ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 року м.Дніпро Справа № 912/3175/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Вечірко І.О. (доповідач), судді Білецька Л.М., Парусніков Ю.Б.,

секретар судового засідання Зелецький Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. у справі №912/3175/21

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м.Одеса

до відповідача Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради, м.Кропивницький

про стягнення 312570,94 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. (повний текст складено - 21.02.2022р., суддя - Кабакова В.Г., м. Кропивницький) у справі №912/3175/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 312570,94 грн., а також судовий збір у розмірі 4688,57 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що згідно з положеннями пунктів 3-5, 6, 9, 10 Порядку №1359 облік пільгових категорій на залізничному транспорті здійснюється за виданими безкоштовними (пільговими) проїзними документами, які оформлюються на підставі відповідного посвідчення за кожною категорією. Видача проїзних документів здійснюється через автоматизовану систему керування пасажирськими перевезеннями (АСК ПП УЗ) та реєстратори розрахункових операцій "Спекка-00". Сума недоотриманих доходних надходжень розраховується автоматично за кожним пільговим (безкоштовним) квитком у залежності від маршруту прямування згідно з діючими тарифами та формується в місячну звітність. На підставі звітності залізниці формують облікові форми, відповідно до яких головним розпорядникам коштів виставляються рахунки. В облікових формах зазначено фактичну кількість оформлених пільгових проїзних квитків та відповідну недоотриману суму коштів за перевезення фактичної кількості пільговиків. Вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків за пільгове перевезення пасажирів у 2020 році є такими, що підлягають задоволенню, оскільки факт надання послуг з перевезення позивачем і заборгованість відповідача в розмірі 312570,94 грн. підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, такі збитки останнім не відшкодовано, в результаті чого у відповідача утворилась заборгованість.

2. Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи учасників справи.

Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. у справі №912/3175/21 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

2.1. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

- оскаржуване рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому, висновки суду, викладені у рішенні суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи;

- частина 6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" визначає випадки відшкодування збитків залізничного транспорту загального користування від їх виконання, зокрема відшкодування здійснюється за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг. Будь-яких інших випадків відшкодування збитків залізничного транспорту загального користування від їх виконання за рахунок місцевого бюджету відповідної територіальної громади законодавство не містить;

- Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради не приймало рішення щодо введення відповідних пільг, а тому застосування судом першої інстанції частини 6 ст. 9 ЗУ "Про залізничний транспорт" як підстави виникнення у відповідача обов`язку компенсувати збитки позивачу є невірним;

- судова практика стосовно справ щодо компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян зводилась до того, що відшкодування здійснюються за рахунок розпорядників бюджетних коштів, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення. Така позиція базувалась на Порядку фінансування видатків місцевого бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256;

- станом на час виникнення спірних правовідносин відсутній Закон, що врегульовує пільги користування залізничним транспортом для пенсіонерів за віком;

- для компенсації недоотриманих коштів облікова форма складається окремо для органу виконавчої влади, який є головним розпорядником бюджетних коштів, передбачених на цю мету державним бюджетом, та органу виконавчої влади, який є головним розпорядником коштів, виділених місцевим бюджетом. Таким чином, складення облікової форми для органу місцевого самоврядування, яким являється Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради та направлення його органу місцевого самоврядування не передбачено Порядком №1359, а в разі компенсації пільг за рахунок місцевого бюджету така облікова форма складається виключно для органу виконавчої влади;

- матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що тарифи на перевезення пасажирів та багажу в приміському сполученні встановлені АТ "Укрзалізниця" за погодженням з місцевими органами виконавчої влади, а також що тариф, який встановлений АТ "Укрзалізниця" не забезпечує рентабельності цих перевезень, а тому посилання на частину 2 ст. 9 ЗУ "Про залізничний транспорт", як підставу для стягнення коштів у даній справі є необґрунтованим;

- як вбачається з матеріалів справи, а саме копії листа від 29.11.2021р. №3070, Управлінням соціального захисту населення Подільської районної у місті Кропивницькому ради та Управлінням соціального захисту населення Фортечної районної у місті Кропивницькому ради у 2020 році, тобто у періоді, що є предметом спору у даній справі, АТ "Укрзалізниця" перераховувалась компенсація пільгового проїзду.

2.2. Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі.

Позивач не скористався своїм процесуальним правом та не подав до суду відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду судового рішення.

3. Апеляційне провадження.

3.1. Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.05.2022р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. у справі №912/3175/21. Розгляд справи призначено в судове засідання на 22.06.2022р.

22.06.2022р. до початку судового засідання на електронну адресу суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" надійшов лист, яким повідомлено суд, що позивач не має можливості забезпечити в судовому засіданні явку свого представника через введення воєнного стану на території України, обмеження відряджень і присутність працівників на робочих місцях.

В судовому засіданні 22.06.2022р. представник Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради надав пояснення по апеляційній скарзі.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.06.2022р. оголошено в судовому засіданні перерву до 20.07.2022р.

У судове засідання 20.07.2022р. учасники справи явку своїх повноважних представників не забезпечили.

Враховуючи, що явка представників сторін не визнавалась судом обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає вирішенню справи по суті спору, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

20.07.2022р. в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

3.2. Фактичні обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції.

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" звернулось до Управління розвитку транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради з листом від 26.09.2019р. №ДНЛ-3/523, в якому зазначало, що відповідно до вимог чинного законодавства, регіональна філія "Одеська залізниця" надає пільговий та безкоштовний проїзд окремим категоріям громадян. У вказаному листі запропоновано для забезпечення стабільності та покращення якості приміських та пасажирських перевезень при розробці проекту місцевого бюджету м. Кропивницький на 2020 рік Управлінням розвитку транспорту та зв`язку передбачити кошти для компенсації витрат виробничому підрозділу "Знам`янська дирекція залізничних перевезень" за перевезення пільгових категорій громадян на залізничному транспорті в сумі - 947,0 тис.грн. (а.с.25).

Відповіді на вказаний лист позивач не отримав.

Рішенням Міської ради міста Кропивницького від 14.02.2020р. №3119 "Про внесення змін до рішення Міської ради м. Кропивницького від 31.01.2019р. №2295 "Про затвердження Програми розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку у м. Кропивницькому на 2018 - 2020 роки (в новій редакції)", додаток 3 викладено в новій редакції.

Перелік основних заходів на виконання Програми розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку у м. Кропивницькому на 2018 - 2020 та джерела їх фінансування, доповнено п. 13 "Залізничний транспорт", де в графі "Заходи" зазначено - Перевезення пільгових категорій громадян у приміському, міжміському та внутрішньодержавному сполученні залізничним транспортом; у графі "Виконавець" зазначено - Управління розвитку транспорту та зв`язку Міської ради міста Кропивницького, ВП "Знамянська дирекція залізничних перевезень" Регіональної філії "Одеська залізниця"; в графі "Вид розпорядчого документа" - договір про відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом.

Рішенням Міської ради міста Кропивницького від 18.08.2020р. №3320 "Про внесення змін до рішення Міської ради міста Кропивницького від 31 січня 2019 року №2295 "Про затвердження Програми розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку у м. Кропивницькому на 2018-2020 роки (в новій редакції)" (зі змінами) внесено ряд змін до програми, і додаток №3 вирішено вважати додатком №4.

Рішенням Кропивницької міської ради від 16.12.2020р. №24 "Про внесення змін до рішення Міської ради міста Кропивницького від 31 січня 2019 року №2295 "Про затвердження Програми розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку у м. Кропивницькому на 2018-2020 роки (в новій редакції)" розділ "Залізничний транспорт" додатка 4 до програми доповнено пунктом 16 згідно з додатком, а саме передбачено погашення кредиторської заборгованості станом на 01.01.2020р. за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Відповідно до облікових форм про недоотримані кошти за перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, витрати на перевезення яких відшкодовуються з державного та місцевого бюджету м. Кропивницький Кіровоградської області згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359, у приміському сполученні за період з січня по грудень 2020 року (за виключенням квітня та травня 2020 року, а.с.14-23), позивачем за власний рахунок здійснено перевезення пільгової категорії населення громадян на загальну суму 312570,94 грн., а саме:

- у січні 2020 року на суму 45200,00 грн.;

- у лютому 2020 року на суму 43187,31 грн.;

- у березні 2020 року на суму 25098,98 грн.;

- у червні 2020 року на суму 32715,58 грн.;

- у липні 2020 року на суму 32182,05 грн.;

- у серпні 2020 року на суму 31758,84 грн.;

- у вересні 2020 року на суму 28837,72 грн.;

- у жовтні 2020 року на суму 26927,75 грн.;

- у листопаді 2020 року на суму 24572,66 грн.;

- у грудні 2020 року на суму 22090,05 грн.

У матеріалах справи міститься представлений позивачем розрахунок компенсації збитків за 2020 рік по безкоштовному проїзду пільгових категорій пасажирів у приміському сполученні по Управлінню розвитку транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради (а.с.24).

Так, згідно з даним розрахунком за період з січня по грудень 2020 року (за виключенням квітня та травня 2020 року) у приміському сполученні фактично нараховано 312570,94 грн. збитків, з них фактично профінансовано на суму 0,00 грн., тому заборгованість складає 312570,94 грн.

Відповідач позовні вимоги заперечив, зазначивши, що Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради не приймало рішення щодо введення відповідних пільг, а тому посилання позивача на ч. 6 ст. 9 ЗУ "Про залізничний транспорт" як підставу виникнення у відповідача обов`язку компенсувати збитки позивачу є безпідставними.

Відповідач зазначає, що Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради у спірний період не було розпорядником бюджетних коштів щодо компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, тому твердження позивача про дану обставину є безпідставним. Звернуто увагу, що станом на час виникнення спірних правовідносин відсутній Закон, що врегульовує пільги користування залізничним транспортом для пенсіонерів за віком.

Звертаючись до суду із позовом, позивач посилається на те, що відповідач, який є розпорядником бюджетних коштів, не виконує свої зобов`язання щодо компенсації пільгового проїзду та не провів розрахунки за пільгові перевезення окремих категорій громадян за період з січня по грудень 2020 року.

Таким чином, несплата відповідачем компенсації за перевезення пільгової категорії населення громадян на загальну суму 312570,94 грн. й стала підставою для звернення до суду із даним позовом.

3.3. Оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про наступне.

Причиною виникнення спору у даній справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача збитків за пільгові перевезення громадян.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного Закону передбачено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пільгове перевезення пасажирів залізничним транспортом передбачено низкою законодавчих актів України. Так, соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угодою про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12.03.1993р., законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відповідно до ч. 6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" для захисту інтересів окремих категорій громадян на пасажирських перевезеннях, у тому числі приміських, можуть передбачатися пільгові тарифи. Збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Таким чином, норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов`язку залізничного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок Держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Відтак, обслуговуючи категорії громадян, які мають право на пільговий проїзд залізничним транспортом, Залізниця не має права відмовити їм з підстав відсутності належного фінансування для подальшого відшкодування залізницям витрат на перевезення визначених категорій громадян.

Отже, забезпечуючи пільгове перевезення окремих категорій громадян, держава поклала на себе обов`язок відшкодовувати збитки, понесені залізничним транспортом, за рахунок державного або місцевого бюджетів у залежності від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Механізм розрахунку обсягів компенсаційних виплат залізницям за пільгові перевезення окремих категорій громадян, яким таке право надано законом, що здійснюються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, а також субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на зазначені цілі, визначено Порядком розрахунку обсягів компенсаційних виплат за пільгові перевезення залізничним транспортом окремих категорій громадян, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2009р. №1359

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суд першої інстанції не надав оцінку, зокрема, змісту статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, згідно яких, видатки на відшкодування вартості послуг, наданих пільговим категоріям громадян, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з Державного бюджету України (субвенцій з Державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. за №256 затверджено "Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" (далі - Порядок № 256), у якому (на момент спірних правовідносин) було визначено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету.

З огляду на п. 3 Порядку №256 (на момент виникнення спірних правовідносин) колегія суддів зауважує, що головним розпорядником коштів визначався Департамент соціальної політики виконавчого комітету Кропивницької міської ради, а не Управління транспорту та зв`язку, до компетенції якого не належать питання праці та соціального захисту населення.

Як зазначалося вище, позивач (Залізниця) просить стягнути з відповідача (Управління транспорту та зв`язку) збитки за пільгові перевезення громадян за період з січня по грудень 2020 року в розмірі 312570,94 грн.

Отже, спірні правовідносини виникли у 2020 році.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Бюджетного кодексу України визначено, що якщо іншим нормативно-правовим актом бюджетні відносини визначаються інакше, ніж у Кодексі, застосовуються відповідні норми Кодексу.

Відповідно до ст. 7 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети є самостійними. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Стаття 89 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад.

Так до 2017 року, до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належали видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, які включають в себе державні програми соціального захисту, серед яких було передбачено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (абзац п`ятий підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України).

Проте, абзац п`ятий підпункту "б" пункту 4 частини першої статті 89 Бюджетного кодексу України виключено на підставі Закону України №1789-VIII від 20.12.2016р.

