ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа№ 5011-2/8660-2012

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від ДВС: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", м. Київ

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022

за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)

у справі № 5011-2/8660-2012 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в особі Філіалу "Завод Енергія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ"

про стягнення 1 476 808,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст обставин справи.

Рішенням господарського суду міста Києва від 11.09.2012 у справі № 5011-2/8660-2012 позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Грінко-Київ" на користь Публічного акціонерного товариства "Київенерго" в особі Філіалу "Завод "Енергія" 1 328 577,03 грн. основного боргу, 90 947,34 грн. інфляційних втрат, 57 283,92 грн. 3 % річних та 29 536,16 грн. судового збору.

02.10.2012 року на виконання вказаного рішення господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.12.2021 здійснено на стадії виконання судового рішення у справі № 5011-2/8660-2012 заміну сторони (стягувача) - Акціонерного товариства "К.Енерго" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі - ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", стягувач) в частині стягнення основного боргу в розмірі 1 016 113,26 грн.

17.01.2022 ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" було подано скаргу на дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій стягувач просив суд:

- визнати неправомірними дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 50605518 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва у справі № 5011-2/8660-2012 від 02.10.2012 року, які полягали у винесенні постанови від 02.06.2016 року про повернення означеного наказу на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин);

- скасувати постанову Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.06.2016 року про повернення наказу господарського суду міста Києва від 02.10.2012 року в справі № 5011-2/8660-2012 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин).

При цьому, у поданій скарзі ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" зазначило про те, що попередній (орієнтовний) розмір витрат останнього на оплату професійної правничої допомоги, пов`язаної з розглядом скарги, не буде перевищувати розумного, обґрунтованого та середнього ринкового розміру вартості правових послуг та робіт в регіонах України, в яких знаходяться сторони спору, а докази на підтвердження такого розміру будуть надані скаржником у порядку та строки, встановлені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.02.2022 скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 26.10.2021 № 26-1/10 на дії державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задоволено; визнано протиправними дії державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні № 50605518 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 02.10.2012 року в справі № 5011-2/8660-2012, які полягають у винесенні постанови Печерського ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 02.06.2016 про повернення наказу господарського суду міста Києва від 02.12.2012 року в справі № 5011-2/8660-2012 на підставі пункту 2 частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), а також скасовано вищенаведену постанову.

07.02.2022 до суду першої інстанції надійшла заява ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 06.02.2022 № 06-3/02 про відшкодування судових витрат, в якій скаржник просив суд стягнути з Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на його користь витрати на оплату професійної правничої допомоги, пов`язані з розглядом скарги на дії ДВС, у розмірі 8 670,00 грн. На підтвердження означеного розміру витрат на оплату послуг адвоката заявником було надано суду, зокрема, копію укладеного між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.01.2022 № 10-01-2022/2, копію акту прийому-передачі документів від 10.01.2022 та копію акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.02.2022.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 5011-2/8660-2012 заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 06.02.2022 №06-3/02 про відшкодування судових витрат задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 600,00 грн.

У задоволенні решти вимог заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 06.02.2022 №06-3/02 про відшкодування судових витрат відмовлено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий господарський суд дійшов висновку про необхідність зменшення заявленої суми за надання ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" правничої допомоги у справі виходячи із критеріїв реальності, розумності та співмірності судових витрат.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" 09.05.2022 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 5011-2/8660-2012 в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" про покладення на Печерський ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст.ст 123, 126, 124, 129, 244, 344 ГПК України в розмірі 7 070,00 грн; прийняти нове рішення, яким заяву ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" задовольнити повністю; стягнути з Печерського ВДВС у місті Києві Центрального МРУ Міністерства Юстиції (м. Київ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" судові витрати на правничу допомогу у розмірі 8 670,00 грн згідно договору № 10-01-2022/2 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.01.2022.

Причиною подання апеляційної скарги стала незгода скаржника із розподілом судових витрат, пов`язаних правничою допомогою адвоката. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції без повного дослідження усіх доказів, без належного правового обґрунтування та без врахування правових висновків Верховного Суду.

Також в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що оскаржувану ухвалу від 22.02.2022 було отримано скаржником 26.04.2022, що підтверджується матеріалами справи.

Крім того, скаржник посилався на введення воєнного стану в Україні, що призвело до складнощів у забезпеченні організації роботи Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.05.2022 справу № 5011-2/8660-2012 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 5011-2/8660-2012.

Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 5011-2/8660-2012 до надходження матеріалів справи.

06.06.2022 матеріали справи № 5011-2/8660-2012 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 поновлено ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 5011-2/8660-2012, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі № 5011-2/8660-2012, розгляд справи призначено на 12.07.2022 о 16 год 20 хв.

Явка представників сторін.

Представники учасників справи та Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання 12.07.2022 не з`явились, про час та місце судового засідання повідомленні належним чином.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників учасників справи та Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників учасників справи та Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу стягувачем було надано, зокрема, копію укладеного між ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.01.2022 № 10-01-2022/2 (далі - Договір).

Умовами пункту 1.1 Договору визначено, що виконавець зобов`язується надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником, ТОВ "Грінко-Київ" та Печерським ВДВС у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), котрі виникли у виконавчому провадженні №5011-2/8660-2012 від 02.10.2012, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів відділом ДВС, направлених на примусове виконання вище вказаного наказу суду та стягнення з боржника безспірного розміру грошових коштів, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені замовника до відділу ДВС різного роду клопотань та заяв із врахуванням Закону України "Про виконавче провадження", підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на дії та/або бездіяльність державного виконавця відділу ДВС у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків виконавця за даним Договором.

У пункті 1.2 Договору його сторони визначили, що правова допомога за цим правочином вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Умовами пункту 3.1 Договору передбачено, що вартість виконання передбаченого цим Договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи виконавця складає 800,00 грн. (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1 Договору). При цьому, сторонами враховано як середній розмір вартості аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт в регіонах України, так і рекомендовані ставки аналогічного роду здійснення комплексу правових послуг та робіт, котрі пропонуються Радами адвокатів відповідного регіону. Окремо, сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отриманими у суді відповідної судової інстанції - 900,00 грн.; судові засідання - 1 500,00 грн./за одне судове засідання (у випадку затримки часу початку призначеного слухання, тривалості очікування на початок призначеного до слухання судового засідання як наслідок витрати часу більше ніж година від дати призначеного початку судового засідання, відповідна участь у судовому засіданні становитиме 1 800,00 грн.); побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 800,00 грн./год.; витрати (квитки, добові тощо) - згідно підтверджуючих документів.

У пункті 3.8 Договору його сторони погодили та визначили розмір гонорару виконавця у випадку прийняття позитивного рішення на користь замовника (задоволення повністю та/або частково вимог замовника, у відповідності до пункту 1.1, 2.1 Договору), який визначається на рівні одного розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що за актом здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 05.02.2022 виконавець передав, а замовник прийняв виконані роботи та надані послуги: зустріч із замовником з метою з`ясування обставин справи № 5011-2/8660-2012 в призмі існування та допущення відділом ДВС порушення прав та інтересів замовника у виконавчому провадженні № 50605518 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 02.12.2012 в справі № 5011-2/8660-2012 (1 година); організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на дії відділу ДВС у виконавчому провадженні щодо примусового виконання наказу та підготовка щодо подання до суду вище вказаної скарги (7 годин); гонорар адвоката на підставі пункту 3.8 Договору, у зв`язку із прийняттям позитивного для замовника судового рішення у даній справі за скаргою на дії відділу ДВС у виконавчому провадженні № 50605518 щодо примусового виконання наказу - 2 270,00 грн.

Загальна вартість наданих за актом здачі-приймання виконаних робіт адвокатських послуг (правової допомоги) становить 8 670,00 грн. (пункт 2 акту).

Слід також зазначити, що скаржник надав суду довіреність ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" від 12.08.2021 на представлення інтересів скаржника Грищенком Олександром Миколайовичем, як адвокатом. Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю від 29.10.2009 № 3888, виданого на ім`я Грищенко О.М.

З урахуванням вище викладеного, ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" вказувало про понесення ним витрат, пов`язаних з розглядом скарги на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 50605518 щодо примусового виконання наказу господарського суду міста Києва від 02.12.2012 у справі № 5011-2/8660-2012, загальною вартістю 8 670,00 грн за надану йому правничу допомогу адвокатом Грищенко О.М.

Судом встановлено, що Грищенко Олександр Миколайович є адвокатом в розумінні Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті Національної асоціації адвокатів України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Разом із тим, згідно ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Разом з цим, об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. У ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Тобто, "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.

У постанові від 05.10.2021 в справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями ч.ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу. Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", рішення у справі "Баришевський проти України", рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України", рішення у справі "Двойних проти України", рішення у справі "Меріт проти України").

Отже, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відділу ДВС відповідно до положень статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати скаржника були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи та витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналогічна правова позиція щодо застосування норми права викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року в справі № 904/4507/18.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності, з огляду на спірні правовідносини, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду стягувачем заяв та матеріалів, їх значення для вирішення спору, з урахуванням критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, місцевий господарський суд дійшов висновку, з яким погоджується апеляційний господарський суд, що заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" не відповідає принципам розумності в даних правовідносинах, не є обґрунтованим та пропорційним до предмета спірних правовідносин.

При цьому, місцевим господарським судом правильно враховано, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 24.01.2022 року в справі № 911/2737/17 та від 21.10.2021 року в справі № 420/4820/19).

Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2022 у справі №911/2737/17, практика стягнення ТОВ "Ніко-Тайс" з відділів ДВС витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з задоволенням скарг на бездіяльність державних виконавців є системною. У переважній більшості справ, у яких ТОВ "Ніко-Тайс" зверталось до суду зі скаргою на бездіяльність державних виконавців, його наступними діями було стягнення з відділів ДВС витрат на правничу допомогу.

Зокрема, відповідно до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, судами постановлено ухвали та додаткові ухвали про стягнення з відділів ДВС на користь ТОВ "Ніко-Тайс" у 2021 році принаймні у 42 судових справах, а у 2020 році принаймні у 70 судових справах; при цьому в окремих справах витрати на професійну правничу допомогу з відділів ДВС стягувались по декілька разів. Суми, які підлягали до стягнення, коливаються від 1 980,00 грн до 10 000,00 грн та часто у декілька разів перевищують розмір боргу, щодо стягнення якого ТОВ "Ніко-Тайс" зверталось до суду.

За таких обставин, заявлені ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" витрати на професійну правничу допомогу не відповідають вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмету спору, а тому місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про зменшення цих сум на 75 %.

У зв`язку з наведеним, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального та процесуального права, підстави для задоволення апеляційної скарги позивача відсутні.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів апелянта, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття постанови у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №5011-2/8660-2012 постановлена у відповідності до норм чинного законодавства, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №5011-2/8660-2012 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 у справі №5011-2/8660-2012 залишити без змін.

3. Матеріали справи №5011-2/8660-2012 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.07.2022.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир