ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3146/21

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Рога Н.В., секретар судового засідання Богомолова В.С., розглянув заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» (вх.№2-540/22 від 11.07.2022р.) про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/3146/21

За позовом: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький» (65058, м. Одеса, Французький бульвар, буд.22, корпус 2, , електронна адреса: )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» (65020, м. Одеса, вул. Розкидайлівська, буд.2, , електронна адреса:

)

про зобов`язання вчинити певні дії

За участю представників сторін:

Від позивача: Коваленко К.О. на підставі ордеру серія ОД №619263 від 03.11.2021р.

Від відповідача: Клепиков М.С. - на підставі ордера серії ВН №1083724 від 18.11.2021р.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходилась справа за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі ОСББ) «Французький» до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Стікон» про зобов`язання усунути невідповідність виконаних робіт з будівництва багатоквартирного будинку за адресою: м. Одеса, Французький бульвар, 22, корпус 1, 2, 3, 4, 5 проектній документації, зокрема, щодо електричних мереж; захисту від потрапляння блискавок; пожежної безпеки, гідроізоляції, зовнішнього оздоблення стін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.07.2022р. (повний текст складено 11.07.2022р.) позов ОСББ «Французький» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» залишено без розгляду в порядку п.5 ч.1 ст.226 ГПК України.

11 липня 2022р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява ТОВ «Стікон» (вх.№2/540/22 від 11.07.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/3146/21.

Ухвалою суду від 12.07.2022р. заяву ТОВ «Стікон» про розподіл судових витрат у справі №916/3146/21 прийнято до провадження, призначено судове засідання по розгляду заяви на 21.07.2022р.

Представник ТОВ «Стікон» у судовому засіданні заяву розподіл судових витрат у справі №916/3146/21 підтримує та просить суд стягнути з ОСББ «Французький» на користь ТОВ «Стікон» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн.

В обґрунтування заяви ТОВ «Стікон» зазначає, що у відзиві на позовну заяву ним було зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 75 000 грн. та було зазначено про неможливість передбачити об`єм необхідної правової допомоги, а відтак не було можливості надати відповідні докази понесення витрат. У тому числі, такі докази не були надані у зв`язку із узгодженням гонорару АО «Найтінгейлс Партнерс» у зв`язку із наданням правової допомоги ТОВ «Стікон» під час розгляду справи.

Відповідач зазначив, що разом із заявою від 08.02.2022р. він надав докази понесення витрат на професійну правничу допомогу та зазначив, що вказаний перелік робіт не повний з причин продовження розгляду справи.

Таким чином, враховуючи положення ч.8 ст.126 ГПК України, відповідач вважає, що він належним чином повідомив про необхідність подання додаткових доказів.

Також, ТОВ «Стікон» зазначає, що згідно Додаткової угоди №1 від 17.12.2021р. (після подання відзиву на позовну заяву) до Договору б/н від 27.07.2021р. ТОВ «Стікон» (Замовник) та АО «Найтінгейлс Партнерс» (Виконавець) погодили та визначили фіксований розмір гонорару виконавця за надання замовнику професійної правової (правничої) допомоги під час розгляд у Господарському суді Одеської області справи №916/3146/21 у розмірі 50 000 грн.

17 грудня 2021р. виконавцем виставлено замовнику рахунок на оплату №6 від 17.12.2021р. на суму 50 000 грн та у той же день складено та підписано акт прийому-передачі від 17.12.2021р.

Платіжним дорученням №16261 від 29.12.2021р. ТОВ «Стікон» здійснено оплату рахунку №6 від 17.12.2021р. на суму 50 000 грн.

08 лютого 2022р. ТОВ «Стікон було подано до суду заяву про приєднання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, додатком до якої були копії додаткової угоди №1 від 17.12.2021р. до договору б/н від 27.07.2021р. між ТОВ «Стікон» та АО «Найтінгейлс Партнерс»; рахунку на оплату №6 від 17.12.2021р. на суму 50 000 грн; акту прийому-передачі від 17.12.2021р.; платіжного доручення №16261 від 29.12.2021р. на суму 50 000 грн. Крім того, у тексті заяви наведено опис виконаних робіт та зазначено, що він не повний та складений станом на 07.02.2022р. у зв`язку із тим, що розгляд справи не завершений.

За таких обставин, у зв`язку із завершенням розгляду справи №916/3146/21, ТОВ «Стікон» та АО «Найтінгейлс Партнерс» 05.07.2022р. складено розширений акт прийому -передачі до договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2021р., який додано до заяви (вх.№2/540/22 від 11.07.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/3146/21.

ОСББ «Французький» проти задоволення заяви ТОВ «Стікон» (вх.№2/540/22 від 11.07.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/3146/21 заперечує з підстав, викладених у заяві про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, що надійшла до суду 21.07.2022р.

Зокрема, ОСББ «Французький» зазначає, що у даному випадку судом мають бути застосовані положення ч.ч.5,6 ст.130 ГПК України, відповідно до яких у разі закриття провадження у справі або залишення позов без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача. При цьому, ГПК України не встановлює критеріїв для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості /необґрунтованості, а тому такі дії оцінюються у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

За таких обставин, ОСББ «Французький» вважає, що ТОВ «Стікон» має довести наявність необгрунтованих дій позивача, що були вчинені ним в ході розгляду справи, чого заявником зроблено не було, бажання позивача залишити позов без розгляду є практичною реалізацією принципу диспозитивності господарського судочинства, адже саме учаснику справи належить право розпоряджатися своїми правами щодо своїх позовних вимог (предмета спору) на власний розсуд.

Також, ОСББ «Французький» зазначає, що ТОВ «Стікон» до матеріалів справи не надано договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2021р., що не дозволяє встановити умови договірних відносин, а підписання додаткової угоди №1 від 17.12.2021р. вже після надання відзиву на позовну заяву та акту приймання-передачі наданих послуг в той самий день, на думку позивача, не дозволяє встановити факт реальності таких договірних відносин, їх дійсності та необхідності.

Крім того, ОСББ «Французький» зазначає, що два описи виконаних робіт (до заяви про приєднання доказів понесених витрат від 08.02.2022р. та до заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу від 08.07.2022р.) є взаємо суперечливими щодо одних і тих самих послуг, що не дозволяє встановити реальний обсяг виконаних робіт та реально витрачений адвокатом час, неможливо встановити які саме послуги надавалися та в якому обсязі.

Розглянув зазначену заяву, дослідив матеріали справи, суд доходить до наступного висновку:

Дійсно, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, ч.8 ст.129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що у тексті відзиву на позовну заяву (вх.№33910/21 від 15.12.2021р.) ТОВ «Стікон» було наведено попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, згідно якого загальна сума витрат на професійну правничу допомогу становить 75 000 грн., та повідомлено, що документальне підтвердження судових витрат відповідача буде надано суду.

Як вже зазначалося вище, 08.02.2022р. ТОВ «Стікон подано до суду заяву про приєднання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу, додатком до якої були копії додаткової угоди №1 від 17.12.2021р. до договору б/н від 27.07.2021р. між ТОВ «Стікон» та АО «Найтінгейлс Партнерс»; рахунку на оплату №6 від 17.12.2021р. на суму 50 000 грн; акту прийому-передачі від 17.12.2021р.; платіжного доручення №16261 від 29.12.2021р. на суму 50 000 грн. Крім того, у тексті заяви наведено опис виконаних робіт та зазначено, що він не повний та складений станом на 07.02.2022р. у зв`язку із тим, що розгляд справи не завершений.

До заяви (вх.№2/540/22 від 11.07.2022р.) про розподіл судових витрат у справі №916/3146/21 відповідачем додано розширений акт прийому-передачі до договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2021р., який складено ТОВ «Стікон» та АО «Найтінгейлс Партнерс» 05.07.2022р.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно ст.59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також, за ст. 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (п. 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 р. у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

У постанові від 08.04.2020р. у справі №306/1198/17 Верховний Суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеного у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені Верховним Судом у постановах у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18). Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постановах від 15.04.2020 р. у справі № 199/3939/18-ц та від 09.06.2020 р. у справі №466/9758/16-ц.

Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.

Зальними вимогами процесуального права, закріпленими у ГПК України, закріплено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем до матеріалів справи не надано договору про надання правової допомоги б/н від 27.07.2021р., укладеного між ТОВ «Стікон» (Замовник) та АО «Найтінгейлс Партнерс» (Виконавець), у зв`язку із чим у суду відсутня можливість надати йому оцінку, зокрема, щодо наявності у ньому умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом тощо.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 123 - 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Стікон» про стягнення з Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Французький» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50 000 грн відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 26.07.2022р.

Суддя Н.В. Рога