Статтею 91 Бюджетного кодексу України визначено видатки місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів.

Так, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів, належать, зокрема, видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян (підпункт "ґ" пункту 3 частини першої статті 91).

З огляду на викладене, колегія суддів звертає увагу на те, що Законом України "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" від 20.12.2016р. №1789-VIII внесені зміни до Бюджетного кодексу України. Названий Закон набрав чинності з 01.01.2017р.

Зокрема, внесено зміни до статей 89 та 102 Бюджетного кодексу України, якими частину п`яту статті 102 (щодо субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту, до яких віднесено компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян) виключено, та з підпункту "б" пункту 4 частини 1 статті 89 виключено абзац 5, яким компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян було віднесено до переліку державних програм соціального захисту.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що Порядок №256 був розроблений відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України, до якої, як було зазначено, 20.12.2016р. були внесені зміни.

Отже, на момент звернення з позовом у даній справі законодавство, яке просить застосувати позивач до спірних правовідносин втратило свою чинність та у 2020 році воно вже не регулювало спірні правовідносини.

Проте, суд першої інстанцій вказаного не врахував, не проаналізував внесених до законодавства змін та не надав оцінку тому, чи розповсюджуються норми Порядку №256 на спірні відносини у зв`язку з внесеними змінами до статей 89, 102 Бюджетного кодексу України.

Зазначене призвело до неправомірного покладення на відповідача витрат на перевезення Залізницею окремих категорій громадян.

За вказаних вище обставин знайшли своє підтвердження доводи апелянта щодо неправильного застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема ч. 6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт", статей 89, 91, 102 Бюджетного кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256.

В постанові від 20.01.2022р. у справі №904/138/21 Верховний Суд також звертав увагу на те, що відшкодування витрат на перевезення пільговиків залізничним транспортом можливо за рахунок місцевих бюджетів на договірній основі. Це узгоджується із вимогами ч. 1 ст. 7 Закону України від 04.07.1996р. №273/96-ВР "Про залізничний транспорт", відповідно до якої відносини підприємств залізничного транспорту з місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування базуються на податковій і договірній основах відповідно до чинного законодавства України.

Затверджена Рішенням міської ради м. Кропивницького Програма розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку у м. Кропивницькому на 2018 - 2020 р.р. та джерела їх фінансування передбачає необхідність укладення договору про відшкодування витрат за перевезення пільгових категорій громадян залізничним транспортом.

У даному випадку, матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами даної справи договору на компенсацію понесених витрат на пільгове перевезення громадян.

Разом з тим, ч. 6 ст. 9 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачає, що збитки залізничного транспорту загального користування від їх використання відшкодовуються за рахунок державного або місцевих бюджетів залежно від того, яким органом прийнято рішення щодо введення відповідних пільг.

Матеріали справи не містять доказів прийняття Кропивницькою міською радою відповідного рішення щодо введення відповідних пільг. Бюджетом Кропивницької міської територіальної громади кошти на компенсацію витрат на пільгове перевезення громадян залізничним транспортом на 2020 рік не передбачені.

Закон України від 20.12.2016р. №1789-VIII "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" доповнив пунктом 204 частину 1 статті 91 Бюджетного кодексу України.

Так, до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, належать й, зокрема, пільги з послуг зв`язку, інші передбачені законодавством пільги, що надаються особам, визначеним пунктом 204 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України.

Стаття 91 Бюджетного кодексу України передбачає видатки, які можуть здійснюватись з усіх місцевих бюджетів, але не обов`язково мають здійснюватись.

Тобто кожна рада сама вирішує, на що саме вона буде витрачати кошти з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України, зокрема його статті 91.

З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд, не врахував внесені зміни до законодавства, не з`ясував, що рішення щодо введення пільг на перевезення громадян залізничним транспортом місцевими органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування не приймались та відповідні видатки за рахунок місцевого бюджету не підлягали відшкодуванню.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За вказаних вище обставин доводи апелянта знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду скасуванню.

3.4. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені апеляційним господарським судом обставини справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. по даній справі.

3.5. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на позивача у справі.

Керуючись ст. ст. 275-282 ГПК України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради - задовольнити.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2022р. у справі №912/3175/21 - скасувати.

Ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради 7032,84 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.07.2022р.

Головуючий суддя І.О. Вечірко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков