Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали заяви стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн»
про розподіл судових витрат та про стягнення витрат на правничу допомогу
про стягнення 133 951,64 грн.
Представники сторін: не викликались.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» про стягнення 133 951,64 грн., а саме 33 188,25 грн. пені, 24 357,74 грн. процентів річних та 76 405,65 грн. втрат від інфляції, а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.05.2022 у справі № 910/13180/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» 24 329,27 грн. процентів річних, 76 405,65 втрат від інфляції та 1707,10 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

На примусове виконання рішення у даній справі, яке набрало законної сили 07.06.2022, Господарським судом міста Києва 07.06.2022 видано відповідний наказ.

Так, 26.05.2022 через відділ діловодства суду надійшла заява позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» б/н від 24.05.2022 про розподіл судових витрат, за змістом якої позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Просто-Страхування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а також поновити строк на подання доказів на підтвердження розміру понесених позивачем судових витрат.

Відповідно до вимог статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оскільки судове рішення у справі № 910/13180/21 ухвалено судом в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи та під час винесення рішення від 17.05.2022 питання про судові витрати позивача в частині витрат на професійну правничу допомогу не вирішувалось, судом здійснюється ухвалення додаткового рішення у справі № 910/13180/21 без повідомлення (виклику) учасників справи.

В свою чергу, через канцелярію суду відповідачем 18.10.2021 подано клопотання № 994-141343 від 13.10.2021 про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, копія якого разом з відзивом на позовну заяву була надіслана на адресу позивача, та в якому відповідач просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» в задоволенні вимог щодо стягнення судових витрат, пов`язаних із сплатою професійної правничої допомоги, в повному обсязі, посилаючись на неспіврозмірність заявлених до стягнення витрат ціні позову, від якої витрати на правничу допомогу в сумі 30000,00 грн. становлять 22,4%. Крім того, відповідач зазначає про те, що позивачем при поданні позовної заяви не надано доказів на підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги, а саме позивачем не надано суду договору про надання правової допомоги, орієнтовного розрахунку та платіжного доручення.

Суд наголошує, що відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від позивача станом на час винесення додаткового рішення до суду не надходило жодних заяв про неможливість подання заперечень на клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу та/або про намір вчинення відповідних дій та/або продовження відповідних процесуальних строків.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» не скористалось наданими йому процесуальними правами, зокрема, позивачем не надано на адресу суду заперечень на клопотання відповідача, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі виключно за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши надані сторонами суду докази, які мають значення для розгляду заяви, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Стаття 16 Господарського процесуального кодексу України закріплює за учасниками справи право на користування правничою допомогою.

За приписами статей 123, 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат.

Витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських об`єднань та бюро, з надання правничої допомоги щодо ведення справи в суді розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених статтями 129, 130 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому як свідчать матеріали справи, під час прийняття рішення у даній справі 17.05.2022 судом не було вирішено питання судових витрат, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Відповідно до частини першої, другої статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Так, позивачем у поданій суду позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і очікує понести у зв`язку з розглядом даної справи, розмір яких становить 32 270, 00 грн., з яких 2 270,00 грн. - судовий збір та 30 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Окрім цього через відділ документообігу 13.10.2021 суду позивачем подано заяву про розподіл судових витрат б/н від 13.10.2021, в якій останній повідомляв суду про те, що у відповідності до п. 8 ст. 129 ГПК України докази щодо розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду у даній справі.

Після прийняття 17.05.2022 рішення у даній справі, яке було надіслано на адресу позивача 19.05.2022 та повернуто на адресу суду не врученим адресату 29.06.2022, позивачем поштовим відправлення 24.05.2022 було надіслано на адресу суду заяву про розподіл судових витрат б/н від 24.05.2022 (отримано відділом діловодства спеціалізованого суду 26.05.2022) з доказами її надсилання відповідачу, до якої було додано: копію договору про юридичні послуги №1660-20-2 від 09.08.2021, копію рахунку №37687 від 09.08.2021, копію платіжного доручення №62 від 10.08.2021, копію акту приймання виконаної роботи від 25.10.2021, детальний опис робіт (послуг) від 24.05.2022.

З огляду на те, що дана справа № 910/13180/21 розглядалась судом в порядку спрощеного позовного провадження, а рішення суду від 17.05.2022 ухвалено без виклику учасників справи, враховуючи те, що з огляду на неотримання повного тексту рішення суду позивач дізнався про наявність такого рішення від 17.05.2022 лише 19.05.2022 із інформації на сайті Господарського суду міста Києва, суд приходить до висновку про те, що заява про розподіл судових витрат від 24.05.2022 подана позивачем з дотриманням строків, передбачених частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, тому приймається господарським судом до розгляду та, відповідно, відхиляються посилання відповідача на ненадання позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на оплату професійної правничої допомоги.

