ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"27" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/101/21 (911/3174/21)

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С., за участю секретаря судового засідання Харченко О.М. розглянув у судовому засіданні

заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» Демчана Олександра Івановича

до ОСОБА_1

про покладення субсидіарної відповідальності

у межах справи №911/101/21

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» (08350, Київська обл., Бориспільський р-н, с. Глибоке, вул. Леніна, буд. 2, ідентифікаційний код 30608366)

У засіданні суду брали участь:

представники відповідача: Кузьменко В.О. (посвідчення №924/10 від 25.10.1996; ордер серія КС №565730 від 29.11.2021); Лук`янова Н.М. (посвідчення №6039/10 від 18.05.2017; ордер серія КС №565790 від 17.12.2021);

ліквідатор: не з`явився;

за участю кредитора: Вірчак В.Г. (посвідчення серія НОМЕР_1 від 06.07.2020)

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 29.10.2021 до Господарського суду Київської області (далі суд) звернувся ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» (далі ТОВ «Агрохімсервіс», боржник) арбітражний керуючий Демчан Олександр Іванович (свідоцтво №1732 від 11.11.2015) із заявою №02-91/58 від 28.10.2021 (вх. №3146/21) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку із доведенням останнього до банкрутства на колишнього керівника ТОВ «Агрохімсервіс» ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) та стягнення з останнього на користь боржника грошових коштів у розмірі 2 559 735,85грн.

В обґрунтування своєї заяви зазначає, що:

керівником та єдиним учасником ТОВ «Агрохімсервіс» у період укладення договору застави №130-04/178/011 від 13.04.2004, угоди про реструктурування №130-04/178 від 31.12.2003 та виведення відповідного майна з власності боржника був ОСОБА_1 ;

у період виникнення заборгованості посадовими особами ТОВ «Агрохімсервіс» не вчинялись дії для її погашення за рахунок заставного майна та наявного у боржника майна, з метою запобігання банкрутству, та дій для погашення вимог кредиторів, які передують банкрутству, хоч і така можливість існувала;

умисні неправомірні дії посадових осіб боржника із безоплатного виведення заставного майна з власності боржника вчинялись без згоди заставодержателя;

заміна засновника та керівника ТОВ «Агрохімсервіс» ОСОБА_1 на номінального засновника та керівника в особі ОСОБА_2 відбулась з метою уникнення відповідальності за дії/бездіяльність, що призвели до неплатоспроможності боржника.

1.2. 25.11.2021 ОСОБА_1 у відповідності до ст. 178 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) подав відзив на заяву ліквідатора, в якому заперечив щодо її задоволення та зазначив, про те, що:

у зазначений ліквідатором період відповідач не був керівником ТОВ «Агрохімсервіс»;

відчуження відповідної сільськогосподарської техніки відбулось у період, коли ОСОБА_1 не займав посаду керівника, оскільки з 30.11.2009 він був звільнений із такої посади;

відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Державний реєстр) з 01.12.2009 керівником боржника значиться ОСОБА_2 , та вказана особа указана у графі засновників (учасників) юридичної особи.

1.3. Ліквідатор скористався правом, передбаченим ст. 166 ГПК України, та подав заперечення на відзив відповідача, проте, останні не можуть братися судом до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 ГПК України, зокрема, відповідь на відзив подається в строк, установлений судом.

Так, протокольною ухвалою суду від 29.11.2021, на підставі ст. 182 ГПК України, встановлено ліквідатору строк для подачі відповіді на відзив до 08.12.2020 (включно).

У свою чергу, ліквідатором подано через канцелярію суду відповідні заперечення 09.12.2021, що підтверджується вхідним штампом суду за №28386/22.

Згідно ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ураховуючи те, що ліквідатором подано відповідні заперечення після закінчення встановленого строку, останні залишаються судом без розгляду.

1.4. 15.12.2021 та 23.06.2022 ОСОБА_1 , на виконання ст.ст. 161, 167 ГПК України, подав заперечення та додаткові пояснення, в яких зазначив, про те, що:

у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач вчинив дії або як засновник ТОВ «Агрохімсервіс» прийняв рішення, що призвели до його банкрутства через 10 років;

за умови наявності застави рухомого майна, сільськогосподарська техніка не підлягала б реєстрації на нового власника;

факт звільнення відповідача із посади керівника ТОВ «Агрохімсервіс» підтверджується у тому числі постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2011 у справі №2а-1840/11;

наявність в системі податкового органу звітів боржника, поданих від імені ОСОБА_1 та головного бухгалтера не свідчать, що вказані звіти подавались саме відповідачем. До того ж правильність заповнення вказаних документів перевіряється контролюючим органом;

з моменту прийняття на себе обов`язків по управлінню ТОВ «Агрохімсервіс» за сумісництвом відомості про ОСОБА_1 та головного бухгалтера були внесені до всіх програмних шаблонів податкової звітності та у подальшому усі паролі доступу були передані новому директору ОСОБА_2 ;

на ОСОБА_2 , у відповідності до положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», покладався обов`язок щодо вчинення дій, спрямованих на внесення змін до відомостей про керівника у Державний реєстр;

ані рішенням загальних зборів, ані статутом ТОВ «Агрохімсервіс» не передбачено особливого порядку передачі документів, а відтак, відповідач передав усі матеріальні цінності, печатки, штампи, документацію особисто директору без окремої фіксації даного факту.

1.5. 27.06.2022 у судове засідання ліквідатор не з`явився, проте, через канцелярію суду подав клопотання №02-91/84 від 27.06.2022 (вх. №7459/22) про проведення засідання без його участі, яке суд на підставі ст. 42 ГПК України визнав за можливе задовольнити та розглянути відповідну заяву без участі останнього.

1.6. Під час судового засідання у вступному слові представники відповідача проти задоволення заяви ліквідатора заперечили та надали пояснення аналогічні, викладеним у заявах по суті справи.

2. Процесуальні дії у справі

2.1. Постановою суду від 06.09.2021, зокрема, визнано ТОВ «Агрохімсервіс» банкрутом та відкрито його ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців; призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Демчана О.І. та вирішено інші процесуальні питання у справі.

2.2. Ухвалою суду від 05.11.2021, зокрема, відповідну заяву ліквідатора прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/101/21 (911/3174/21); постановлено здійснювати розгляд заяви за правилами загального позовного провадження у межах справи №911/101/21 про банкрутство ТОВ «Агрохімсервіс»; призначено підготовче засідання на 29.11.2021; встановлено відповідачу строк до 25.11.2021 для подачі відзиву на заяву ліквідатора.

На підставі ст.ст. 161, 182-183 ГПК України судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 20.12.2021, установлено строк: ліквідатору - для подачі відповіді на відзив до 08.12.2021 (включно); відповідачу - для подачі заперечення до 16.12.2021 (включно).

2.3. Ухвалою суду від 20.12.2021, зокрема, встановлено сторонам додатковий строк для подачі відповідних доказів до 25.01.2022, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 07.02.2022.

2.4. 19.01.2022 судом направлено запит у порядку ст. 3 Кодексу України з процедур банкрутства (далі-Кодекс) до Сектору з питань банкрутства у Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

2.5. У відповідності до ст.ст. 202, 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 28.02.2022, про що судом постановлено відповідну протокольну ухвалу від 07.02.2022.

Водночас, Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05:30год 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому, відповідними нормативно-правовими актами продовжено до 23.08.2022.

З урахуванням зазначеного та веденням активних бойових дій на території м. Києва та Київської області, судове засідання, призначене на 28.02.2022, не відбулось.

Ухвалою суду від 26.04.2022, зважаючи на ч. 7 ст. 4 ГПК України та ч.ч. 1, 2 ст. 122 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», призначено судове засідання у даній справі на 30.05.2022.

На підставі ст. 216 ГПК України у судовому засіданні оголошено перерву до 27.06.2022 (протокольна ухвала суду від 30.05.2022).

2.6. На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні 27.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

3.1. 31.12.2003 між Міністерством фінансів України (Мінфін), Українською аграрною біржею (Украгробіржа, Боржник ) та ТОВ «Агрохімсервіс» (поручитель) в особі директора Нетеси М.І., укладено угоду про реструктурування (далі Угода) відповідно до п. 1 якої Мінфін реструктурує прострочену заборгованість станом на 01.01.2003 перед державою в сумі 107 768,03дол США за кредитами, наданими Боржнику на умовах кредитної угоди від 24.07.1997 №18/03-149, укладеної між Укрексімбанком від імені Кабінету Міністрів України (КМУ) та Боржником, та кредитної угоди від 23.07.1997, укладеної між Боржником та банком «Societе General, New York Branch», а Боржник погашає цю заборгованість у строки та на умовах, що визначені в угоді (т. 1 а.с. 23-29).

Відповідно до п. 9 Угоди Боржник погашає заборгованість шляхом перерахування коштів у валюті заборгованості або в національній валюті за офіційним курсом Національного банку на дату здійснення платежу на рахунки Державного казначейства в строках та обсягах, що встановлені графіком: усього 14 платежів на суму 7 697,72дол США, кожного останнього дня місяця: перший платіж 30.04.2004, останній платіж 31.10.2010.

У п. 15 Угоди сторони домовились, що у разі невиконання або виконання не в повному обсязі Боржником зобов`язань за угодою понад 90 днів несплачена сума заборгованості та/або відсотків визнається простроченою заборгованістю перед державою та підлягає стягненню разом із сумою пені, нарахованої за весь період такого невиконання або виконання не в повному обсязі, в установленому законодавством порядку, в тому числі шляхом звернення до поручителя, звернення стягнення на предмет договору застави.

Ця угода набирає чинності одночасно з набранням чинності договором застави, який укладається банком-агентом від імені держави із заставодавцем щодо забезпечення виконання зобов`язань Боржника за цією угодою, та діє до повного виконання зобов`язань за цією угодою (п. 18 Угоди).

30.04.2004 між ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» (банк-агент) та ТОВ «Агрохімсервіс» (заставодавець) в особі директора ОСОБА_1 , укладено договір застави №130-04/178/011 (далі Договір застави) відповідно до умов якого заставою забезпечуються всі вимоги Мінфіна, що випливають із Угоди, відповідно до якої Мінфін, при виконанні Украгробіржою певних її умов, реструктурує прострочену станом на 01.01.2003 заборгованість перед державою у сумі 107 768,03дол США за кредитами наданими Украгробіржі на умовах відповідних кредитних угоди (т. 1 а.с. 18-22).

Згідно п.п. 1.2 зазначеного договору, зокрема, в забезпечення виконання зобов`язань Украгробіржі за Угодою ТОВ «Агрохімсервіс» заставляє сільськогосподарську техніку, а саме: комбайн CASE 2166 в комплекті з навісним обладнанням, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , заводський номер НОМЕР_4 ; комбайн CASE 2166 в комплекті з навісним обладнанням, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , заводський номер НОМЕР_7 . Загальна вартість предмета застави 950 744,40грн.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання і залишається чинним до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та виконання Украгробіржею зобов`язань за Угодою (п. 6.3 Договору застави).

3.2. 25.04.2006 комісією ВАТ «Державний експортно-імпортний банк України» складено акт перевірки, стану та умов зберігання майна ТОВ «Агрохімсервіс», яке є забезпеченням виконання зобов`язань згідно з Договором застави, із змісту якого вбачається, що відповідна сільськогосподарська техніка знаходиться за адресою Київська обл., Бориспільський р-н, с. Глибоке, вул. Леніна, 2; стан майна задовільний (т. 1 а.с. 42).

3.3. 23.09.2008 відбулись загальні збори учасників ТОВ «Агрохімсервіс». Так, у протоколі загальних зборів зазначено: «Присутні: ОСОБА_1 , що становить 100% голосів. Запрошені: ОСОБА_3 . Порядок денний: про відбуття директора у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; про призначення в.о. директора на період відпустки для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку директора ОСОБА_3 . Слухали: ОСОБА_3 , яка надала свідоцтво про народження дитини та повідомила про те, що в зв`язку з народженням дитини, відбуває у відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку; ОСОБА_1 , який прийняв рішення приступити до виконання обов`язків директора ТОВ «Агрохімсервіс» за сумісництвом. По питанню порядку денного голосувати «Так» - одноголосно. Рішення зборів вважається прийнятим.» (т. 4 а.с. 21 справи про банкрутство).

Згідно записів №25-26, які міститься у трудовій книжці НОМЕР_8 ОСОБА_1 , останній 24.09.2008 призначений на посаду директора ТОВ «Агрохімсервіс» за сумісництвом, та звільнений із займаної посади 30.11.2009 (т. 1 а.с. 138-141).

Із змісту довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-5 від 25.11.2021 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 1999 року по листопад 2009 року сплачено відповідні суми заробітку для нарахування пенсії, страхового стажу, страхових внесків під час його працевлаштування у ТОВ «Агрохімсервіс» (т. 1 а.с. 132-134).

Водночас, відповідно до витягу з Державного реєстру, станом на 01.03.2010, щодо ТОВ «Агрохімсервіс» вбачається, що у графах: «перелік засновників (учасників) юридичної особи» зазначено « ОСОБА_1 »; «керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» зазначено « ОСОБА_1 » (т. 1 а.с. 49-54).

Проте, у 2011 році ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до ПФУ у Бориспільському районі про скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, зокрема, у зв`язку із тим, що не виконував обов`язки керівника ТОВ «Агрхімсервіс». Постановою вказаного суду від 29.07.2011 у справі №2а-1840/11 зазначений позов задоволено. При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_1 наказом №8-К від 30.11.2009 звільнений із посади директора ТОВ «Агрохімсервіс» (т. 1 а.с. 135).

3.4. Відповідно до інформації з Державного реєстру станом на 15.07.2021 ОСОБА_2 є керівником ТОВ «Агрохімсервіс» з 01.12.2009 (т. 1 а.с. 30-36).

23.11.2010 відбулись збори учасників ТОВ «Агрохімсервіс», що підтверджується протоколом №3, на яких прийнято рішення про: введення до складу учасників ТОВ «Агрохімсервіс» ОСОБА_2 шляхом придбання частки у статутному фонді 100% шляхом придбання частки ОСОБА_1 ; викладення статуту товариства в новій редакції (т. 4 а.с. 22 справи про банкрутство боржника).

За таких обставин, 23.11.2010 між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) укладено договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «Агрохімсервіс», відповідно до п. 1 якого продавець передає у власність покупця всю належну йому частку у розмірі 100%, що становить 171 411,00грн, а покупець приймає та зобов`язується оплатити її. Указаний договір зареєстрований в реєстрі за №2878 та посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М. (т. 4 а.с. 110-111 справи про банкрутство).

Із змісту статуту ТОВ «Агрохімсервіс» (у редакції 2010 року) вбачається, що останній підписаний ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_9 ), її особу було встановлено приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Пєшою Т.М., а також вказаною особою засвідчено справжність підпису ОСОБА_2 (т. 4 а.с. 23-30 справи про банкрутство боржника)

Згідно із інформацією з Державного реєстру станом на 07.12.2010 у графі «перелік засновників (учасників) юридичної особи» ТОВ «Агрохімсервіс» значиться ОСОБА_2 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру станом на 23.10.2021 щодо ТОВ «Агрохімсервіс» вбачається, що у графах: «перелік засновників (учасників) юридичної особи» зазначено «Дубова Оксана Анатоліївна»; «керівник юридичної особи, а також відомості про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, тощо» зазначено « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » (т. 3 а.с. 145-147 справи про банкрутство).

3.5. Відповідно до довідки, наданої Головним управлінням Держспоживслужби в Київській області на виконання вимог ухвали суду від 26.10.2021 у справі про банкрутство ТОВ «Агрохімсервіс» за останнім були зареєстровані: комбайн CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_10 ); комбайн CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_4 ); комбайн CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_7 ) (т. 1 а.с. 102).

Так, 20.10.2009 комбайн CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_10 ) був знятий з обліку ТОВ «Агрохімсервіс» та зареєстрований за ТОВ «Хлібороб» - 22.10.2009; 01.03.2010 комбайни CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_4 та заводський номер 0182923) був знятий з обліку ТОВ «Агрохімсервіс» та зареєстрований за ТОВ «Хлібороб» - 15.06.2010 (т. 1 а.с. 102).

3.6. Рішенням суду від 05.08.2014 у справі №911/2226/14, у зв`язку із невиконанням Боржником умов Угоди в частині сплати реструктурованої заборгованості, стягнуто з ТОВ «Агрохімсервіс» в дохід державного бюджету 641 141,40грн, з яких: 307 638,98грн - основний борг; 8 796,46грн відсотки; 160 799,10грн штрафні санкції; 163 906,86грн пеня (т. 1 а.с. 81-83).

Із змісту вказаного рішення вбачається, що: у зв`язку із невиконанням Украгробіржею зобов`язань за Угодою заборгованість була визнана простроченою з 30.01.2009; відповідно до листа №31-02020-09/08/11850 від 27.04.2009 Міністерство фінансів звернулось до ТОВ «Агрохімсервіс», як до поручителя, з вимогою в тижневий термін з дати отримання зазначеної вимоги погасити заборгованість Української аграрної біржі за угодою про реструктурування від 31.12.2003 №130-04/178 та суму нарахованої пені; вказана вимога залишена без задоволення.

Відповідно до листа Державної податкової служби №21556/6/99-00-13-04-06 від 21.09.2021 виконавчий документ виданий на примусове виконання рішення суду від 05.08.2014 у справі №911/2226/14 відповідним органом державної виконавчої служби повернутий без виконання, у зв`язку із відсутністю майна, що належить боржнику та на яке може бути звернуто стягнення. Місцезнаходження платника ТОВ «Агрохімсервіс» за податковою адресою встановити неможливо, у зв`язку із чим відсутня можливість опитати директора ОСОБА_2 з метою з`ясування причин несплати прострочений заборгованості та отримати документи щодо розпорядження заставним майном (т. 1 а.с. 45-48).

3.7. Крім того, листом АТ «Укрексімбанк» №0024801/30121-21 від 21.09.2021 повідомлено ліквідатора про те, що банк не отримував від Міністерства фінансів України та/або Державної податкової адміністрації інструкцій щодо реалізації предмета застави і не володіє інформацією щодо факту її реалізації. Згода заставодавцю на реалізацію майна банком не надавалась (т. 1 а.с. 41).

Згідно із листами: АТ «Креді Агріколь Банк» рух коштів по рахунку ТОВ «Агрохімсервіс» за період з 01.01.2010 по 08.10.2010 відсутній; АТ «Укргазбанк» рух коштів по рахунку боржника за період з 01.01.2010 по 19.10.2021 відсутній (т. 1 а.с. 55, 79).

3.8. 14.06.2022 судом отриманий лист Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 07.06.2022 №43852/16000-32-22/21.2 із змісту якого вбачається, що у зв`язку з відсутністю документів, які є основними джерелами інформації для проведення аналізу та підготовки висновку, зокрема, визначення ознак дій з доведення до банкрутства ТОВ «Агрохімсервіс», приховування стійкої фінансової неплатоспроможності управління не має можливості підготувати та надати висновок щодо наявності/відсутності ознак доведення до банкрутства боржника (т.1 а.с.268-269).

4. Висновки суду із посиланням на норми права, які застосовано

4.1. Відповідно до ч. 2 ст. 61 Кодексу під час здійснення своїх повноважень ліквідатор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

У разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями.

Стягнені суми включаються до складу ліквідаційної маси і можуть бути використані лише для задоволення вимог кредиторів у порядку черговості, встановленому цим Кодексом.

Отже, звернення ліквідатора до господарського суду про покладення на винних осіб субсидіарної відповідальності за доведення боржника до банкрутства є частиною принципу безсумнівної повноти дій у ліквідаційній процедурі.

Судом береться до уваги те, що субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Так, об`єктом цього правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у даному випадку - права кредиторів на задоволення їх вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.

Суб`єктами правопорушення є особи визначені в ч. 2 ст. 61 Кодексу.

Суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Притягнення винних у доведені до банкрутства осіб до субсидіарної відповідальності є механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.

Першочерговою метою застосування цього механізму є створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, що відповідає загальній меті процедур банкрутства та кореспондує з обов`язком здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів спрямованих на досягнення цієї мети у ліквідаційній процедурі.

Водночас, за відсутності у диспозиції ч. 2 ст. 61 Кодексу конкретизації обставин (дій/бездіяльності винних осіб), що підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, при вирішенні цього питання мають братися до уваги також положення ч. 1 ст. 215 Господарського кодексу України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які, такими діями можуть бути, зокрема:

1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення;

2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення при виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях;

3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій на користь інших юридичних осіб чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.

Таким чином, саме детальний аналіз ліквідатором фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням ним підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство, дозволить ліквідатору банкрута виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи (аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.10.2021 у справі №914/3812/15; від 20.04.2021 у справі №920/799/17; від 29.09.2021 у справі №904/7679/15; від 01.06.2021 у справі №911/2243/18; від 25.11.2021 у справі №33/30; від 17.11.2021 у справі 911/1810/18 (911/3398/20)).

Відповідно до п. 3.2 Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 №14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 №1361; далі Методичні рекомендації) визначення ознак дій з доведення до банкрутства здійснюється за період, що починається за три роки до дати порушення справи про банкрутство, у разі наявності ознак неправомірних дій відповідальних осіб боржника, що призвели до його стійкої фінансової неспроможності, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі.

Водночас, із змісту ч. 3 ст. 44 Кодексу вбачається, що зазначені дії попередньо зобов`язаний вчинити розпорядник майна.

Так, із матеріалів справи вбачається, що під час здійснення повноважень розпорядника майна арбітражним керуючим Демчаном О.І. (на даний час здійснює повноваження ліквідатора боржника) складено повідомлення про неможливість здійснення аналізу фінансової, господарської, інвестиційної та іншої діяльності боржника, його становище на ринках, у зв`язку із відсутністю необхідної для цього інформації (т. 2 а.с. 103 справи про банкрутство ТОВ «Агрохімсервіс»).

Крім того, у звіті розпорядника майна, складеного за результатами дій вчинених у процедурі розпорядження майном (т т. 2 а.с. 167-170 справи про банкрутство), зазначено, що відсутність відповідних документів (фінансової/статистичної звітності тощо) унеможливлює проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ «Агрохімсервіс» згідно з Методичними рекомендаціями, оскільки такий аналіз здійснюється саме на підставі фінансової документації боржника за останні три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом береться до уваги та обставина, що ретельний пошук майна та детальний аналіз фінансової діяльності здійснюється саме ліквідатором у ліквідаційній процедурі боржника, і ті обставини, які не були відомі під час проведення розпорядження майном повинні братися до уваги у ліквідаційній процедурі та відображатися у відповідних звітах.

Так, ч. 1 ст. 61 Кодексу встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема, аналізує фінансовий стан банкрута.

Аналіз фінансового стану - комплекс дій щодо вивчення й аналізу результатів фінансово-господарської діяльності боржника з метою визначення ступеня ефективності використання основних фондів і оборотних коштів для реалізації програм (статутних завдань) організацій, установ, виявлення можливих недоліків, порушень, невикористаних резервів підвищення результативності діяльності тощо.

Отже, як зазначалось вище, саме детальний аналіз фінансового становища банкрута у поєднанні з дослідженням підстав виникнення заборгованості боржника перед кредиторами у справі про банкрутство здійснений ліквідатором, дозволить останньому виявити наявність чи відсутність дій засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника щодо доведення до банкрутства юридичної особи.

Однак, ліквідатором ані з моменту його призначення (14.06.2021), ані під час розгляду відповідної заяви не було надано суду на дослідження узагальненого, детального фінансового аналізу боржника (єдиного документа), із змісту якого можна зробити висновок про конкретні дії/бездіяльність відповідної особи, що призвело до неплатоспроможності та, як наслідок, подальшого банкрутства боржника.

Суд вважає, що сама по собі заява ліквідатора про притягнення до субсидіарної відповідальності певних осіб не є тим документом, який досліджується судом як доказ, оскільки зазначене суперечить ст.ст.73-74, 76-80, 161 ГПК України та ст.61 Кодексу.

4.2. Водночас, відповідно до ст. 3 Кодексу Державний орган з питань банкрутства, зокрема, складає на запити суду, прокуратури або іншого уповноваженого органу висновки про наявність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства.

Проте, відповідного висновку про наявність ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства Центральним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції також надано не було, у зв`язку з відсутністю документів, які є основними джерелами інформації для проведення аналізу та підготовки висновку.

4.3. Як зазначалось вище, розмір субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою.

Спеціальними умовами для субсидіарної відповідальності за наведені дії/бездіяльність суб`єктів відповідальності окрім вини є наслідки у вигляді недостатності виявленого у процедурі банкрутства майна боржника, що підлягає включенню до ліквідаційної маси, для задоволення вимог кредиторів, різниця між вартісними показниками яких і є мірою субсидіарної відповідальності.

Отже, ліквідатор за наявності ознак банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, для забезпечення реалізації принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у ліквідаційній процедурі, подає таку заяву (про покладення субсидіарної відповідальності) не раніше, ніж після завершення реалізації об`єктів ліквідаційної маси та розрахунків з кредиторами на підставі вчинення такої реалізації у ліквідаційній процедурі при наявності обставин недостатності повного погашення кредиторської заборгованості банкрута (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.02.2021 у справі №902/1129/15 (902/579/20)).

До складу ліквідаційної маси включаються усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання (ч.1 ст.62 Кодексу).

Зокрема, одним із способів наповнення ліквідаційної маси є подання ліквідатором до суду заяв про повернення, витребування майна, яке знаходиться у третіх осіб.

Проте, ліквідатор, за наявності відомостей про відповідне рухоме майно, вказаним правом не скористався та відповідних заяв до суду не подавав. Про обставини щодо неможливості чи недоцільності звернення із відповідними заявами під час розгляду справи ліквідатором також не зазначено.

