ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" липня 2022 р. Справа№ 910/18662/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Владимиренко С.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування"

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022

у справі № 910/18662/21 (суддя: Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування"

до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування"

про стягнення 18 959, 41 грн

без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа страхування" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" про стягнення заборгованості в сумі 18 959, 41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем на підставі Договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000026.716.9436 внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 , а тому позивачем отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія транспортного засобу - TOYOTA CAMRY, д.н. НОМЕР_2 , яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі полісу, а тому позивач вказує, що обов`язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 в справі №910/18662/21 в позові - відмовлено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" на користь Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" 5 000 (п`ять тисяч) грн 00 коп - витрати на послуги адвоката.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд зазначив, що згідно Звіту №95526 про оцінку колісного транспортного засобу оцінювачем розраховано в тому числі коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «BMW», д.н. НОМЕР_1 , що застосовується до запчастин з наданого позивачем рахунку ФОП Смородінова Д.М. №1171 від 30.07.2021р., а тому розмір страхового відшкодування склав 71127,68грн., яке було сплачено відповідачем, в зв`язку з чим суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа страхування" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 в справі №910/18662/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим. Скаржник вказує на те, що суд проігнорував висновок, наведений у Звіті № 95526 від 25.09.2021, в якому було зазначено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, складає 90087,09 грн. Вважає, що вказаними діями судом допущено порушення встановленого ст. 3 ГПК України принципу змагальності.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2022, апеляційна скарга у справі №910/18662/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Майданевич А.Г., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 в справі №910/18662/21; справу № 910/18662/21 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи; запропоновано учасникам справи подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання та повідомлено строки на їх подання.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі засобами електронного зв`язку, а також відомості щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції було оголошено на офіційному веб-сайті Судова влада України.

У встановлений апеляційним судом строк відповідач не скористався правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

За змістом ч. 3 ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки клопотань про розгляд апеляційної скарги з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлялось, а необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова Північного апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено судом першої інстанції, 09.09.2020 між ПрАТ «ОС «Альфа Страхування» (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000026.716.9436, предметом якого є страхування транспортного засобу BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 .

28.07.2021 року по вул. Автозаводській, 18 у місті Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого транспортного засобу BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу марки TOYOTA CAMRY, д.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою Оболонського районного суду м.Києва №756/12218/21 від 02 вересня 2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП.

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб BMW 525D, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою суду.

Згідно з Полісом №АР/5394644 страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - автомобіль «Toyota Саmrу», д.н. НОМЕР_2 був застрахований відповідачем, франшиза - 0 грн.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту №1663.206.21.02 від 16.09.2021 року, рахунку ФОП Смородінова Д.М. розмір виплаченого страхового відшкодування склав 131320,00грн., яке було сплачено позивачем за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на рахунок ФОП Смородінова Д.М., що підтверджується копією платіжного доручення № 39821 від 20.09.2021 р.

Страховиком було частково визнано вимоги позивача у розмірі 71127,68грн. та здійснено виплату страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №19229 від 27.10.2021р.

Звертаючись до суду з даним позовом, ПрАТ "СК "Альфа Страхування" вважає вказану суму недостатньою для відшкодування витрат, понесених ним за договором добровільного страхування, а тому просить стягнути з відповідача решту страхової виплати, що становить 18959,41 грн., розрахованої від суми матеріального збитку, визначеного у звіті суб`єкта оціночної діяльності Цурпаленка Є.В. від 25.09.2021 за замовленням позивача.

Таким чином, спір у даній справі виник у зв`язку з відмовою відповідача у відшкодуванні вартості відновлювального ремонту авто в порядку суброгації в заявленій позивачем сумі.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

За ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана, зокрема, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", яка кореспондується з приписами ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Як вже зазначалось та не заперечується сторонами, ПрАТ "Альфа Страхування" здійснено відшкодування вартості відновлюваного ремонту застрахованого транспортного засобу в загальній сумі 131320,00 грн. шляхом перерахування вказаних коштів на рахунок станції технічного обслуговування ФОП Смородінова Д.М., що підтверджується рахунком на оплату № 1171 від 30.07.2021, страховим актом № 1663.206.21.02 та платіжним дорученням № 39821 від 20.09.2021.

Отже, беручи до уваги вищевстановлені обставини та положення вказаних норм матеріального права, судова колегія приходить до висновку про те, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду.

При цьому, станом на час настання страхового випадку цивільно-правову відповідальність особи, винної у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, як вже зазначалось у цій постанові, було застраховано відповідачем на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/5394644.

Згідно ч. 2 ст. 999 ЦК України до відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За приписами п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

За загальним правилом згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Пунктом 22.1 статті 22 зазначеного Закону передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі.

Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винну особу), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції щодо застосування коефіцієнту фізичного зносу на складові частини (деталі) пошкодженого автомобіля, колегія суддів зазначає наступне.

У Законі України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до ст. 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою № 142/5/2092.

Відповідно до пп.пп. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики № 142/5/2092 відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості.

Тому вартість відновлювального ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу більша за вартість матеріального збитку, а вартість матеріального збитку - це та сума, яку за Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" має сплатити страховик як страхове відшкодування.

Такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 910/3867/16, від 10.08.2018 у справі № 910/20638/17.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Отже особа, на яку покладено відповідальність за настання ДТП, має сплатити потерпілій особі різницю між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, у разі звернення потерпілого до страховика винної особи у ДТП, страховик має виплатити потерпілому страхові відшкодування у розмірі ліміту страхових виплат, передбачених договором, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням фізичного зносу деталей.

Такий висновок відповідає висновкам, викладеним у постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15, постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 754/5626/19.

При цьому, згідно з п.п. 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395, коефіцієнт фізичного зносу дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД, 7 років - для інших легкових КТЗ тощо.

Винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації; в) якщо КТЗ експлуатувалося в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4.

Згідно наявного в матеріалах справи звіту суб`єкта оціночної діяльності Цурпаленка Є.В. від 25.09.2021, здійсненого за замовленням позивача, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «BMW», д.н. НОМЕР_1 складає 0,5928. У контексті наведеного колегія суддів зауважує, що сторонами вказаний вище розмір коефіцієнту фізичного зносу не оспорюється.

У тексті апеляційної скарги позивач посилається на те, що суд першої інстанції безпідтвавно залишив поза увагою звіт № 95526 від 25.09.2021, яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 175887,31 грн., а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 90 087,09 грн.

Наведені доводи скаржника судова колегія оцінює критично з огляду на те, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, але не кінцева сума, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення, яким оплачена виставлена станцією технічного обслуговування сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 25.07.2018 року у справі № 922/4013/17.

При цьому, заявлений відповідачем у відзиві на позовну заяву розрахунок страховного відшкодування № 154369, з яким погодився суд першої інстанції, проведено на підставі суми вартості відновлюваного ремонту у розмірі 131320,00 грн., що міститься в рахунку на оплату послуг ФОП Смородінова Д.М. № 1171 від 30.07.2021, в страховому акті № 1663.206.21.02 та розрахунку страхового відшкодування до вказаного акту, а також вказану суму 131320,00 грн. було сплачено позивачем на користь ФОП Смородінова Д.М., що підтверджується платіжним дорученням № 39821 від 20.09.2021.

Колегія суддів звертає увагу на те, що саме до встановленого вище розміру вартості відновлювального ремонту (131320,00 грн.) має застосовуватися коефіцієнт фізичного зносу автомобіля (0,5928) під час обрахування розміру страхового відшкодування, який підлягає сплаті відповідачем на користь позивача.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач правильно визначив розмір страхового відшкодування, що склав 71127,68 грн., та виконав свої зобов`язання у належному розмірі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/18662/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається. Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладається на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа страхування" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/18662/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.02.2022 у справі № 910/18662/21 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений стороною у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Альфа страхування".

4. Справу №910/18662/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді А.Г. Майданевич

С.В. Владимиренко