ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

20 липня 2022 року Справа № 902/69/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ"

на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022

(ухвалене о 12:11 год. у м. Вінниці, повний текст складено 18.04.2022)

у справі № 902/69/22 (суддя Міліціанов Р.В.)

за позовом Хмільницької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ"

про стягнення 87 041 грн 52 коп.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Хмільницька міська рада звернулася до Господарського суду Вінницької області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" про стягнення 87 041 грн 52 коп. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є власником об`єктів нерухомості, що розміщенні за адресами: Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 та Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 а.

Однак, відповідач не оформив право користування земельними ділянками, не сплачує кошти з орендної плати за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив кошти від орендної плати у загальному розмірі 87 041 грн 52 коп. за період з 15.04.2021 по 05.11.2021.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22 позов Хмільницької міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" про стягнення 87 041 грн 52 коп. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" на користь Хмільницької міської ради 84 858 грн 45 коп. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою, площею 0,2721 га у м. Хмільнику по вул. Слобідська, 47 та по вул. Слобідська, 47а у період з 15.04.2021 по 05.11.2021, та 2 418 грн 78 коп. - судових витрат зі сплати судового збору. Відмовлено Хмільницькій міській радій у задоволенні позову в частині вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" 2 183 грн 07 коп. безпідставно збережених коштів.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що 15.04.2021 ТОВ "ХТЮВЧ" набув право власності на будівлі та споруди загальною площею 38,4 кв. м. за адресою Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 а та на будівлі та споруди загальною площею 1 196,7 кв. м. за адресою Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47.

Таке майно було набуте відповідачем від ОСОБА_1 , який в свою чергу отримав його від ПРАТ "Промислово-торгова компанія "ВИРІЙ" на підставі договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні.

Судом зазначено, що у ПРАТ "Промислово-торгова компанія "ВИРІЙ" земельна ділянка під об`єктами нерухомості, право власності на які набув позивач, перебувала на праві постійного користування, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею І-ВН №002857, до нового фактичного землекористувача перейшло речове право на земельну ділянку.

Проаналізувавши обставини справи суд вказав, що відповідач користується земельною ділянкою площею 2 721 кв. м. без державної реєстрації цих прав і у період з 15.04.2021 по 05.11.2021 не сплачував за користування спірною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Хмільницької міської ради, як власника земельної ділянки, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

В той же час, досліджуючи розмір належної до сплати орендної плати, суд встановив, що розмір безпідставно збережених коштів ТОВ "ХТЮВЧ" згідно площі земельної ділянки 0,2721 га, визначеної у Державному акті на право постійного користування землею № 1-ВН002857 від 05.01.1995, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № ВН 0039 становить 84 858 грн 45 коп.

В частині стягнення 2 183 грн 07 коп. суд відмовив, оскільки розмір земельної ділянки у цій частині виходить за межі площі земельної ділянки 0,2721 га, визначеної у Державному акті на право постійного користування землею № 1-ВН002857 від 05.01.1995 і позивачем не надано державного акта на право постійного користування земельною ділянкою площею 70 кв. м. а /бо інших доказів на підтвердження того, що таке земельна ділянка є сформованою.

Розглядаючи спірні правовідносини, місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 181, 1166, 1212 ЦК України, ст. ст. 79-1, 83, 93, 120, 125, 126, 152 Земельного кодексу України, ст. 13 Закону України "Про оцінку земель", ст. ст. 14, 288 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22 скасувати в частині стягнення 84 858 грн 45 коп., ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги відповідач вказує таке.

Відповідач не був повідомлений про розгляд справи належним чином.

Судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 79-1 ЗК України з огляду на встановлені фактичні обставини цієї справи, оскільки не переконався чи є сформованими земельні ділянки, чи мають вони кадастрові номери, дійшов висновків про обґрунтованість розрахунків збитків. При цьому, суд взяв до уваги державний акт на право постійного користування земельною ділянкою, виданий орендному підприємству "Червона рута".

При вирішенні спору вагоме значення має те, чи зафіксовано користування землею без належних правових підстав саме у тих межах, що встановлені технічною документацією на земельну ділянку.

Хмільницька міська рада Рішенням 10 сесії №434 від 27.04.2021 надала ТОВ "ХТЮВЧ" дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0070 га у м. Хмільнику вул. Слобідській 47а та дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 27212 га по вул. Слобідській 47.

