РІШЕННЯ

Іменем України

28 липня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/331/22

Господарський суд Чернігівської області у складі:

судді Ноувен М.П.,

розглянувши справу №927/331/22, розгляд якої здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМУЛА»,

вул. Садова, 70а-110, м. Київ, 03169;

електронна адреса: ;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ»,

вул. імені Віктора Ющенка, буд. 61, м. Батурин, Ніжинський район, Чернігівська область, 16512;

про стягнення 127016,88 грн;

представники сторін не викликались;

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМУЛА», звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ» про стягнення 127016,88 грн заборгованості, з яких: 79 872,00 грн - сума основної заборгованості, 4201,49 грн - пеня, 39936,00 грн - штраф, 531,36 грн - три відсотка річних та 2476,03 грн - інфляційних збитків.

Дії суду щодо розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Ухвала про відкриття провадження по справі від 23.06.2022, направлена на електронну адресу позивача, повідомлену суду при подачі позову.

Ухвала про відкриття провадження по справі від 23.06.2022, направлена на юридичну адресу відповідача, що отримана адресатом 29.06.2022, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №068.

Таким чином, сторони належним чином повідомлені про розгляд наявного спору в господарському суді.

Позиції учасників справи.

Позов мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань по оплаті вартості товару, отриманого відповідно до умов договору поставки товару (з відстрочкою платежу) №705а-02/20 від 06.02.2020 на підставі видаткових накладних №2210066 від 21.02.2022, №2210067 від 21.02.2022 та №2210068 від 21.02.2022.

19.07.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній зазначає наступне.

Відповідно до платіжного доручення № 2682 від 29.04.2022 відповідачем було сплачено 1000 грн в рахунок погашення заборгованості.

Таким чином, станом на день подачі позову, заборгованість відповідача перед позивачем становила 78872,00 грн.

Всі розрахунки пені, інфляційних та річних позивачем проведені невірно, без урахування часткової оплати.

Відповідно до платіжного доручення № 4092 від 01.07.2022 відповідачем проведена оплата в сумі 81353,00 грн, що включає в себе суму заборгованості 78872,00 грн та суму судового збору 2481,00 грн.

Крім того, у відзиві на позов відповідач просить зменшити суму пені, штрафу та річних на 99%.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує тим, що активні бойові дії, які велись на території Чернігівської області унеможливлювали виконати ТОВ «Гетьманське» обов`язок щодо оплати товару у строк до 23.03.2022, у тому числі технічної неможливості проведення операцій через відсутність електропостачання і як наслідок інтернет зв`язку через пошкодження магістральних ліній. Крім того, відповідач зазначив про неможливість прибуття на робоче місце працівників підприємства через бойові дії.

Відповідач також посилається на те, що при першій можливості ним було направлено повідомлення позивачу про настання форс-мажорних обставин.

Відзив на позов прийнято судом до розгляду та долучено до матеріалів справи.

25.07.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній підтвердив факт оплати відповідачем суми заборгованості та суми судового збору.

Щодо нарахування штрафних санкцій позивач повідомив про те, що їх нарахування передбачені умовами договору, з якими погодився відповідач під час підписання останнього.

Відповідь на відзив прийнята судом до розгляду та долучена до матеріалів справи.

Будь-яких заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Перелік обставин, які є предметом доказування. Перелік доказів.

Враховуючи предмет і підстави позову, до обставин, які є предметом доказування у справі належать: наявність правових підстав для виникнення грошових зобов`язань у Відповідача перед Позивачем по суті спору; доведеність суми боргу та наявність правових підстав для застосування до Відповідача наслідків порушення грошових зобов`язань по суті спору.

Позивачем на підтвердження своїх вимог надано копії:

- договору поставки товару (з відстрочкою платежу) №705а-02/20 від 06.02.2020;

- видаткових накладних: №2210066 від 21.02.2022, №2210067 від 21.02.2022 та №2210068 від 21.02.2022;

- платіжного доручення №2210 від 18.02.2022 на суму 19968грн.

Відповідачем на підтвердження своїх заперечень надано:

- Копію акта звірки розрахунків станом на 20.06.2022,

- Копії платіжних доручень № 2682 від 29.04.2022, № 4092 від 01.07.2022,

- Копію листа ТПП № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022,

- Копію листа № 245 від 29.04.2022

Обставини справи встановлені судом. Оцінка аргументів та нормативно - правове обґрунтування.

06.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМУЛА» (постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ» (покупець, відповідач) укладено договір поставки товару (з відстрочкою платежу) №705а-02/20, за умовами якого (пункт 1.1.) постачальник зобов`язався поставити та передати у власність покупцю товар, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити оплату його вартості на умовах цього Договору.

Сторонами в пунктах 1.2., 1.3. Договору погоджено, що предметом постачання є автомобільні запасні частини, мастила, інші комплектуючі для транспортних засобів (що надалі іменується - товар), найменування, асортимент та кількість якого зазначаються в заявці покупця, яка узгоджується сторонами за допомогою факсимільного зв`язку або електронної пошти. Підтвердженням факту узгодження сторонами асортименту, кількості і ціни товару є прийняття покупцем товару по видатковій накладній постачальника, яка після підписання її обома сторонами має юридичну силу Специфікації і є невід`ємною частиною цього Договору.

Сторони прийшли до згоди, що всі відносини між сторонами, які стосуються будь-яких поставок товару постачальником покупцю без посилання в накладній чи в іншому документі на даний Договір, але поставлених у період дії цього Договору регулюється цим Договором. Відсутність посилань в бухгалтерських документах на даний Договір, у випадку якщо поставка товару мала місце в період дії даного Договору, не може бути підставою для визнання таких поставок товару бездоговірними (п.1.4. Договору).

За умовами пунктів 3.1., 3.2. Договору ціна на товар у постачальника встановлюється у гривні і фіксується в рахунку - фактурі на дату виставлення рахунку - фактури на кожну окрему партію товару. Ціна тари (упаковки) включена в ціну товару.

Загальна сума Договору визначається загальною вартістю товару, що постачається на умовах даного Договору згідно всіх видаткових накладних, підписаних з обох сторін.

Відповідно до п.3.3. Договору оплата товару покупцем проводиться в національній валюті України на умовах відстрочки платежу 30 календарних днів з моменту поставки товару на підставі видаткових накладних шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок.

Виходячи зі змісту пунктів 4.2., 4.3. Договору відвантаження товару здійснюється зі складу постачальника силами та транспортом покупця або залученим ним перевізником. Покупець зобов`язаний заздалегідь повідомити про бажання здійснити відвантаження товару та здійснити це максимально вчасно та оперативно. Моментом поставки товару вважається момент підписання уповноваженим представником покупця видаткової накладної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками обох сторін та діє до 31 грудня поточного року (року в якому укладено Договір) включно. У випадку відсутності до дати закінчення наступного терміну дії Договору офіційного письмового повідомлення рекомендованим листом від будь-якої із сторін до іншої про небажання продовжувати договірні відносини, термін дії цього Договору вважається автоматично продовженим до 31 грудня наступного року включно (пункти 9.1., 9.2. Договору).

Платіжним дорученням № 2210 від 18.02.2022 відповідачем здійснено платіж в сумі 19968,00 грн в якості передоплати за Товар.

Відповідно до видаткових накладних № 2210066 від 21.02.2022 на суму 30720,00 грн № 2210067 від 21.02.2022 на суму 38400,00 грн, № 2210068 від 21.02.2022 на суму 30720,00 грн позивачем поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 99840,00 грн.

З урахуванням умов Договору строк оплати Товару становить - до 23.03.2022.

Платіжним дорученням № 2682 від 29.04.2022 відповідач здійснив часткову оплату вартості Товару на суму 1000 грн.

Між сторонами складено та підписано акт звірки розрахунків, відповідно до якого сторони погодили, що станом на 22.06.2022 заборгованість ТОВ «Гетьманське» становить 78872,00 грн.

Акт підписано уповноваженими представниками та скріплений печатками сторін.

Платіжним дорученням № 4092 від 01.07.2022 відповідачем здійснено оплату в сумі 81353,00 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 4201,49 грн пені за період прострочення з 24.03.2022 по 13.06.2022, 39936,00 грн штрафу, 531,36 грн 3% річних за період з 24.03.2022 по 13.06.2022, 2476,03 грн інфляційних за квітень 2022 року.

Позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України, що кореспондується зі ст. 712 ЦК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України, з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ст.663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 546, 549 ЦК України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Частинами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як встановлено матеріалами справи на виконання умов Договору позивач поставив, а відповідач прийняв Товар на загальну суму 99480,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №2210066 від 21.02.2022, №2210067 від 21.02.2022, №2210068 від 21.02.2022.

Перераховані видаткові накладні складено за підписом обох сторін та завірені печатками юридичних осіб. Факт отримання товару за вказаними документами відповідачем не заперечується.

У рахунок вартості отриманого товару, з урахування указаного призначення платежу, відповідачем на умов попередньої оплати сплачено 19968 грн згідно з платіжним дорученням №2210 від 18.02.2022.

Відповідач порушив умови Договору, за поставлений товар у повному обсязі в установлений Договором строк (до 23.03.2022) не розрахувався.

Відповідно до платіжного доручення № 2682 від 29.04.2022 відповідачем сплачено 1000 грн.

Отже, станом на день звернення до суду заборгованість відповідача склала 78872,00 грн.

