ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" липня 2022 р. Справа № 924/1278/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю. В., при секретарі судового засідання Виноградов Б.О., розглянувши матеріали справи

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури, м. Волочиськ, Хмельницька обл.

в інтересах держави в особі Війтовецької селищної ради, смт. Війтівці, Хмельницька обл

до товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницькгаз збут", м. Хмельницький

про визнання недійсними додаткових угод та повернення безпідставно сплачених коштів

за участю представників учасників справи:

від прокуратури - Приступа В.І.

від позивача - не з`явився

від відповідача - Бабчук О.В.

встановив:

Прокурор, в інтересах позивача просить суд:

- визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.02.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут";

- визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 07.05.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут";

- визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 20.07.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут";

- стягнути з ТОВ „Хмельницькгаз збут" на користь Війтовецької селищної ради в дохід місцевого бюджету кошти в сумі 23 738, 07 грн.

Обгрунтовуючи позов, прокурор зазначає, що у листопаді 2020 року Війтовецькою селищною радою проведено відкриті торги про закупівлю газового палива в кількості 158 000 куб. м. очікуваною вартістю 1 453 600 грн. Переможцем торгів стало ТОВ „Хмельницькгаз збут" з яким укладено відповідний договір на постачання природного газу № 1 від 29.12.20.

В подальшому, до вищевказаного договору сторони уклали спірні додаткові угоди, якими збільшено ціну договору за одиницю товару та зменшено кількість природного газу. Такі обставини є порушенням Закону „Про публічні закупівлі" та, згідно ст. ст. 203, 215 ЦКУ, підставою для визнання додаткових угод недійсними.

Зокрема, прокурор вказує, що підвищення ціни за одиницю товару допускається діючим законодавством, однак воно не може перевищувати 10 відсотків ціни за одиницю товару та має відповідати умовам пропорційності такого збільшення відносно коливання ціни товару на ринку. При цьому, продавець зобов`язаний довести не лише підвищення ціни товару на ринку, але і допустиму пропорційність такого збільшення та те, чому таке підвищення цін зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику ціні в ході торгів. Крім того, продавцю слід також довести, що підвищення цін є не прогнозованим та навести причини, через які виконання договору на первинних умовах стало для продавця вочевидь невигідним. Документи ж, на підставі яких укладались спірні додаткові угоди вищевказаних обставин не підтверджують.

Вказано, що визнання недійсною будь-якої додаткової угоди тягне за собою визнання недійсними всіх послідуючих додаткових угод, оскільки кожна наступна угода має фіксовану ціну за одиницю товару, а тому є похідною від попередніх угод та автоматично - незаконною.

Внаслідок неправомірного збільшення ціна на газ шляхом укладення спірних додаткових угод відбулась переплата в розмірі 23 738, 07 грн., яка підлягає поверненню продавцем газу до позивача/місцевого бюджету.

Окремо, прокурор вказує, що Війтовецька селищна рада є стороною договору та відповідно спірних додаткових угод до нього. Отже, дана селищна рада має бути відповідачем у даній справі. Однак, оскільки закупівля природного газу здійснювалась за кошти селищної ради, прокурор звертається до суду саме в інтересах Війтовецької селищної ради, в силу чого остання є позивачем в справі. При цьому, враховано, що діючим законодавством не допускається збіг в одній особі відповідача та позивача.

Крім того, Війтовецька селищна рада, незважаючи на обізнаність щодо виявлених порушень при укладенні спірних угод, на відповідний лист прокуратури, належним чином не відреагувала та заходів щодо усунення порушень не здійснила. Таким чином, позов подається прокурором, оскільки укладенням спірних угод порушено законодавство в сфері публічних закупівель, охорона якого належить до функцій держави, а спричинені в результаті порушення фінансові втрати здійснені за рахунок місцевого бюджету, що зачіпає інтереси великого числа людей.