Наразі розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 0070 га у м. Хмільнику по вул. Слобідській 47а та щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0, 27212 га по вул. Слобідській 47 перебувають на стадії виконання.

Відтак, відсутні підстави для стягнення недоотриманих коштів за користування земельною ділянкою, орієнтовною площею 0, 27212 га по вул. Слобідській 47 в м. Хмільнику.

Позивачем не надано доказів фактичного використання земельної ділянки ТОВ "ХТЮВЧ", оскільки з часу набуття права власності на будівлі, ТОВ "ХТЮВЧ" тимчасово земельну ділянку не використовує та й не використовувало.

Суд встановив, що Хмільницька міська рада надіслала відповідачу проекти договорів про відшкодування збитків, пославшись на записи у книзі реєстрації договорів від 18.05.2021. Проте, відсутні докази надсилання та отримання відповідачем проектів таких документів.

За наведеного, відповідач не погоджується із рішенням суду в оскарженій частині у зв`язку із необґрунтованістю, неповним встановлення обставин, які мають значення для справи, невідповідності висновків встановленим обставинам, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Хмільницька міська рада подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач не згідний з доводами наведеними у апеляційній скарзі, з таких підстав.

Оскільки, у попереднього землекористувача земельна ділянка площею 0, 2721 га перебувала на праві постійного користування, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею І-ВН №002857, до нового фактичного землекористувача перейшло речове право на земельну ділянку, але в силу норм ст. 92 ЗК України, останній не може набути такого ж права користування земельною ділянкою як у ПРАТ "Промислово - торгова компанія "ВИРІЙ".

ОСОБА_1 право користування земельною ділянкою не оформив, при цьому сплатив кошти за фактичне землекористування за термін з моменту набуття права власності (26.08.2019 ) до моменту відчуження нерухомого майна ТОВ "ХТЮВЧ" (14.04.2021).

Відповідачем не надано доказів оформлення права користування спірною земельною ділянкою за Товариством з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ", зокрема укладення відповідних договорів оренди з Хмільницькою міською радою та державної реєстрації такого права, отже відповідач користується цією земельною ділянкою без достатньої правової підстави.

Відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ "ХТЮВЧ" не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання

Відповідач зазначає, що наразі розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебувають на стадії виконання, при цьому це не підтверджується жодним доказом.

Таким чином, ТОВ "ХТЮВЧ" у період з 15.04.2021 по 05.11.2021 не сплачувало за користування спірною земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегло за рахунок Хмільницької міської ради, як власника земельної ділянки, майно - грошові кошти у розмірі орендної плати.

За наведеного позивач просить відмовити у задоволені апеляційної скарги, а рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/ 22 залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що відповідно до Свідоцтва про право власності на майновий комплекс ресторан "Червона Рута" належав Акціонерному товариству промислово-торговій компанії "Вирій" (а. с. 28).

Першою Українською міжрегіональною товарною біржею було оголошено про проведення аукціону. Відповідно до протоколу № 19/10 6 проведення аукціону - переможцем аукціону визначено Учасник № 2 фізична особа: ОСОБА_1 (а. с. 29-33).

Відповідно до договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні ПРАТ "Промислово-торгова компанія "ВИРІЙ" продала, а гр. ОСОБА_1 придбав майно банкрута на аукціоні відповідно до Протоколу аукціону № 19/10 б від 22.08.2019 (а. с. 34-37)

У попереднього землекористувача земельна ділянка перебувала на праві постійного користування, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею № І-ВН №002857 (а. с. 39-41).

26.03.2021 рішенням 9 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання № 387 (а. с. 42-45) було вирішено:

- припинити Орендному підприємству "Ресторан "Червона Рута" право постійного користування земельною ділянкою площею 0,2721 га у АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ) надану для адміністративних та виробничих потреб (п. 2).

- вважати таким, що припинив дію Державний акт на право постійного користування землею ВН №0039 від 05.01.1995, на земельну ділянку площею 0,2721 га у АДРЕСА_1 (колишня АДРЕСА_2 ), виданий Орендному підприємству "Ресторан "Червона Рута" (п. 2.1.).

- надати ОСОБА_1 дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2721 га у АДРЕСА_3 ), на якій знаходиться власне нерухоме майно, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (03.07), із земель житлової та громадської забудови, з метою подальшого оформлення права користування на умовах оренди (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності/довірчої власності 38418907 від 24.09.2020, свідоцтво №2023 від 11.09.2019) (п. 7.)

- ОСОБА_1 розробити та погодити в установленому законом порядку проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок та забезпечити їх подання на затвердження до Хмільницької міської ради (п. 7.1.).

- ОСОБА_1 протягом 30 днів з дня прийняття рішення укласти з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування до міського бюджету втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельною ділянкою у розмірі орендної плати з моменту набуття права власності на нерухоме майно до отримання правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданої відділом у Хмільницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області, передбачивши в договорі умови нарахування та терміни сплати внесків, визначені Податковим кодексом України для орендної плати за землю (п. 7.2.).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.04.2021 ТОВ "ХТЮВЧ" набув право власності на будівлі та споруди загальною площею 1 196,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 24).

Також, відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 15.04.2021 ТОВ "ХТЮВЧ" набув право власності на будівлі та споруди загальною площею 38,4 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 25).

Згідно довідок Управління містобудування та архітектури міської ради від 12.01.2022 №12-25/12 та № 12-24/13 вул. Дзержинського, м. Хмільник було перейменовано на вул. Слобідська, м. Хмільник (а. с. 26-27).

Оскільки, ТОВ "ХТЮВЧ" набуло право власності на будівлі та споруди, але зі способом використання земельної ділянки не визначився, відповідно рішення 10 сесії Хмільницької міської ради 8 скликання № 434 від 27.04.2021 (а. с. 46-47) Хмільницькою міською радою надано ТОВ "ХТЮВЧ" дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0070 га у АДРЕСА_1 , на якій знаходиться власне нерухоме майно, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (03.07), із земель житлової та громадської забудови (п. б ч. 1 ст.19 Земельного кодексу України), з метою подальшого оформлення права користування на умовах оренди (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності/довірчої власності: 41524678 від 15.04.2021).

Зобов`язано ТОВ "ХТЮВЧ" розробити та погодити в установленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та забезпечити її подання на затвердження до Хмільницької міської ради та протягом 30 днів з дня прийняття цього укласти з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування до міського бюджету втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельною ділянкою у розмірі орендної плати - з моменту набуття права власності на нерухоме майно до отримання правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданої відділом у Хмільницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області, передбачивши в договорі умови нарахування та терміни сплати внесків, визначені Податковим кодексом України для орендної плати за землю.

Також, за рішенням встановлено річний розмір втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 0,0070 га у АДРЕСА_1 у розмірі 3 909 грн 95 коп. (1 861 грн 88 коп. x 70 = 130 331 грн 60 коп. х 3 % = 3 909 грн 95 коп.)

Крім того, надано ТОВ "ХТЮВЧ" дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,2721 га у м. Хмільнику по вул. Слобідська, 47, на якій знаходиться власне нерухоме майно, для будівництва і обслуговування будівель торгівлі (03.07), із земель житлової та громадської забудови, з метою подальшого оформлення права користування на умовах оренди (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності/довірчої власності: 41524652 від 15.04.2021).

Зобов`язано ТОВ "ХТЮВЧ" розробити та погодити в установленому законом порядку проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та забезпечити її подання на затвердження до Хмільницької міської ради та протягом 30 днів з дня прийняття рішення укласти з Хмільницькою міською радою договір про відшкодування до міського бюджету втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельною ділянкою у розмірі орендної плати - з моменту набуття права власності на нерухоме майно до отримання правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки наданої відділом у Хмільницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницької області, передбачивши в договорі умови нарахування та терміни сплати внесків, визначені Податковим кодексом України для орендної плати за землю.

Встановлено річний розмір втрат від недоотримання коштів за фактичне використання земельної ділянки площею 0,2721 га у м. Хмільнику по вул. Слобідська, 47 у розмірі 151 985 грн 26 коп. (1 861 грн 88 коп. x 2 721 = 5 066 175 грн 48 коп. х 3% =151 985 грн 26 коп.).

Відповідачу надіслано пропозицію щодо укладання договорів про відшкодування збитків за фактичне землекористування зареєстрованого у Хмільницькій міській раді, про що у книзі реєстрації договорів про відшкодування збитків за фактичне землекористування вчинено записи від 18.05.2021 за № 18-21 та від 18.05.2021 № 17-21 (а. с. 48-53).

11.03.2021 Головним управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області, відділ у Хмільницькому районі надало витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а. с. 54).

Також, рішенням 78 сесії Хмільницької міської ради 7 скликання від 01.07.2020 № 2620 "Про встановлення податку на майна на 2021 рік" встановлено на 2021 рік ставку орендної плати за землю в розмірі 3%.

На підставі чого Хмільницькою міською радою здійснено розрахунок розміру збитків по земельних ділянках площею 70,0 кв.м. та 2721,0 кв.м за період з 15.04.2021 по 05.11.2021.

За результатами попереднього розрахунку позивача, по ділянці площею 70,0 кв.м. вул. Слобідська, 47 а, за період з 15.04.2021 по 05.11.2021 бюджет недоотримав кошти в сумі 2 183 грн 07 коп. та по ділянці площею 2721,0 кв.м. вул. Слобідська, 47 за період з 15.04.2021 по 05.11.2021 бюджет недоотримав кошти в сумі 84 858 грн 45 коп. (а. с. 57).

Листом від 29.09.2021 № 2094/01-18 позивач повідомив відповідача про участь у роботі комісії (а. с. 58-59).

Рішенням Виконавчого комітету Хмільницької міської ради від 06.12.2021 № 636 затверджено акт комісії з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, що стосується ТОВ "ХТЮВЧ" (а. с. 60-61).

Також, 06.12.2021 Хмільницькою міською радою на адресу ТОВ "ХТЮВЧ" надіслано лист № 2741/01-18 з вимогою про оплату безпідставно збережених коштів (а. с. 63-66).

Однак, відповідач зазначені вище вимоги не виконав, кошти у розмірі 2 183 грн 07 коп. по ділянці площею 70,0 кв. м. вул. Слобідська, 47 а, за період з 15.04.2021 по 05.11.2021 та кошти у розмірі 84 858 грн 45 коп. по ділянці площею 2 721 кв. м. вул. Слобідська, 47 за період з 15.04.2021 по 05.11.2021, як безпідставно збережені, позивачу не відшкодував, що стало причиною звернення позивача до суду із цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

В силу ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд зазначає, що скаржник, звертаючись із апеляційної скаргою просить скасувати просить рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22 скасувати в частині стягнення 84 858 грн 45 коп., тобто скаржник оскаржує рішення суду лише в частині стягнення 84 858 грн 45 коп., які були стягненні за користування земельною ділянкою площею 0,2721 га у м. Хмільнику по вул. Слобідська, 47.

Одночасно, висновки суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення 2 183 грн 07 коп. скаржник не оскаржує.

Надаючи оцінку доводам скаржника, викладеним в апеляційній скарзі, апеляційний господарський суд враховує таке.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Предметом позову в цій справі є стягнення з власника об`єкту нерухомого майна безпідставно збережених коштів орендної плати на підставі ст. 1212 Цивільного кодексу України за фактичне користування без належних на те правових підстав, земельними ділянками комунальної власності, на яких розміщене нерухоме майно відповідача, за період з 15.04.2021 по 05.11.2021.

Вище встановлено, що відповідач є власником об`єктів нерухомого майна, які знаходиться на земельних ділянках у м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 та м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47.

За приписами статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно зі статтями 122, 123, 124 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки.

В силу статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" частини першої статті 156 цього Кодексу власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно із пунктом 2 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна.

Частина перша статті 93 Земельного кодексу України передбачає, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується Земельним кодексом України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина друга статті 120 Земельного кодексу України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини першої статті 141 цього Кодексу).

Отже, за змістом вказаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи частини другої статті 120 Земельного кодексу України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справах №922/207/15, № 922/5468/14.

Вище судом встановлено, що за ТОВ "ХТЮВЧ" зареєстровано право власності на об`єкти нерухомого майна загальною площею 1 196,7 кв. м. за адресою Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 та площею 38,4 кв. м. за адресою Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47 а.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач, після набуття у власність об`єктів нерухомого майна, належним чином оформив будь-яке речове право на земельні ділянки, на яких вони розміщені.

Суд бере до уваги, що відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у ТОВ "ХТЮВЧ" не може бути визнане як її самовільне використання, однак не надає права на її безоплатне використання (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №922/981/18).

Щодо тверджень відповідача про те, що земельна ділянка не була сформована, суд зазначає таке.

За змістом ст. 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 9 зазначеного Закону).

Частиною 1 ст. 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" передбачено, що відомості про об`єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об`єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

При цьому у ст. 15 зазначеного Закону наведено перелік відомостей про земельні ділянки, за змістом якого до Державного земельного кадастру включаються такі відомості: кадастровий номер; місце розташування; опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів будівель і споруд, їх назв; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; нормативна грошова оцінка; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині 2 статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Згідно з частинами 1-4, 9 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв). Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах 6-7 цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Про необхідність застосування статті 79-1 Земельного кодексу України та положень Закону України "Про Державний земельний кадастр" при розгляді позову про стягнення безпідставно збережених коштів у виді недоотриманої орендної плати неодноразово зазначалося Верховним Судом, зокрема, в постановах від 29.01.2019 у справах №922/3780/17 та №922/536/18, від 11.02.2019 у справі №922/391/18, від 12.04.2019 у справі №922/981/18, у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою міська рада просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оренду землі" об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди (ч. 1 ст. 21 названого Закону).

Отже, позивач у цій справі має надати докази існування протягом зазначеного в позові періоду земельної ділянки як об`єкта цивільних прав у розумінні та визначенні земельного законодавства, а також обґрунтованість розрахунку стягуваної суми (збереженого відповідачем за рахунок позивача майна (коштів).

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №922/392/18, від 07.02.2019 у справі №922/3639/17, від 06.02.2018 у справі №923/921/17.

В той же час, відповідно до ч. 2 розділу VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

Вище зазначено, що 15.04.2021 ТОВ "ХТЮВЧ" набув право власності на будівлі та споруди загальною площею 1 196,7 кв. м. за адресою Вінницька область, м. Хмільник, вулиця Слобідська, буд. 47.

Таке майно було набуте відповідачем від ОСОБА_1 , який в свою чергу отримав від ПРАТ "Промислово-торгова компанія "ВИРІЙ" на підставі договору купівлі-продажу майна банкрута на аукціоні.

При цьому, в первинного власника (ПРАТ "Промислово-торгова компанія "ВИРІЙ") земельна ділянка під об`єктами нерухомості, перебувала на праві постійного користування, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею І-ВН №002857, а тому враховуючи зазначені положення норм матеріального права, така земельна ділянка є сформованою.

Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що платою за землю є обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Оскільки відповідач не є ні власником, ні постійним землекористувачем земельної ділянки, він відповідно до п. 14.1.72 статті 14 Податкового кодексу України не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, а тому єдиною можливою для нього формою плати за землю як землекористувача може бути лише орендна плата (стаття 288 Податкового кодексу України), яка є регульованою ціною.

В постанові Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 922/748/19 викладено висновок щодо необхідності перевірки судом обґрунтованості розрахунку позовних вимог, заявлених позивачем саме як безпідставно збережені грошові кошти в розмірі орендної плати за користування відповідачем сформованою земельною ділянкою.

Основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності є нормативна грошова оцінка земель, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який в будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями пункту 288.5.1 статті 288 ПК України (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

За змістом статей 15, 20, 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про оцінку земель", нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Згідно з абзацом 3 частини 1 статті 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності.

Зважаючи на наведені норми, визначення розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності, у розмірі якої нараховано до стягнення спірну суму безпідставно збережених грошових коштів здійснюється на основі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки.

При цьому, наявність між сторонами позадоговірних кондикційних правовідносин не є підставою для незастосування при визначенні розміру несплаченої відповідачем орендної плати за земельну ділянку як безпідставно збережених грошових коштів затвердженої у встановленому законом порядку нормативної грошової оцінки цієї ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Апеляційний господарський суд, звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, наданому Відділом у Хмільницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 17.03.2021, грошова оцінка земельної ділянки по вул. Слобідській, буд. 47 становить 1 861 грн 88 коп. за кв. м. (а. с. 54).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правомірно дійшов до висновків, що розмір безпідставно збережених коштів ТОВ "ХТЮВЧ" згідно площі земельної ділянки 0,2721 га, визначеної у Державному акті на право постійного користування землею № І-ВН 002857 від 05.01.1995, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № ВН 0039 становить 84 858 грн 45 коп. і позивач має право на відшкодування вказаних коштів, як таких, що безпідставно збережені відповідачем у зв`язку із орендної плати.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що позивачем не надано доказів фактичного використання земельної ділянки ТОВ "ХТЮВЧ", суд бере до уваги, що на такій земельній ділянці розміщене майно відповідача, а саме - будівлі та споруди загальною площею 1 196,7 кв. м., що вказує на використання земельної ділянки для розміщення об`єкту нерухомості (площа під таким об`єктом та площа, яка є необхідною для їх обслуговування).

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, що наразі розробка проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебувають на стадії виконання, суд зазначає, що скаржник не підтверджує такі обставини жодними належними та допустимими доказами, а тому вони не приймаються судом апеляційної інстанції.

Окрім того такі доводи не спростовують обставин фактично безоплатного використання відповідачем земельної ділянки без достатньої правової підстави в період, зазначений у позовній заяві.

Відносно посилання відповідача на його неповідомлення судом першої інстанції про розгляд справи суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Згідно з ч. 5 ст. 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною одинадцятою статті 242 ГПК України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (частина одинадцята статті 242 ГПК України).

Днем вручення судового рішення є: день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (частина шоста статті 242 ГПК України).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 31.01.2022 відкрито провадження у справі № 902/69/22 за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні по суті на 22.02.2022 (а. с. 70-73).

В судовому засіданні 22.02.2022 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі ч. 2 ст. 202, ч. 1 ст. 216 ГПК України до 17.03.2022, яку занесено до протоколу судового засідання (а. с. 76)

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.03.2022 повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання (а. с. 89-90).

В судовому засіданні 17.03.2022 судом постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на підставі ч. 2 ст. 202, ч. 1 ст. 216 ГПК України до 12.04.2022, яку занесено до протоколу судового засідання (а. с. 93-95).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 22.03.2022 повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання (а. с. 113-115).

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресою відповідача є "Україна, 21000, Вінницька обл., місто Вінниця, вул. Янгеля Академіка, будинок 2.

В матеріалах справи наявні копії ухвал суду першої інстанції від 31.01.2022, 03.03.2022, 23.03.2022, які направлялися на адресу відповідача "м. Вінниця, вул. Янгеля Академіка, 2" та не були отримані у зв`язку із відсутністю адресата за такою адресою (а. с. 135-144).

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суд від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, де також висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18).

Також, суд не може залишити поза увагою і те, що при зверненні з апеляційною скаргою, скаржник, як підставу поновлення строку на апеляційне оскарження вказував відсутність представника під час розгляду справи та отримання 10.05.2022 засновником ТОВ "ХТЮВЧ" (Костюк А.Л.) повного тексту оскаржуваного рішення.

В той же час, суд першої інстанції направляв на адресу ОСОБА_2 ухвалу від 22.03.2022, якою було повідомлено учасників справи про дату наступного судового засідання, а саме 12.04.2022 і яка повернулася з підстави "закінчення терміну зберігання" (а. с. 132-134).

Тому, не отримання поштової кореспонденції є наслідком волевиявлення самого адресата, тобто має суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і не звернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання поштового відправлення.

Вказана правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 14.08.2020 у справі №904/2584/19.

Отже, місцевий господарський суд належним чином, з дотриманням норм ГПК України, вживав заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, а неотримання відповідачем ухвал суду є наслідком дій відповідача щодо зазначення в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адреси, за котрою не можливо встановити зв`язок із ним.

Вказане також відноситься і до надсилання Хмільницькою міською радою відповідачу проектів договорів про відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" - без задоволення.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається судом апеляційної інстанції без задоволення, а в ухвалі про відкриття апеляційного провадження суд на підставі ч. 5 ст. 262 ГПК України зупинив дію оскаржуваного рішення, то суд дійшов висновку про поновлення дії на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХТЮВЧ" залишити без задоволення, а на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі №902/69/22 - без змін.

2. Поновити дію на рішення Господарського суду Вінницької області від 12.04.2022 у справі № 902/69/22.

3. Справу № 902/69/22 надіслати Господарському суду Вінницької області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.