номер провадження справи 4/45/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2022 Справа № 905/205/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Зінченко Наталя Григорівна, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», (юридична адреса: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 20; поштова адреса: 85107, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошниченка, буд. 15)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65)

про стягнення 735479,79 грн.

18.02.2022 до господарського суду Запорізької області згідно ухвали господарського суду Донецької області від 28.01.2022 № 905/205/22 надійшли матеріали позовної заяви вих. № 1 від 17.01.2022 (вх. № 527/08-07/22 від 18.02.2022) Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», м. Дружківка Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», м. Вільнянськ Запорізької області про стягнення 753492,00 грн. заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2022 справу № 908/205/22 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.04.2022 після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/205/22 в порядку спрощеного позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 4/45/22, ухвалено здійснювати розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Як вбачається з ухвали господарського суду Запорізької області від 08.04.2022 про відкриття провадження у справі № 905/205/22 предметом спору є стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» загальної суми заборгованості 735479,79 грн., яка складається з 718423,11 грн. основного боргу за договором поставки № 34 від 28.09.2021, 14170,37 грн. інфляційних втрат і 2886,31 грн. 3 % річних.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві та обґрунтовані посиланням на приписи ст., ст. 15, 16, 509, 526, 530, 610, 612, 625, 629, 655, 712 ЦК України, ст. 193 ГК України. Мотивуючи заявлені вимоги позивач зазначає, що через порушення відповідачем умов договору поставки № 34 від 28.09.2021 та положень чинного законодавства в частині оплати за поставлений товар у відповідача на момент звернення позивача до суду з позовом у даній справі утворилася заборгованість в розмірі 718423,11 грн. У зв`язку із невиконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати отриманого товару, позивачем на підставі положень ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу втрати від інфляції в сумі 14170,37 грн. та 3 % річних в розмірі 2886,31 грн. Враховуючи викладене, позивач у первісній позовній заяві просив суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь 718423,11 грн. основного боргу, 14170,37 грн. втрат від інфляції та 2886,31 грн. 3 % річних. Також позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 11302,38 грн. судового збору.

18.04.2022 на електронну пошту господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99» з підтвердженим кваліфікованим ЕЦП надійшла Заява зміну позовних вимог вих. № б/н від 12.04.2022 (вх. № 5346/08-08/22 від 18.04.2022), якою позивач просить суд прийняти до розгляду, розглянути та вирішити по суті позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» 708579,46 грн. заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021, яка складається з 691522,78 грн. основного боргу, 14170,37 грн. інфляційних втрат і 2886,31 грн. 3 % річних. Заяву про зміну позовних вимог позивач обґрунтовує тим, що платіжним дорученням № 1086 від 21.02.2022 відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021 сплачено на користь позивача 130500,00 грн. Крім того, згідно видаткової накладної № РН-0000237 від 24.02.2022 відповідачем отримано за договором поставки № 34 від 28.09.2021 товар на загальну суму 103599,67 грн., який відповідачем у передбачені договором строки не оплачений. Таким чином, загалом станом на 12.04.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений за договором поставки № 34 від 28.09.2021 товар (основний борг) становить 691522,78 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 09.05.2022 спливає тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99» про зміну позовних вимог вих. № б/н від 12.04.2022 (вх. № 5346/08-08/22 від 18.04.2022) та матеріали справи № 905/205/22, суд дійшов висновку, що фактично за своєю юридичною природою це є заява про зменшення позовних вимог, вказана заява подана позивачем до закінчення тридцятиденного терміну наданого сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, що відповідає приписам п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України з урахуванням вимог ч., ч. 2 і 3 ст. 252 ГПК України.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99» про зміну позовних вимог приймається судом до розгляду, судом розглядаються зменшені позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» 708579,46 грн. заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021, яка складається з 691522,78 грн. основного боргу, 14170,37 грн. інфляційних втрат і 2886,31 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 08.04.2022 у справі № 905/205/22 відповідачу запропоновано у строк до 26.04.2022, проте не пізніше 15 днів з дня отримання даної ухвали, подати відзив на позовну заяву і всі можливі докази у підтвердження його заперечень проти позову або його визнання, у разі незгоди з нарахованою сумою заборгованості навести свій контррозрахунок.

23.05.2022 до служби діловодства господарського суду Запорізької області від відповідача на підставі ст., ст. 165, 251 ГПК України надійшов Відзив на позовну заяву вих. № 2 від 20.05.2022 (вх. № 6143/08-08/221 від 23.05.2022). Відповідач у відзиві на позовну заяву зазначив про безпідставність заявлених позовних вимог. Як стверджує відповідач, заявлена до стягнення сума документально не обґрунтована, зокрема, відповідач заявляє, що не підписував договір поставки № 34 від 28.09.2021, додані до позовної заяви видаткові накладні не містять посилання на договір поставки № 34 від 28.09.2021, а тому позивач не має посилатися на договір, як підставу нарахування штрафних санкцій. Крім того відповідач заперечив підписи на спірних видаткових накладних та вказав на відсутність доказів на підтвердження отримання продукції. На підставі зазначеного відповідач просив суд в позові відмовити повністю.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.06.2022 у справі № 905/205/22 за ініціативою суду Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» продовжений процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву до 23.05.2022.

Таким чином, відзив Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» на позовну заяву прийнятий судом до розгляду та врахований при вирішенні спору у справі № 905/205/22.

06.06.2022 на електронну пошту господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99» з підтвердженим кваліфікованим ЕЦП на підставі ст., ст. 166, 251 ГПК України надійшла Відповідь на відзив на позовну заяву вих. № б/н від 03.06.2022 (вх. № 6535/08-08/22 від 06.06.2022), в якій позивач доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, вважає безпідставними і необґрунтованими, зазначає, що товар за всіма спірними накладними прийнятий відповідачем без зауважень та претензій, частково оплачений, що свідчить про прийняття відповідачем до виконання спірного договору поставки № 34 від 28.09.2021.

Крім того, 06.06.2022 на електронну пошту господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99» з підтвердженим кваліфікованим ЕЦП надійшла Заява про зменшення позовних вимог вих. № б/н від 01.06.2022 (вх. № 6523/08-08/22 від 06.06.2022), якою позивач просить суд прийняти до розгляду, розглянути та вирішити по суті позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» 668837,87 грн. заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021, яка складається з 651781,19 грн. основного боргу, 14170,37 грн. інфляційних втрат і 2886,31 грн. 3 % річних. Заяву про зміну позовних вимог позивач обґрунтовує тим, що платіжними дорученнями № 1668 від 11.05.2022, № 1702 від 17.05.2022 і № 1765 від 20.05.2022 відповідачем в рахунок погашення заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021 сплачено на користь позивача 337648,00 грн. Крім того, згідно видаткових накладних № РН-0000398 від 16.05.2022, № РН-0000414 від 20.05.2022 і № РН-0000433 від 24.05.2022 відповідачем отримано за договором поставки № 34 від 28.09.2021 товар на загальну суму 297906,41 грн., який відповідачем у передбачені договором строки не оплачений. Таким чином, загалом станом на 01.06.2022 заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений за договором поставки № 34 від 28.09.2021 товар (основний борг) становить 651781,19 грн.

Статтею 118 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що Заява про зменшення позовних вимог вих. № б/н від 01.06.2022 (вх. № 6523/08-08/22 від 06.06.2022) подана позивачем поза межами тридцятиденного терміну наданого сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, то вказана заява судом залишається без розгляду. Разом із тим, надані позивачем до Заяви про зменшення позовних вимог вих. № б/н від 01.06.2022 (вх. № 6523/08-08/22 від 06.06.2022) докази часткової оплати відповідачем заборгованості суд вважає за необхідне врахувати при вирішенні спору у справі № 905/205/22.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 09.05.2022 сплив тридцятиденний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням. Будь-яких процесуальних заяв або заяв по суті протягом цього періоду до суду не надходило. Тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч., ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 06.06.2022 у справі № 905/205/22 клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення 21.07.2022.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ

28.09.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», (Постачальник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», (Покупець, відповідач у справі) укладено Договір поставки № 34 (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався протягом строку дії Договору передавати Покупцеві вироби з гофрокартону ящики, короба та інше (товар) за цінами, в асортименті, в кількості та строки, які узгоджуються сторонами в попередніх заявках і підтверджуються накладними на товар, а Покупець зобов`язався приймати товар і оплачувати його відповідно до умов, передбачених Договором. (п. 1.1)

Відповідно до п. 8.7 Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2022, а відносно виконання зобов`язань, що виникли протягом строку дії Договору, до повного їх виконання.