У відповіді на відзив прокурор додатково зазначає, що додаткова угода № 1 від 29.01.21 укладена без порушень вимог чинного законодавства, а тому не оскаржується. Зазначено, що належним доказом коливання ціни товару на ринку є не будь-яка довідка уповноваженого органу про ціну товару, а лише та, яка містить інформацію про коливання такої ціни на ринку. Матеріали справи не містять вищевказаних доказів, а тому не підтвердженим є наявність підстав для підвищення ціни договору з моменту укладення додаткової угоди номер 2. Додаткові угоди № 3 та 4 укладено на підставі листів ТОВ „Хмельницькгаз збут" до яких долучено експертні висновки Вінницької ТПП. Проте, дані висновки не містять інформації про коливання ціни товару на дати укладення даних додаткових угод у порівнянні з ціною на дату укладення подальших додаткових угод (другої у порівнянні з третьою, а третьої у порівнянні з четвертою).

Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, 28.01.22 надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов, як вказано в клопотанні позивач підтримує.

Представник відповідача у судовому засіданні та відповідач в відзиві позов не визнають, зазначають таке. Додатковою угодою № 1 від 29.01.21 сторони зменшили плановий річний та помісячні обсяги постачання газу та встановили ціну такого газу з урахуванням зміни його закупівельної ціни на ринку відповідно до дозволених (законодавством і договором) пропорцій зміни такої величини (змінено на 9, 99% з дозволених 10%). Тобто, порушень вимог діючого законодавства, при укладенні додаткової угоди № 1 від 29.01.21, не допущено.

Зміна ціни згідно додаткових угод № 2, 3 та 4 також здійснено в рамках дозволених законодавством пропорцій, відповідно до інформації щодо коливання цін на газ на ринку, зазначеної в експертних висновках ТПП.

Кожного разу, перед укладенням додаткових угод, відповідач звертався до позивача з відповідними листами-пропозиціями та проектами додаткових угод з додаванням документів відносно обґрунтування збільшення ціни газу на ринку. Споживач (позивач) отримував такі листи, підписував свій примірних угоди та надсилав його відповідачу. Таким чином, укладення спірних додаткових угод здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства щодо укладення договору. У разі не спростування презумпції правомірності правочину всі права сторін такого правочину мають бути дотримані, а обов`язки - виконані.

При цьому, відповідач не погоджується з відповідними доводами прокурора, оскільки вважає, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено, що укладення додаткових угод до договору має відбуватись на підставі документа, в якому містяться дані про коливання ціни товару на ринку, для врахування динаміки змін цієї ціни. При цьому, законодавством не передбачено, яким саме документом має підтверджуватись коливання ціни газу на ринку. Також відповідач зазначив, що подані у справу висновки ТПП містять інформацію про коливання ціни і додаткові угоди укладені у відповідності з вказаною інформацією.

Вказано, що договір, визнання недійсними додаткових угод до якого є предметом спору, виконаний сторонами належним чином у межах цінової пропозиції, без перевищення загальної суми, що свідчить про відсутність порушень тендерного законодавства.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що в силу Правил постачання природного газу споживач та його постачальник мають право на коригування підтверджених обсягів газу відповідно до умов договору. Укладення спірних додаткових угод вчинено у відповідності до вищевказаного.

Крім того, вказано, що згідно практики ЄСПЛ одним з основних елементів верховенства права є принцип визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими та зрозумілими. Закони не повинні бути суперечливими. У випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитись на користь невладного суб`єкта.

Представник відповідача також посилається на безпідставність позовних вимог, неналежний спосіб захисту та відсутність підстав для застосування положень ст. 1212 ЦКУ, оскільки спірні відносини мають договірний характер. Зазначено, що навіть при наявності обставин порушення тендерного законодавства при укладенні спірних угод, визнання недійсними останніх є неналежним способом захисту, оскільки такі угоди слід кваліфікувати як нікчемні.

Матеріалами справи встановлено.

29.12.20 між ТОВ „Хмельницькгаз збут" (постачальник) та Війтовецькою селищною радою Волочиського району Хмельницької області (споживач) укладено договір на постачання природного газу № 1 за яким постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році узгоджені обсяги товару „код ДК 021:2015 - 09120000-6 „Газове паливо" (Природний газ)", а споживач зобов`язується прийняти узгоджений обсяг природного газу та оплатити його вартість у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно п. 1.2. договору річний обсяг відбору/споживання газу - до 158 000 м.куб. Загальна сума договору становить 963 800 грн. (п. 3.1.). На момент підписання договору ціна за 1 000 куб. м. природного газу становить 5 083, 33 грн. без урахування ПДВ та тарифу на розподіл природного газу, крім того ПДВ 20%. До сплати за 1000 м. куб. газу - 6 100 грн. в т.ч. ПДВ.

Згідно підпункту 2 п. 11.4. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) сторін і діє в частині постачання газу до 31.12.21., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1). Договір підписаний обома сторонами та скріплений їх печатками.

У подальшому, сторони, до вищевказаного договору уклали додаткові угоди:

- № 1 від 29.01.21, де погоджено, що з 01.01.21 ціна за 1000 м. куб. природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та податку на додану вартість становить 6 709, 39 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 27.01.21 № 297 вих 222-0121, адресований Війтовецькій селищній раді, з пропозицією щодо внесення змін до договору, а саме пропонується нова ціна на газ 6 709, 39 грн. До листа додано експертний висновок Вінницької Торгово-промислової палати від 16.01.21 № В-10 де вказано, що середньомісячна ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа" станом на 16.01.21 склала: ресурс грудня 2020 - 6 329, 75 грн., ресурс січня 2021 - 7 924, 07 грн.;

- № 2 від 26.02.21, де погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 133 832, 46 м. куб., а з 01.02.21 ціна за 1000 куб.м. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 7 277, 67 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 23.02.21 № 297-Сл-465-0221, адресований Війтовецькій селищній раді з пропозицією щодо внесення змін до договору, а саме пропонується нова ціна на газ - 7 277, 67 грн. До листа додано експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 19.02.21 № В-78, де встановлено, що середньозважена ціна природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа" становм на 04.01.21 та 04.02.21 склала: ресурс січня 2021 станом на 04.01.21 - 7 573, 23 грн., ресурс лютого 2021 станом на 04.02.21 - 8 214, 62 грн.;

- № 3 від 07.05.21, де погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 127 063, 61 м. куб., а з 01.05.21 ціна за 1000 куб.м. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 8 004, 71 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 30.03.21 № 297-Сл-793-0321, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.05.21 збільшити ціну за один кубічний метр газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення за договором № 1 від 29.12.20. Крім того, подано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 27.04.21 № 297-Сл-1048-0421, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.06.21 збільшити ціну за один кубічний метр газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення за договором № 1 від 29.12.20. Додано також експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 22.04.21 № В-208, де встановлено, що середньозважена ціна природного газу на умовах післяплати, за результатами торгів на ТБ „Українська енергетична біржа" склала: ресурс квітня 2021 станом на 01.04.21 - 7 704, 26 грн., ресурс травня 2021 станом на 21.04.21 - 9 370, 42 грн.;

- № 4 від 20.07.21, де погоджено, що річний обсяг відбору/споживання газу до 120 921, 165 м. куб., а з 01.07.21 ціна за 1000 куб.м. газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності та ПДВ становить 8 804, 38 грн. Також додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 30.06.21 № 297-Сл-1715-0621, адресований Війтовецькій селищній раді де повідомляється про намір з 01.07.21 підвищити ціну за 1 м. куб. природного газу пропорційно відсотку коливання ціни в сторону збільшення. Додано також експертний висновок Вінницької торгово-промислової палати від 25.06.21 № В-314, де встановлено, що приведена вартість природного газу на європейському хабі до кордону України станом на 08.06.21 та 24.06.21 становила 12 713, 56 грн. та 14 785, 37 грн.;

- № 5 від 17.08.21, де погоджено, що сторони дійшли згоди про розірвання договору в частині постачання газу з 13.09.21. Додано лист ТОВ „Хмельницькгаз збут" від 12.08.21 № 297-Сл-2242-0821, адресований Війтовецькій селищній раді, де відповідач повідомляє про прийняте рішення про необхідність припинення договірних відносин у зв`язку з неможливістю виконання договору постачальником через істотне зростання закупівельних цін на ринку природного газу та просить підписати додаткову угоду до договору № 1 від 29.12.20 щодо розірвання останнього.

Також до справи подано належним чином засвідчені позивачем та відповідачем акти прийому-передачі природного газу до договору на постачання природного газу від 29.12.20 № 1, зокрема: № ЗХМ 81001325 від 05.02.21 на суму 118 329, 53 грн. щодо поставки 17 636, 406 м.куб. газу; № ЗХМ 81001325 від 28.02.21 на суму 153 919, 01 грн. щодо поставки 21 149, 49 м. куб. газу; № ЗХМ 81003448 від 16.04.21 на суму 102 903, 64 грн. щодо поставки 14 139, 64 м. куб. газу; № ЗХМ 81005022 від 30.04.21 на суму 44 332, 44 грн. щодо поставки 6 091, 57 м. куб. газу; № ЗХМ 81006327 від 31.05.21 на суму 1 013, 95 грн. щодо поставки 126, 67 м. куб. газу; № ЗХМ 81008100 від 07.07.21 на суму 0, 80 грн. щодо поставки 0, 1 куб. м. природного газу; № ЗХМ 81011945 від 10.09.21 на суму 243, 88 грн. щодо поставки 27, 7 м. куб. газу.

В листі від 20.09.21 № 132217-17/3290-2021, адресованому керівнику Волочиської окружної прокуратури, Управління західного офісу Держаудитслужби в Хмельницькій області повідомляє, що оскільки договір № 1 від 29.12.20 виконаний, про що свідчить звіт про виконання договору про закупівлю, оприлюднений в електронній системі закупівель 17.08.21, правові підстави для здійснення моніторингу відповідної процедури закупівлі відсутні.

30.09.21 під № 51-3065 вих-21 керівник Волочиської окружної прокуратури просить Війтовецького селищного голову надати інформацію про вжиті селищною радою заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору на постачання природного газу за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут" та стягнення надмірно сплачених коштів, а також чи будуть вживатись такі заходи у подальшому.

Листом від 05.10.21 № 1506/02-22, адресованому керівнику Волочиської окружної прокуратури, Війтовецька селищна рада повідомляє, що на даний час Війтовецькою селищною радою не вживались заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору на постачання природного газу за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут" та стягнення надмірно сплачених коштів, а також на даний час не планується вживати такі заходи за браком коштів на сплату судового збору.

15.12.21 під № 51-4171 вих -21 керівник Волочиської окружної прокуратури направив Війтовецькій селищній раді повідомлення про встановлення підстав та намір здійснювати представництво інтересів держави в суді, де попередньо повідомив про намір здійснювати прокурором представництва в суді інтересів держави в особі Війтовецької селищної ради, шляхом подання позовної заяви до ТОВ „Хмельницькгаз збут" про визнання недійсними додаткових угод за №, № 2, 3, 4 до договору та повернення безпідставно сплачених коштів.

Також до справи подано: інформаційно-цінову довідку Хмельницької Торгово-промислової палати від 30.09.21 № 22-05/982 де вказана інформація про розрахунок цін на газ за допомогою „газового калькулятора" з сайту Prozorro; інформацію з електронного ресурсу відносно вартості природного газу на європейських хабах (Day-Ahead) до кордону України; статут ОТГ Війтовецької селищної ради від 23.12.16.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши додані докази, давши їм оцінку в сукупності, при аналізі норм діючого законодавства, яке регулює спірні відносини, суд врахував таке.

При зверненні до суду прокурор посилається на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, та вказує про здійснення ним представництва інтересів держави/територіальної громади в особі Війтовецької селищної ради, як органу уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, але який належним чином даних функцій не здійснює. Зазначено, що селищна рада є платником за договором поставки газу, і оплата здійснюється за рахунок місцевого бюджету.

Війтовецька селищна рада є стороною спірних додаткових угод, в зв`язку з чим вона мала б бути відповідачем у справі. Однак, враховуючи те, що закупівля газу здійснювалась за кошти місцевого бюджету, розпорядником яких є вказана селищна рада, звернення з даним позовом здійснено саме в інтересах даної ради. При цьому, збіг позивача та відповідача в одній особі не допускається.

Статтею 4 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів. Передбачено, що однією з таких осіб є також орган місцевого самоврядування, який набуває і здійснює цивільні права та обов`язки, в тому числі як учасник господарських правовідносин. При цьому, органи місцевого самоврядування (в тому числі селищні ради) у межах їхньої компетенції, встановленої законом, діють у господарських відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону „Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

За приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу.

Аналіз положень ст. 53 даного Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави/територіальної громади, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави/територіальної громади, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурором додані до позовної зави відповідні листи.

Зокрема, у листах від 30.09.21 № 51-3065 вих-21 та від 15.12.21 № 51-4171 вих-21 прокурор просить Війтовецьку селищну раду надати інформацію про вжиті нею заходи, спрямовані на припинення спірних додаткових угод та стягнення надмірно сплачених коштів. Також прокурор попередньо повідомляє про намір здійснення представництва інтересів держави/територіальної громади в особі селищної ради в суді.

У відповіді (лист Війтовецької селради від 05.10.21 номер 1506/02-22) на лист від 30.09.21 селищна рада повідомляє, що нею не вживались заходи, спрямовані на припинення (визнання недійсними) додаткових угод до договору № 1 від 29.12.20 та стягнення надмірно сплачених коштів, а також те, що на даний час не планується вжиття таких заходів за браком коштів на судовий збір.

Суд враховує, що дійсно за п. 4.2. договору (визнання недійсним додаткових угод до якого є предметом спору) оплата вартості газу здійснюється Війтовецькою селищною радою, тобто, за рахунок місцевого бюджету. При цьому, даний договір укладено за результатами проведення публічних закупівель, які є предметом регулювання Закону „Про публічні закупівлі", що передбачає порядок здійснення таких закупівель для забезпечення потреб, в тому числі територіальної громади та об`єднаних територіальних громад.

Враховуючи вказане, а також те, що інтереси Війтовецької територіальної громади, в тому числі щодо законності використання коштів місцевого бюджету, шляхом дотримання спеціального законодавства, представляє Війтовецька селищна рада, саме вона наділена відповідними функціями у спірних правовідносинах. Тому, лист селищної ради від 05.10.21 номер 1506/02-22, з урахуванням вищевикладеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду зазначеної у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 є свідченням неналежного виконання органом місцевого самоврядування своїх функцій у відповідній сфері.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором дотримано встановленого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядку щодо звернення до органу, уповноваженого на захист майнових інтересів держави/територіальної громади, яким у даній справі є Війтовецька селрада, з повідомленням про виявлені порушення тендерного законодавства та надання розумного строку для реагування на стверджуване порушення. У зв`язку з отриманням відповіді зазначеного компетентного органу про невжиття заходів для усунення виявлених порушень, та про те, що такі заходи не плануються, прокурор правомірно скористався процесуальними повноваженнями щодо звернення з позовом до суду.

При поданні даного позову прокурор не замінює позивача та не є його альтернативою, а виконує субсидіарну роль, щоб інтереси держави/територіальної громади, які в даному випадку збігаються із публічним інтересом, не були незахищені. Участь прокурора в даній справі, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, є виправданою, не порушує справедливого балансу інтересів сторін та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу територіальної громади, який полягає у захисті прав великого числа громадян.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави (щодо дотримання законодавства у сфері публічних закупівель) та територіальної громади (щодо законності використання коштів місцевого бюджету) у даній справі.

