РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.07.2022Справа № 910/11384/20 (910/19358/21)

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОДІЯ ТРЕЙД"

про стягнення 752.198, 41 грн. в межах справи № 910/11384/20

Суддя Пасько М.В.

Представники:

від позивача Йосипишин Р.В.,

від відповідача не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 752.198, 41 грн. в межах справи № 910/11384/20.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 відкрито провадження у справі № 910/11384/20 (910/19358/21) за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

14.12.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

14.12.2021 від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів.

14.12.2021 від відповідача надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.05.2022 призначено підготовче засідання на 16.06.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2020 закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 14.07.2022.

У судовому засіданні розглянувши матеріали справи та заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

В поданій позовній заяві товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (далі - Позивач) просить стягнути на його користь з товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОДІЯ ТРЕЙД" (далі - Відповідач) грошові кошти в розмірі 752.198, 41 грн. та судовий збір в розмірі 11.282, 98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.02.2018 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір в спрощений спосіб шляхом підписання видаткової накладеної № 2-0802/пр343х (далі - Договір) на поставку насіння сільськогосподарських культур та/або засобів захисту рослин (далі - товар).

Згідно умов вказаного Договору Позивач зобов`язався поставити Відповідачу товар у строк визначений сторонами, а Відповідач - прийняти та оплатити його вартість.

У зв`язку із порушенням строків оплати Товару, з метою врегулювання наявної заборгованості Позивач та Відповідач уклали угоду від 30.08.2019 про врегулювання заборгованості за договором № 2-0802/пр343х від 08.02.2018 (далі - Угода) (копію додано до заяви; оригінал наявний у Позивача).

Відповідно до п. 1 Угоди Сторони підтвердили наявність основного боргу Відповідача на момент укладення даної Угоди у розмірі 18.760.992,05 грн.

Згідно п. 2 Угоди Позивач та Відповідач передбачили графік погашення основного боргу та встановили, що Відповідач в строк до 31.01.2020 сплатить 3.752.198,41 (три мільйони сімсот п`ятдесят дві тисячі сто дев`яносто вісім) грн.. 41 коп. в рахунок компенсації інфляційних та фінансових втрат Позивача.

Відповідач погасив суму основного боргу, однак лише частково виконав зобов`язання зі сплати 3.752.198,41 грн. в рахунок компенсації інфляційних та фінансових втрат Позивача.

Відповідно до ст. 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Однак, станом на день розгляду позову Відповідач так і не оплатив Позивачу кошти в розмірі 752.198, 41 грн.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив про неможливість її задоволення, у зв`язку з її не обґрунтованістю та просив суд відмовити в її задоволенні.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Укладений між Позивачем та Відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До відносин поставки, не врегульованих Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), як це визначено ст. 610 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач виконав свої договірні зобов`язання у повному обсязі.

Водночас Відповідач, порушив умови Договору, не здійснивши вчасну оплату за поставку товару у визначений сторонами строк.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Частиною 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судовій збір відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОБРОДІЯ ТРЕЙД" (03066, місто Київ, пров. Охтирський, будинок 7, корпус 4, офіс 4А-301; ідентифікаційний код 36424505) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Насіння" (03150, м. Київ. вул. Предславинська, 34-Б; поштова адреса: 03110, м. Київ, вул. Клінічна, 25; ідентифікаційний код 30674952) 752.198, 41 грн. та судовий збір в розмірі 11.282, 98 грн.

3.Видати наказ відповідно до ст. 327 ГПК України.

4.Рішення набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та строк визначені розділом ІV ГПК України.

Суддя М.В. Пасько

Повний текст рішення складено 20.07.2022.