ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення апеляційної скарги

"21" липня 2022 р. Справа № 918/57/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Олексюк Г.Є.

судді Мельник О.В.

судді Гудак А.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2022 р. у справі № 918/57/22 (суддя Войтюк В.Р., повний текст рішення складено 08.06.2022 р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд"

до відповідачів: 1) Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях; 2) Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області; 3) Південного міжрайонного управління водного господарства; 4) Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 46 555, 65 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях, Управління Державної казначейської служби України у м. Рівному Рівненської області, Південного міжрайонного управління водного господарства та Головного управління Державної казначейської служби України у Рівненській області про стягнення заборгованості в сумі 46 555, 65 грн.

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 30.05.2022 р. у справі № 918/57/22 позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" надмірно сплачену орендну плату, що надійшла до Державного бюджету за період з 12.03.2020 р. по 18.06.2021 р. у сумі 22 216, 12 грн, а також сплачену пеню у сумі 718,82 грн. Стягнуто з Південного міжрайонного управління водного господарства на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лебединий-Буд" надмірно сплачену орендну плату за період з 12.03.2020 року по 18.06.2021 року у сумі 22 216, 12 грн та ПДВ у сумі 1 404, 59 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити в позові.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 р. дану апеляційну скаргу залишено без руху; запропоновано скаржнику протягом 10-ти днів з дня вручення даної ухвали усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки та подати оригінал платіжного документа (квитанції, платіжного доручення, тощо) про сплату судового збору в розмірі 3 721, 50 грн.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що копія ухвали суду від 07.07.2022 р. про залишення апеляційної скарги без руху направлялася на адресу скаржника - 07.07.2022 р., про що свідчить відтиск штампу вихідної кореспонденції на звороті останнього аркушу оригіналу ухвали суду.

Матеріалами справи підтверджується, що направлена на адресу скаржника копія ухвали суду від 07.07.2022 р. отримана ним 08.07.2022 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тому визначений судом строк для усунення недоліків апеляційної скарги сплив 18.07.2022 р.

З огляду на наведене, апеляційним судом вжито необхідних заходів щодо належного повідомлення скаржника про існуючі недоліки його апеляційної скарги.

18.07.2022 р. на адресу суду від скаржника надійшли клопотання про продовження процесуального строку та про відстрочення сплати судового збору, за змістом яких скаржник просить продовжити процесуальний строк, встановлений ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 07.07.2022 р. у справі № 918/57/22 та відстрочити сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Суд апеляційної інстанції вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Згідно з частиною четвертою цієї статті одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Отже, пропущений учасником процесуальний строк може бути поновлений судом за умови вчинення учасником процесуальної дії, для вчинення якої було встановлено строк, подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, суд також не може продовжити строк понад встановлений Господарським процесуальним кодексом України строк.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2018 р. у справі № 904/5995/16.

Отже, наданий апеляційним господарським судом десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги не може бути продовжений, що відповідно унеможливлює задоволення клопотання апелянта про продовження процесуального строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

За таких обставин, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги Фонду по сплаті судового збору у справі № 918/57/22 на строк 10 днів після закінчення воєнного стану на території України.

Розглянувши клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги, суд зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено у Законі України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, з аналізу статті 8 Закону України "Про судовий збір" вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що ж до самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Так, умови, визначені у пунктах 1 та 2 частини першої статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, котрі перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Щодо третьої умови, визначеної у пункті 3 частини першої статті 8, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов, для звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення є вичерпним.

Із системного аналізу змісту норм зазначеної статті вбачається, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України "Про судовий збір" не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 р. у справі № 0940/2276/18).

Предметом справи, що розглядається, не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях не відноситься до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір" та зазначені ним у заяві підстави не передбачені вказаною нормою.

Верховний Суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади. Отже, самі лише обставини, пов`язані з труднощами фінансування, відсутністю коштів на рахунку, призначених для сплати судового збору та запровадженням на всій території України воєнного стану за Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 64/2022 не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору. Також, Закон України "Про судовий збір" не передбачає відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги з підстав виникнення обставин непереборної сили.

Дана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.06.2022 р. у справі № 920/737/21.

Згідно ч. 2 ст. 260 ГПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

За умовами ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про повернення апеляційної скарги вирішується судом апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Враховуючи те, що скаржник не усунув виявлені при подані апеляційної скарги недоліки протягом встановленого строку, тому апеляційна скарга Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2022 р. у справі № 918/57/22 підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. ст. 119, 174, 234, 235, 258, 260 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотань Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях про продовження строків для усунення недоліків апеляційної скарги та про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Рівненській та Житомирській областях на рішення Господарського суду Рівненської області від 30.05.2022 р. у справі № 918/57/22 повернути заявнику разом з доданими до неї документами.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, визначені ст. ст. 287-291 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.