В свою чергу, з аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказами і доводам, що наводяться сторонами у справі, тобто суд не може діяти на корить будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам господарського судочинства.

Таким чином суд може зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони, яка і зобов`язана довести не співмірність заявлених опонентом витрат.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (статті 16, 126 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017 року, передбачено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат та стягнення витрат на професійну правничу допомогу в порядку статті 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України судом встановлено, що позивачем долучено до матеріалів справи докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію Договору №1660-20-2 про юридичні послуги (надання професійної правничої допомоги) від 09.08.2021, копію рахунку №37687 від 09.08.2021 на суму 30 000,00 грн., копію платіжного доручення №62 від 10.08.2021 про сплату ТОВ «Рок Дизайн» на користь Юридичної фірми «Василь Кісіль і Партнери» 30 000,00 грн. за юридичні послуги згідно рахунку №37687 від 09.08.2021, Акт приймання виконаної роботи з юридичного обслуговування ТОВ «Рок Дизайн» від 25.10.2021, а також Детальний опис робіт від 24.05.2021.

Поряд з цим, до матеріалів позовної заяви позивачем додано ордер АА №1105896 від 11.08.2021 на надання правничої допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» на підставі Договору №1660-20-2 від 09.08.2021 у Господарському суді міста Києва адвокатом Шабаровським Богданом Володимировичем, виданий адвокатським об`єднанням Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери», а також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Шабаровського Богдана Володимировича серії РН № 1397 від 25.05.2018.

Наразі, як підтверджується матеріалами справи, представництво інтересів ТОВ «Рок Дизайн» під час розгляду справи № 910/13180/21 здійснювалось адвокатом Шабаровським Б.В., яким було підготовано, підписано і подано від імені ТОВ «Рок Дизайн» позовну заяву, відповідь на відзив, а також заяви про розподіл судових витрат.

За твердженням позивача, загальна сума судових витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи № 910/13180/21, склала 30 000,00 грн.

За приписами пункту 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 вказаного закону).

В статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» наведені види адвокатської діяльності, а також роз`яснено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

За умовами договору №1660-20-2 про юридичні послуги (надання професійної правничої допомоги) від 09.08.2021 (далі - Договір), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» (Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Юридична фірма «Василь Кісіль і Партнери» (ВКП), сторони домовились про надання ВКП Клієнту юридичних послуг по проекту - Справа: «ПРОСТО-страхування. Стягнення зі страхової компанії суми інфляційних нарахувань, процентів річних і пені».

Відповідно до пункту 3 Договору ВКП надасть Клієнту комплекс юридичних послуг з підготовки процесуальних документів і представництва інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва у справі за позовом Клієнта до АТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення суми інфляційних нарахувань, процентів річних і пені у зв`язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування за Договором страхування автомобіля PKS 1901247 від 02.08.2019.

Відповідно до пункту 4 Договору сума фіксованого гонорару за надання юридичних послуг по справі (підготовку і подачу позову, інших процесуальних документів, представництво інтересів Клієнта в суді) становитиме 25 000,00 грн. без ПДВ, а разом з ПДВ - 30 000,00 грн., яка підлягає сплаті Клієнтом авансом (100% передоплата) до початку надання послуг по проекту.

Відповідно до наданого Акту приймання виконаної роботи від 25.10.2021 сторони погодили, що згідно із замовленням ТОВ «Рок Дизайн» та відповідно до Договору №1660-20 від 10.06.2020 та Спеціальних умов №1660-20-2 від 09.08.2021, Адвокатським об`єднанням «Василь Кісіль та Партнери» була виконана така робота: комплекс юридичних послуг з підготовки і подачі позову, представництва інтересів Клієнта у господарському суді за позовом Клієнта до АТ «ПРОСТО-страхування» про стягнення суми інфляційних нарахувань, процентів річних і пені у зв`язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування за Договором страхування автомобіля PKS 1901247 від 02.08.2019. Вартість юридичних послуг відповідно до рахунку №37687 від 09.08.2021 складає 30 000,00 грн.

Наведений Акт від 25.10.2021 підписаний повноважними представниками обох сторін Договору без зауважень щодо вартості, строків та якості послуг про надання правничої допомоги.

Разом із заявою від 24.05.2022 про розподіл судових витрат позивачем було подано суду Детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом Шабаровським Богданом Володимировичем за дорученням Адвокатського об`єднання «Юридична фірма «Василь Кісіль і партнери» в інтересах ТОВ «Рок Дизайн» від 24.05.2022, відповідно до якого було надано такі послуги: 11.08.2021 - підготовка позовної заяви про стягнення грошових коштів (пені, процентів річних та інфляційних варт), підготовка обґрунтованого розрахунку суми, що стягується, формування додатків до позовної заяви, відправка позовної заяви відповідачу, візит до суду, подання позовної заяви - 7 годин; 08.11.2021 - ознайомлення із матеріалами справи, юридичний аналіз відзиву на позовну заяву - 2 години; 15.11.2021 - підготовка і подача відповіді на відзив - 3 години.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Рішенням Європейського суду з прав людини у справі "East/WestAllianceLimited" проти України (заява № 19336/04, п. 269) визначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Така ж правова позиція випливає з інших рішень Європейського суду з прав людини, зокрема, у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п. п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Зокрема, позивачем на підтвердження факту оплати правової допомоги за Договором надано суду копію платіжного доручення №62 від 10.08.2021 про сплату ТОВ «Рок Дизайн» на користь Юридичної фірми «Василь Кісіль і Партнери» 30 000,00 грн. за юридичні послуги згідно рахунку №37687 від 09.08.2021.

У відповідності до статті 124, пунктів 2, 3, 4 ч. 2 статті 129 Конституції України, статей 2, 7, 13 Господарського процесуального кодексу України основними засадами судочинства є, зокрема, рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд наголошує, що відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити реальність їх оплати. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів.

Водночас, як зазначено в постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

В свою чергу, як свідчать матеріали справи, в поданому клопотанні про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу від 13.10.2021 відповідачем викладені заперечення проти заявленої до стягнення суми з посланням на не співмірність та непропорційність розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі їх змісту, обсягу та вартості, враховуючи предмет спору, складність справи та необхідний обсяг роботи адвоката, а також наголошувалось на необґрунтованості заявлених до стягнення сум.

Так, виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду даної справи суд виходить із загальних критеріїв оцінки послуг з надання правової (правничої) допомоги з урахуванням обсягу та змісту підготованих адвокатом документів.

Зокрема, суд оцінює та досліджує подані позивачем документи та встановлює, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не подавав адвокат під час розгляду справи явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно пункту 3 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України), покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що вимоги позивача задоволені частково на суму 100734,92 грн. і вказана сума від суми позову складає 75,20 %, у відсотковому співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 22560,74 грн.

Також за результатами здійсненого судом аналізу наданого позивачем Детального опису робіт (послуг) від 24.05.2021 та Акту приймання виконаних робіт з юридичного обслуговування на суму 30 000,00 грн. суд наголошує, що згідно приписів чинного господарського процесуального законодавства вартість наданої учаснику справи професійної правничої допомоги оцінюється судом виходячи з критеріїв складності справи, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Наразі, з урахуванням предмету позову та фактичних обставин вбачається, що попередньому дослідженню представником позивача з метою підготовки позовної заяви від імені ТОВ «Рок Дизайн» підлягали постанова Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2021 у справі №910/12357/20, договір №1901247 серії PKS від 02.08.2019, платіжне доручення №13312 від 30.07.2021, лист відповідача №04-801 від 03.08.2021.

Тобто, враховуючи нескладний характер спору та сталу судову практику з даного питання, враховуючи те, що розгляд справи № 910/13180/21 здійснювався в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, що, в свою чергу, не вимагало від представника позивача з`являтися до суду для участі у судових засіданнях, враховуючи незначну кількість доказів та нескладність арифметичних нарахувань, а також враховуючи часткове задоволення позову у даній справі, суд приходить до висновку про те, що розмір понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу значно завищено, та відповідно, завищено вартість таких послуг правничої допомоги.

В контексті понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з позиції обґрунтованості, співмірності витрат із складністю справи, відповідності критерію реальності таких витрат та обсягом наданих послуг, а також розумності їхнього розміру.

Додатково судом враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17, згідно якого стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Отже, враховуючи викладене, дослідивши надані позивачем докази, приймаючи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат на професійну правничу допомогу, ціну позову, рівень складності, характер спору та юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, а також їх значення для спору, зокрема, враховуючи зміст позовної заяви, викладеної на 3 аркушах, типовість даного спору, з урахуванням заперечень відповідача щодо розміру заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також часткове задоволення позовних вимог у сумі 100 734,92 грн., суд приходить до висновку, що визначена судом пропорційно до розміру задоволених позовних вимог сума витрат на професійну правничу допомогу 22560,74 грн. підлягає зменшенню до 11280,00 грн., що відповідає критерію пропорційності та розумності.

Аналогічну позицію виклав у своїй постанові Верховний Суд від 07.08.2018 року у справі № 916/1283/17 та від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» про розподіл судових витрат та стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-Страхування» (04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рок Дизайн» (08520, Київська область, Фастівський район, смт. Борова, вул. Нововокзальна, буд. 13, ) 11 280 (одинадцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині в задоволенні заяви стягувача відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 25 липня 2022 року.

Суддя А.М.Селівон