Сторонами доказів розірвання, припинення чи визнання недійним Договору суду не надано.

За умовами п. 4.1 Договору сторони домовилися, що ціна за одиницю товару і за партію товару в цілому узгоджується сторонами в попередніх заявках і підтверджується накладними на товар.

Розділом 6 «Умови і строки поставки товару» Договору визначено, що поставка товару здійснюється на умовах доставки партії товару на склад покупця або само вивозом Покупцем, або доставки партії Товару іншим способом та шляхом, що визначається сторонами в попередніх заявках. (п. 6.1 Договору) Моментом переходу права власності на товар є момент фактичної поставки (передачі) партії товару. (п. 6.2 Договору)

Відповідно до п., п. 5.1, 5.2 Договору оплата партії товару повинна бути зроблена Покупцем протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки товару, що зазначається у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною Договору. Оплата проводиться на підставі виставленого Постачальником рахунку на оплату. Покупець здійснює оплату за Договором у гривні шляхом перерахування суми вартості партії товару на розрахунковий рахунок Постачальника або іншим не забороненим чинним законодавством України способом за взаємною домовленістю сторін.

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу товар, обумовлений Договором, про що свідчать наступні видаткові накладні:

- № РН-0001352 від 07.10.2021 на суму 58036,61 грн.;

- № РН-0001437 від 26.10.2021 на суму 289984,46 грн.;

- № РН-0001460 від 01.11.2021 на суму 67238,02 грн.;

- № РН-0001521 від 11.11.2021 на суму 303164,02 грн.

Вказані вище видаткові накладні на загальну суму 718423,11 грн. підписані уповноваженими особами з боку Постачальника і Покупця та вказані підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Отже, факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 718423,11 грн. згідно умов Договору поставки товару № 34 від 28.09.2021 доведений видатковими накладними № РН-0001352 від 07.10.2021, № РН-0001437 від 26.10.2021, № РН-0001460 від 01.11.2021, № РН-0001521 від 11.11.2021, які узгоджені сторонами та підтверджують факт прийняття відповідачем товару без жодних зауважень та претензій, про що свідчать підписи уповноважених представників позивача та відповідача на цих видаткових накладних.

Також з матеріалів справи вбачається, що факт поставки товару за умовами Договору поставки № 34 від 28.09.2021 на загальну суму 718423,11 грн. підтверджується товарно-транспортними накладними № 1352 від 07.10.2021, № 1438 від 26.10.2021, № 1462 від 01.11.2021 і № 1523 від 11.11.2021.

Таким чином, позивач взяті на себе зобов`язання згідно умов Договору виконав у повному обсязі та належним чином.

Що стосується видаткової накладної № РН-0000237 від 24.02.2022 на суму 103599,67 грн., поданої позивачем разом із Заявою про зміну позовних вимог вих. № б/н від 12.04.2022 (вх. № 5346/08-08/22 від 18.04.2022), то суд вважає, що позивачем факт поставки відповідачу товару за даною видатковою накладною не підтверджений, оскільки надана суду копія видаткової накладної не містить підпису відповідача, який би засвідчував факт отримання товару.

Будь-яких інших доказів (товарно-транспортної накладної, податкової накладної, тощо) поставки відповідачу за умовами Договору поставки № 34 від 28.09.2021 партії товару на суму 103599,67 грн. позивачем суду не надані.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договором, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати. Покупець зобов`язаний сплатити повну ціну переданого товару.

Зі змісту п. 5.1 Договору вбачається, що сторонами чітко визначений строк оплати отриманого товару, а саме протягом 30 календарних днів від дати поставки товару, що зазначається у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною Договору.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем оплата отриманого товару у передбачені строки та в повному обсязі не здійснена.

Станом на час звернення позивача до суду з позовом у даній справі заборгованість відповідача за отриманий товар за Договором поставки № 34 від 28.09.2021 становила 587923,11 грн. (з урахуванням оплати здійсненої платіжним дорученням № 1086 від 21.02.2022 на суму 130500,00 грн.).

Відповідачем факт порушення взятих на себе зобов`язань за умовами Договору в частині своєчасної і повної оплати за отриманий товар належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, не спростований.

Твердження відповідача щодо не підписання ним Договору поставки № 34 від 28.09.2021 судом відхиляється як безпідставне, оскільки надана позивачем копія вказаного Договору містить на всіх його аркушах підпис директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» Максима Козака скріплений печаткою підприємства.

Доводи відповідача стосовно того, що видаткові накладні не містять посилання на Договір поставки № 34 від 28.09.2021, тому позивач не має посилатися на Договір, як підставу нарахування штрафних санкцій, а також на відсутність доказів на підтвердження отримання товару, суд відхиляє як необґрунтовані.

Згідно ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Отже, наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним у відповідності до ст. 241 ЦК України.

Матеріали справи містять докази, які свідчать, що Договір поставки № 34 від 28.09.2021 відповідачем схвалений, вартість поставленого за спірними видатковими накладними товару відповідачем частково сплачена. Отже, останній вчиняв дії, що свідчать про прийняття Договору до виконання. Доказів того, що сторонами укладався будь-який інший договір на поставку товару суду відповідачем не надано.

За змістом положень статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічні положення наведено й у статтях 525, 526 ЦК України.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

При цьому суд вважає за необхідне зауважити, що з огляду на приписи статті 617 та частини 1 статті 625 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання і боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Крім того, згідно усталеної судової практики не вважаються такими, що звільняють від відповідальності, випадками, зокрема, недотримання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, необхідних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів. Це так звані фактори звичайного комерційного ризику, які не можуть бути підставою для звільнення від обов`язку виконати договір.

З матеріалів справи судом з`ясовано, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем платіжними дорученнями № 1668 від 11.05.2022, № 1702 від 17.05.2022 і № 1765 від 20.05.2022 в рахунок погашення заборгованості за Договором поставки № 34 від 28.09.2021 сплачено на користь позивача 337648,00 грн.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України унормовано, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується часткове погашення відповідачем заборгованості за отриманий товар за Договором поставки № 34 від 28.09.2021 після відкриття провадження у справі № 905/205/22, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод» 337648,00 грн. заборгованості за отриманий товар за Договором поставки № 34 від 28.09.2021, у зв`язку із чим провадження у справі № 905/205/22 в цій частині позовних вимог підлягає закриттю.

Судом роз`яснюється сторонам, що відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений ним товар станом на час прийняття рішення в повному обсязі не погашена, суд вважає доведеним, обґрунтованим та таким, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача основний боргу в розмірі 250275,11 грн. (718423,11 грн. 130500,00 грн. 337648,00 грн. = 250275,11 грн.)

В частині стягнення 103599,67 грн. основного боргу за поставлений отовар за видатковою накладною № РН-0000237 від 24.02.2022 в задоволенні позову відмовляється за недоведеністю.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язань може забезпечуватися згідно з законом або договором, зокрема, неустойкою.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання з оплати товару, поставленого за Договором № 34 від 28.09.2021, вимоги про стягнення з нього 3 % річних і інфляційних втрат заявлені позивачем обґрунтовано.

Так, позивачем заявлена вимога про стягнення 2886,31 грн. 3 % річних, які розраховані по видатковим накладним № РН-0001352 від 07.10.2021, № РН-0001437 від 26.10.2021, № РН-0001460 від 01.11.2021, № РН-0001521 від 11.11.2021 за загальний період з 07.11.2021 по 17.01.2022.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок 3 % річних та встановлено, що даний розрахунок позивачем виконаний неправильно, оскільки при розрахунку 3 % річних по видатковим накладним № РН-0001352 від 07.10.2021, № РН-0001460 від 01.11.2021 і № РН-0001521 від 11.11.2021 позивачем в період розрахунку включено граничний строк виконання зобов`язань (тобто кінцевий термін, коли відповідач мав виконати зобов`язання з оплати товару).