4.4. Як зазначалось вище, субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності. Притаманною ознакою цивільно-правової відповідальності є те, що особа, яка є відповідачем, повинна доказати відсутність своєї вини.

При цьому, виходячи з положень ст. 73 та ч. 1 ст. 74 ГПК України (щодо покладеного на сторону/учасника у справі про банкрутство тягаря доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень), суд наголошує, що обставини існування або відсутності будь-якого із наведених елементів/складових об`єктивної сторони цивільного правопорушення (стверджуваних або заперечуваних: вчинення дії, бездіяльність, існування боргу в період вчинення боржником майнової дії тощо), мають бути доведені у встановленому законом порядку.

Відсутність (ненадання) належних доказів на підтвердження елементів/складових об`єктивної сторони порушення, тобто дій/бездіяльності конкретної особи (суб`єкта) відповідальності, що вказують на доведення до банкрутства або банкрутства, спростовує існування об`єктивної сторони порушення з доведення до банкрутства (банкрутства), а відповідно позбавляє суд підстав визначити суб`єктів відповідальності, встановити вину у діях/бездіяльності цих осіб та покласти субсидіарну відповідальність на її суб`єктів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/21232/16).

4.5. Із матеріалів справи вбачається, що керівниками/учасниками ТОВ «Агрохімсервіс» у відповідні періоди були ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У свою чергу, ліквідатором визначено, що саме ОСОБА_1 є тією особою, яка відповідно до законодавства повинна нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника, оскільки він був посадовою особою ТОВ «Агрохімсервіс» у період виведення відповідної сільськогосподарської техніки боржника із власності останнього з метою ухилення від зобов`язань за Угодою.

4.5.1. Як установлено рішенням суду від 05.08.2014 у справі №911/2226/14 ТОВ «Агрохімсервіс» як поручитель зобов`язаний був погасити заборгованість за Угодою, яка визнана простроченою з 30.01.2009, у тижневий термін з дати отримання відповідної вимоги Міністерства фінансів України від 27.04.2009. Водночас, у вказаному рішенні не зазначено, коли саме була направлена відповідна вимога боржнику та коли останній її отримав. Ураховуючи зазначене та відсутність додаткових доказів у матеріалах справи встановити з якого часу у боржника виникло відповідне зобов`язання у суду можливості не має.

Як зазначає ліквідатор у своїй заяві, ОСОБА_1 як посадовою особою ТОВ «Агрохімсервіс» відчужено комбайн CASE 2166 (заводський номер НОМЕР_10 ) після отримання відповідної вимоги Міністерства фінансів України про необхідність погашення заборгованості за Угодою.

Проте, як встановлено судом у п. 4.1. цієї ухвали, у наявних матеріалах справи відсутні детальний аналіз фінансового становища банкрута, або інші докази на підставі яких можна дійти висновку про наявність чи відсутність дій керівника щодо виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях.

4.5.2. Разом із цим, ліквідатор вказує, що ОСОБА_1 був керівником ТОВ «Агрохімсервіс» під час відчуження сільськогосподарської техніки, яка була предметом застави за Договором застави, укладеним у забезпечення виконання зобов`язань за Угодою. З цього приводу суд зазначає наступне.

Так, із матеріалів справи вбачається, що комбайни CASE 2166 (заводський номер 0182991 та заводський номер 0182923) були зняті з обліку ТОВ «Агрохімсервіс» 01.03.2010 та зареєстровані за ТОВ «Хлібороб» - 15.06.2010.

Відповідно до витягу із Державного реєстру станом на 01.03.2010 керівником ТОВ «Агрохімсервіс» був ОСОБА_1 .

Водночас, згідно інформації, яка міститься в Державному реєстрі з 01.12.2009 керівником ТОВ «Агрохімсервіс» є ОСОБА_2 , а з 07.12.2010 указана особа є і єдиним засновником товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом ч.ч.1-3 ст. 10 зазначеного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

У свою чергу, суд зазначає, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом (п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців»).

Відповідно до ч.5 ст. 89 Цивільного кодексу України (у редакції на час зміни керівника боржника; далі ЦК України), зокрема, зміни до установчих документів юридичної особи набирають чинності для третіх осіб з дня їх державної реєстрації, а у випадках, встановлених законом, - з моменту повідомлення органу, що здійснює державну реєстрацію, про такі зміни. Юридичні особи та їх учасники не мають права посилатися на відсутність державної реєстрації таких змін у відносинах із третіми особами, які діяли з урахуванням цих змін.

Проаналізувавши зазначені положення законодавства та ураховуючи те, що записи, які містяться у Державному реєстрі щодо керівників ТОВ «Агрохімсервіс» у відповідні періоди є суперечливими, суд вважає за необхідне додатково дослідити інші докази, які у своїй сукупності підтверджують або спростовують обставини, на які посилаються учасники даного спору у своїх заявах у вказаній частині.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Так, ОСОБА_1 на спростування відповідного твердження ліквідатора надано суду: копію своєї трудової книжки; довідку із Пенсійного фонду України (за формою ОК-5); копію постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2011 у справі №2а-1840/11. Із змісту вказаних документів вбачається, що відповідач працював у ТОВ «Агрохімсервіс» у період з 1999 року по листопад 2009 року, та звільнений, зокрема, із посади директора 30.11.2009. Доказів, які б у своїй сукупності вказували на протилежне, іншими учасниками справи, суду надано не було.

Ураховуючи зазначене, суд вважає, що ОСОБА_1 спростовано належними доказами факт перебування його на посаді директора ТОВ «Агрохімсервіс» під час відчуження вказаного майна боржника у відповідний період.

4.5.3. Проте, як зазначалось вище, ОСОБА_2 стала засновником ТОВ «Агрохімсервіс» з 07.12.2010, тобто, на момент відчуження відповідної сільськогосподарської техніки (01.03.2010) засновником боржника був ОСОБА_1 . З цього приводу суд зазначає наступне.

Як зазначено у ст.97 ЦК України управління товариством здійснюють його органи. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1-3, 5 ст. 65 Господарського кодексу України (у редакції станом на 01.03.2010, далі ГК України) управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів.

Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) або уповноважений ним орган призначає (обирає) керівника підприємства.

Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами.

Частиною 2 ст.98 ЦК України передбачено, що рішення про внесення змін до статуту товариства, відчуження майна товариства на суму, що становить п`ятдесят і більше відсотків майна товариства, та про ліквідацію товариства приймаються більшістю не менш як у 3/4 голосів, якщо інше не встановлено законом.

Із змісту зазначених приписів вбачається, що засновник/учасник товариства як призначає керівника товариства, так і встановлює коло його повноважень, а також здійснює контроль за його діяльністю.

Проте, як зазначалось вище, у матеріалах справи відсутні: аналіз фінансового становища боржник; відповідного висновку арбітражного керуючого та/або органу з питань банкрутства, зокрема, про доведення до банкрутства, незаконних дій у разі банкрутства; інших доказів, які б підтверджували обставини, про які зазначає ліквідатор у своїй заяві.

Ураховуючи зазначене та те, що на ліквідатора покладається обов`язок доведення існування елементів/складових об`єктивної сторони відповідного цивільного правопорушення, а доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 як засновником, вчинялись дії, які призвели до банкрутства ТОВ «Агрохімсервіс», надано не було, у суду відсутня можливість встановити відповідні обставини та, як наслідок, зробити відповідні висновки.

4.6. Водночас, суд вважає, що звернення із заявою про покладення субсидіарної відповідальності є однією із завершальних заходів ліквідаційної процедури, оскільки таке право у ліквідатора виникає після проведення останнім усіх можливих дій щодо остаточного формування ліквідаційної маси та погашення кредиторської заборгованості.

Розгляд питання щодо покладення субсидіарної відповідальності на третіх осіб не може собою замінювати чи виключати інші можливі дії ліквідатора щодо наповнення ліквідаційної маси.

Підсумовуючи вищевикладені обставини та докази, які ці обставини підтверджують чи спростовують, суд дійшов висновку, що ліквідатором у встановленому порядку не доведено суду наявність складових елементів господарського правопорушення, зокрема, об`єктивної сторони для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство на ОСОБА_1 , у зв`язку із чим заява про покладення субсидіарної відповідальності є такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 59-64, 68-69 Кодексу, ст.ст. 3, 75, 232-235 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» Демчана Олександра Івановича №02-91/58 від 28.10.2021 (вх. №3146/21) про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку із доведенням до банкрутства на колишнього керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохімсервіс» ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 27.06.2022 та згідно ст. 255 ГПК України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів у порядку, передбаченому ст.ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 20.07.2022.