Дана сума заборгованості підтверджується актом звірки розрахунків станом на 22.06.2022.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі відповідачем проведено оплату на суму 81353,00 грн (платіжне дорученням № 4092 від 01.07.2022), що включає в себе 78872,00 грн заборгованості, а також 2481 грн судового збору.

Даний факт не заперечується сторонами (відповідно до позицій, викладених у відзиві на позов та відповіді на відзив) і не підлягає доказуванню в силу норм ст.75 ГПК України.

Отже, станом на день винесення рішення судом заборгованість за отриманий Товар відповідачем погашена в повному обсязі.

З огляду на те, що відповідач кошти у розмірі 1000 грн сплатив до відкриття провадження у справі, суд доходить висновку, що суд не може закрити провадження у справі і цій частині позову, а лише відмовити у позові.

Провадження у справі в частині стягнення 78872,00 грн підлягає закриттю за відсутності предмету спору.

Щодо вимог по стягненню пені, штрафу, річних та інфляційних суд зазначає наступне.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, останній здійснював нарахування на заборгованість в сумі 79872 грн без урахування оплати в сумі 1000 грн, яка була здійснена 29.04.2022.

Судом здійснено перерахунок та встановлено, що за заявлений позивачем період сума пені становить 4182,86 грн, 3% річних - 528,14 грн.

Нарахування штрафу та інфляційних є арифметично вірними.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 4182,86 грн пені, 528,14 грн 3% річних, 39936,00 грн штрафу та 2476,03 грн інфляційних підтверджуються матеріалами справи, є правомірними та обґрунтованими.

Посилання відповідача на те, що введення воєнного стану на території України є форс-мажорними обставинами та є підставою для звільнення від відповідальності за порушення умов договору не приймаються судом до уваги, оскільки сторони у договорі чітко визначили порядок та строки повідомлення контрагента про настання форс-мажорних обставин.

Доказів направлення повідомлення відповідачем позивачу листа з повідомленням про настання форс-мажорних обставин у строк, передбачений п. 6.2. Договору відповідач не надав.

У той же час, відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені, штрафу та 3% річних на 99% з підстав, наведених у клопотанні.

Главою 24 ГК України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність, передбачена за правопорушення у сфері господарювання, застосовується до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. До господарсько-правової відповідальності застосовними є загальні засади цивільного законодавства: справедливість, добросовісність, розумність.

За ч. 2 ст. 216 ГК України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 217 ГК України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

За своєю правовою природою штраф (ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є штрафною санкцією, яка може застосовуватись до боржника у разі порушення ним грошового зобов`язання.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення.

Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

Відповідні правові позиції викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.12.2021 у справі № 910/3716/21, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Звертаючись з вимогою про стягнення процентів річних та інфляційних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, позивач також не повинен доводити розмір дійсних майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат кредитора, пов`язаних із затримкою розрахунку, не має на меті встановлення точного їх розміру.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду заборгованість відповідача склала 78872,00 грн, яка сплачена відповідачем у повному обсязі після відкриття провадження у справі. Позивачем нараховано 44668,85 грн пені, штрафу та 3% річних, що складає майже 57% від суми заборгованості.

Крім того, господарським судом враховано, що на території Чернігівської області відбувались у зв`язку з агресією Російської Федерації бойові дії, відтак у даному випадку наявні виключні обставини для зменшення пені, штрафу та 3% річних.

З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи те, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, беручи до уваги проведення відповідачем повної оплати за Товар, незначні терміни прострочення виконання зобов`язання, відсутність в діях відповідача умисних дій (заздалегідь передбачуваних), суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача та зменшити розмір пені, штрафу на 3% річних на 99 %.

Сума пені, 3% річних та штрафу підлягають стягненню в розмірі 41,83 грн, 5,28 грн,399,36 грн відповідно.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 41,83 грн пені, 399,36 грн штрафу, 5,28 грн 3% річних, 2476,03 грн інфляційних.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням того, що платіжним дорученням № 4092 від 01.07.2022 відповідачем сплачено на користь позивача судовий збір в сумі 2481 грн (що не заперечується сторонами) розподіл судових витрат судом не проводиться.

Керуючись статтями 129, 236 - 239, 240, 241, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМУЛА», код 37582601, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», код 41105190, про стягнення 127016,88грн задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 78872,00 грн закрити за відсутності предмету спору.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЕТЬМАНСЬКЕ», вул. Віктора Ющенка, 61, м. Батурин, Ніжинський р-н, Чернігівська обл., 16512, код 41105190, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВА ФОРМУЛА», вул. Садова,70-а-110, м. Київ, 03169, код 37582601, пеню в сумі 41,83 грн, штраф у сумі 399,36 грн, три відсотка річних у сумі 5,28 грн, інфляційні втрати в сумі 2476,03 грн.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили у строки, встановлені статтею 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя М.П. Ноувен