Згідно проведеного судом перерахунку за порушення строків розрахунку за товар, отриманий за видатковими накладними № РН-0001352 від 07.10.2021, № РН-0001437 від 26.10.2021, № РН-0001460 від 01.11.2021, № РН-0001521 від 11.11.2021, стягненню з відповідача підлягають 3 % річних в розмірі 2670,27 грн.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 3 % річних заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом частково в розмірі 2670,27 грн. В іншій частині вимог про стягнення 3 % річних в задоволені позову відмовляється.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Позивачем заявлена вимога про стягнення 14170,37 грн. інфляційних втрат, які розраховані за загальний період листопад 2021 року січень 2022 року.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, та встановлено, що даний розрахунок виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 14170,37 грн. інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, судом визнані безпідставними та необґрунтованими.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню частково в частині стягнення з відповідача на користь позивача 250275,11 грн. основного боргу, 2670,27 грн. 3 % річних і 14170,37 грн. інфляційних втрат. В частині стягнення з відповідача 337648,00 грн. основного боргу провадження у справі підлягає закриттю. В іншій частині позовних вимог в задоволенні позову відмовляється.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки спір доведено до суду з його вини.

За змістом ч. 4 ст. 231 ГПК України при закритті провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 5 ч. 1, ч. 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір повертається повністю в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Враховуючи приписи зазначених норм закону, суд вважає за необхідне зазначити позивачу, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення з Державного бюджету України судового збору в розмірі 5064,72 грн. в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині позовних вимог.

Крім того, приймаючи до уваги приписи п. 1 ч. 1, ч., ч. 2, 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір» в разі зменшення розміру позовних вимог судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми. Сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Позивачем згідно з платіжними дорученнями № 2836 від 17.01.2022 при зверненні до суду з позовом у даній справі сплачений судовий збір в загальному розмірі 11302,38 грн.

Суд вважає за необхідне зазначити позивачу, що він має право звернутися до суду з клопотанням про повернення суми судового збору в розмірі 673,69 грн. в порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», м. Дружківка Донецької області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», м. Вільнянськ Запорізької області 708579,46 грн. заборгованості за договором поставки № 34 від 28.09.2021 задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», (70002, Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Запорізька, буд. 65, ідентифікаційний код юридичної особи 43581147) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», (юридична адреса: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 20; поштова адреса: 85107, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошниченка, буд. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 30415453) 250275 (двісті п`ятдесят тисяч двісті сімдесят п`ять) грн. 11 коп. основного боргу, 2670 (дві тисячі шістсот сімдесят) грн. 27 коп. 3 % річних, 14170 (чотирнадцять тисяч сто сімдесят) грн. 37 коп. інфляційних втрат та 4006 (чотири тисячі шість) грн. 74 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», м. Вільнянськ Запорізької області 337648,00 грн. основного боргу за договором поставки № 34 від 28.09.2021 провадження у справі закрити.

4. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство Вільнянський молокозавод», м. Вільнянськ Запорізької області 103599,67 грн. основного боргу та 216,04 грн. 3 % річних за договором поставки № 34 від 28.09.2021 в задоволені позову відмовити.

5. Після отримання відповідного клопотання повернути Товариства з обмеженою відповідальністю «Кристал-99», (юридична адреса: 84205, Донецька область, м. Дружківка, вул. Соборна, буд. 20; поштова адреса: 85107, Донецька область, м. Костянтинівка, вул. Мірошниченка, буд. 15, ідентифікаційний код юридичної особи 30415453) за відповідною ухвалою суду з Державного бюджету України 5064,72 грн. судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі № 905/205/22 в частині позовних вимог та 673,69 грн. судового збору у зв`язку із зменшенням позовних вимог.

Повне судове рішення складено « 21» липня 2022 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.