідачем за вищевказаними актами врегулювання щодобових небалансів за січень 2020 року та лютий 2021 року.

Позивач правомірність таких односторонніх правочинів, укладених у формі заяви про зарахування, заперечує, в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сума по актам врегулювання щодобових небалансів за січень 2020 року та лютий 2021 року є спірною та не може бути зарахована як зустрічні однорідні вимоги, зважаючи на те, що відповідачем, за твердженням позивача, не дотримано вимог ст. 203 Господарського кодексу України та ст. 601 Цивільного кодексу України, отже, такі односторонні правочини мають бути визнані недійсними на підставі ст. 215 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 - 3 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї зі сторін.

З огляду на викладене, в силу положень ст. 202 та 601 Цивільного кодексу України, ст. 203 Господарського кодексу України оспорювані у даній справі заяви відповідача про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як на підставу недійсності вказаних односторонніх правочинів, позивач посилається на те, що такі правочини було вчинено відповідачем з порушенням норм статей 601, 602 Цивільного кодексу України, позаяк сума зобов`язань позивача перед відповідачем щодо врегулювання щодобових небалансів за газові місяці січня 2020 року та лютого 2021 року є спірною. Також позивач у відповіді на відзив посилався на те, що додатковими підставами для визнання односторонніх правочинів недійсними є ненастання строку виконання вимог за актами врегулювання щодобових небалансів, позаяк не передбачено оформлення таких актів та рахунків в електронному вигляді.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей. При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Згідно зі статтею 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, зобов`язання з оплати заборгованості за договором може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Однією з важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі № 914/3217/16, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 910/21652/17, від 11.09.2018 у справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 у справі № 910/23246/17, від 15.08.2019 у справі № 910/21683/17, від 11.09.2019 у справі № 910/21566/17, від 25.09.2019 у справі № 910/21645/17, від 05.11.2019 у справі № 914/2326/18, від 01.10.2019 у справі № 910/12968/17 та від 11.06.2020 у справі № 910/7804/19.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 уточнено висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, таким чином, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Отже, питання щодо безспірності вимог, які зараховуються шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, є предметом дослідження суду при розгляді спору про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог і саме вказані обставини входять до предмету доказування в цій справі, а наявність спорів щодо стягнення заборгованості за зобов`язанням, яке зараховується, а також наявність заперечень іншої сторони щодо зарахування зустрічних однорідних вимог не свідчать про відсутність безспірності вимог.

Позивач, заперечуючи проти зарахування зустрічних однорідних вимог за договором, зазначає, що у січні 2020 року та лютому 2020 року відповідач жодних послуг позивачу не надавав, номінацій не підтверджував та алокацій не здійснював, а нарахована до сплати вартість послуг з перевищення договірної потужності оспорюється в межах справи Господарського суду Волинської області № 903/775/20 за позовом ТОВ "Оператор ГТС України" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" про стягнення заборгованості в частині оплати негативних балансів за січень 2020 року, а також здійснених на заборгованість нарахувань та у справі Господарського суду Волинської області № 903/690/21 за позовом ТОВ "Оператор ГТС України" до АТ "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про стягнення заборгованості в частині оплати негативних балансів за лютий 2021 року, а також за зустрічним позовом АТ "Оператор газорозподільної системи "Волиньгаз" до ТОВ "Оператор ГТС України" про зобов`язання ТОВ "Оператора ГТС України" вчинити дії шляхом здійснення розрахунку маржинальної ціни, що покладена в основу визначення розміру добового негативного небалансу за лютий - березень 2021 року.

Відтак, за доводами позивача нарахована до сплати вартість послуг балансування за січень 2020 року та лютий 2021 року є спірною, оскільки наявність підстав для її стягнення є предметом спору в межах вищевказаних справ та, відповідно, таке зобов`язання не може бути предметом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що сторонами у справі 04.02.2020 укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з транспортування природного газу, а позивач - сплатити вартість цих послуг та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні. При цьому чинність такого договору погоджена сторонами з 01.01.2020 (тобто до його укладення) до 31.12.2020 з можливістю його пролонгації за відсутності заяв щодо припинення такого договору

Пунктом 2.2 договору передбачено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

У пункті 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи наведені визначення термінів, які у ньому вживаються, а саме:

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу;

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір, відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Отже, використання позивачем, як оператором ГРМ, природного газу на виробничо-технологічні витрати відбувається на постійній основі і величина використаних ним послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів, що є підтвердженням факту отримання позивачем послуг за договором транспортування природного газу.

Більше того, факт укладення договору не заперечується сторонами. Навпаки, обставини справи свідчать про те, що сторони визнають виникнення власних зобов`язань та виконують їх.

Як зазначено вище, згідно з п. 11.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

При цьому, можливість судового урегулювання розбіжностей щодо вартості добових небалансів, яка передбачена умовами договору, може бути реалізована:

- або шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості за такі послуги;

- або, в разі позасудової, добровільної, самостійної оплати послуг в розмірі, заявленому протилежною стороною, шляхом пред`явлення власного позову про стягнення суми грошових коштів, які, за його думкою, є надмірно перерахованими на користь іншого суб`єкта господарювання.

У цьому висновку суд звертається до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.05.2020 у справі № 910/5412/19.

Поряд з цим обставини справи свідчать про те, що станом на момент розгляду даної справи відсутнє рішення суду як в справі № 903/775/20, так і у справі № 903/690/21, та відповідно до п. 9.6 договору вартість добових небалансів визначається за даними оператора, тобто відповідача.

Судом також встановлено, що відповідачем направлено позивачу через інформаційну платформу рахунки на оплату вартості щодобових негативних небалансів, а саме за січень 2020 року - 14.02.2020, та за лютий 2021 року - 13.03.2021, що підтверджується наданими до матеріалів справи доказами.

При цьому, судом враховано, що відповідно до п. 11.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 31.08.2020 послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг, тобто підписанням вказаної додаткової угоди сторонами визначено, що оформлення двостороннього акту на послуги з врегулювання добового небалансу договором не вимагається, а відповідно до п. 9.6 договору до прийняття рішення суду про розбіжності у вартості таких послуг, вартість добових небалансів визначається за даними оператора.

Враховуючи викладене, за відсутності рішення суду про розбіжності щодо вартості послуг балансування в січні 2020 року та лютому 2021 року та зважаючи, що надання таких послуг відповідно до умов укладеного між сторонами договору, оформлюється одностороннім рахунком відповідача на оплату послуг з балансування, судом не беруться до уваги твердження позивача, що відповідачем не надано належних доказів надання позивачу послуг з балансування в січні 2020 року, лютому 2021 року.

При цьому, саме посилання на наявність спору у справах № 903/775/20 та 903/690/21 не може бути підставою для визнання факту врегулювання розбіжностей щодо вартості послуг та відповідно спірності таких вимог.

Щодо доводів позивача про те, що строк виконання зобов`язання не настав через неналежне оформлення доказів надання послуг з балансування, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 договору).

Згідно з пунктом 19.2 договору будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Згідно з п. 19.3 договору повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у п. 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання.

Водночас, згідно з п. 19.1 договору сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом.

Відповідно до п.п. 17, 18 глави 6 розділу XIV Комерційне балансування Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи до 12 числа газового місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування природного газу в електронному вигляді через інформаційну платформу інформацію про остаточні щодобові подачі та відбори (у розрізі споживачів замовника послуг транспортування природного газу), обсяги та вартість щодобових небалансів у звітному газовому місяці.

У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, оператор газотранспортної системи до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає замовнику послуг транспортування природного газу рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник послуг транспортування природного газу має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у строк до 20 числа місяця, наступного за звітним.

Отже, виходячи з положень Кодексу газотранспортної системи, ненадіслання відповідачем позивачу через засоби поштового зв`язку рахунку не може бути підставою для висновку про ненастання строку оплати, оскільки обмін інформацією між оператором газотранспортної системи та замовником відбувається в електронному вигляді через інформаційну платформу.

Аналогічний висновок викладено у п. 5.21 постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 924/1135/20.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Аналіз статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Конструкція ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що односторонні правочини, а саме заяви № ТОВВИХ-20-9613 від 20.08.2020 на суму 99 257,40 грн, № ТОВВИХ-20-10969 від 18.09.2020 на суму 117 444,92 грн, № ТОВВИХ-20-11858 від 20.10.2020 на суму 183 818,41 грн, № ТОВВИХ-20-12980 від 19.11.2020 на суму 633 906,44 грн, № ТОВВИХ-20-14125 від 16.12.2020 на суму 375316,99 грн, № ТОВВИХ-21-588 від 16.01.2021 на суму 45 324,97 грн, № ТОВВИХ-21-1981 від 16.02.2021 на суму 86 084,94 грн, № ТОВВИХ-21-3236 від 18.03.2021 на суму 8 622,28 грн, № ТОВВИХ-21-4417 від 16.04.2021 на суму 336 541,46 грн, № ТОВВИХ-21-5554 від 17.05.2021 на суму 464 855,41 грн, № ТОВВИХ-21-6772 від 16.06.2021 на суму 294 202,69 грн, № ТОВВИХ-21-7751 від 15.07.2021 на суму 312 769,19 грн, № ТОВВИХ-21-9029 від 16.08.2021 на суму 399 196,88 грн, № ТОВВИХ-21-10233 від 15.09.2021 на суму 111 638,03 грн, відповідають вимогам статей 601, 602 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України, оскільки грошове зобов`язання позивача щодо послуг з балансування є безспірним, а відтак правочин щодо припинення взаємних зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є правомірним.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягають покладення на позивача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.07.2022.

Суддя Удалова О.Г.