По суті позовних вимог.

Як свідчать обставини справи (не заперечується відповідачем), сторони уклали договір № 1 від 29.12.20 (далі договір) за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України „Про публічні закупівлі", який визначає правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад. Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Положеннями ст. 5 Закону України „Про публічні закупівлі" (в редакції, чинній на момент укладення спірних угод) визначено, що закупівлі здійснюються за такими принципами: добросовісна конкуренція серед учасників; максимальна економія, ефективність та пропорційність; відкритість та прозорість на всіх стадіях закупівель; недискримінація учасників та рівне ставлення до них; об`єктивне та неупереджене визначення переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі; запобігання корупційним діям і зловживанням.

Статтею 632 Цивільного кодексу України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 41 Закону „Про публічні закупівлі" (в редакції на момент внесення перших спірних змін), яким обґрунтовуються позовні вимоги, істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.

Вищевказані законодавчі положення є спеціальними імперативними нормами у сфері закупівель, згідно яких зміна істотних умов договору про закупівлю (у тому числі відносно ціни) може здійснюватись виключно у випадках, встановлених даними нормами.

За пдп. 2 п. 11.4. договору істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю.

Як встановлено судом, станом на момент підписання договору сторонами були погоджені всі істотні умови - предмет, ціну та строк виконання зобов`язань за договором відповідно до вимог ч. 3 ст. 180 Господарського кодексу України та Закону „Про публічні закупівлі".

Так, пункт 3.1. договору передбачає, що загальна сума договору становить 963 800 грн. в тому числі ПДВ 20%. На момент підписання договору ціна за 1000 куб. м. природного газу становить 5 083, 33 грн. без врахування ПДВ та тарифу на розподіл природного газу, крім того: ПДВ за ставкою 20%. До сплати за 1000 куб. м. газу - 6 100 грн. в тому числі ПДВ 20%, що складає 1 016, 67 грн.

Згідно п. 1.2. договору річний обсяг відбору/споживання газу до 158 000 м. куб.

Після укладення додаткової угоди № 1 від 29.01.21, яка не є спірною, ціна товару за 1000 куб. м. встановлена на рівні 6 709, 39 грн. При цьому, річний обсяг газу встановлено на рівні до 143 649, 42 м. куб.

Внаслідок укладення спірної угоди № 2 від 26.02.21 ціна за 1000 куб. м. газу змінена з 6 709, 39 грн. до 7 277, 67 грн. (збільшено на 8, 46%). Після укладення спірної угоди № 3 від 07.05.21 ціна за 1000 куб. м. газу зросла до 8 004, 71 грн., (тобто, у порівнянні з попередньою ціною збільшено на 9, 99%, а у порівнянні з первісною ціною, яка не є спірною (додаткова угода № 1), нова ціна виросла на 19, 3 %), а, внаслідок укладення спірної угоди № 4 від 20.07.21 - до 8 804, 38 грн. (збільшено на 9, 98 % у порівнянні з попередньою ціною та на 31, 22% у порівнянні з первинною ціною, яка не є спірною).

Крім того, згідно спірних угод об`єм відбору/споживання газу відповідно змінено до: 133 832, 46 куб. м.; до 127 063, 61 м. куб.; до 120 921, 165 куб . м. Тобто, у порівнянні з об`ємом, встановленим додатковою угодою № 1 (не є спірною) спірний об`єм зменшено на 22 728, 26 м. куб. Відповідно, договірний об`єм газу, який підлягав поставці було зменшено, порівняно з погодженим під час закупівлі (в тому числі з урахуванням змін за додатковою угодою № 1).

З матеріалів справи слідує, що необхідність укладення спірних додаткових угод до договору обґрунтовувалась відповідачем коливанням цін на відповідний товар на ринку, на підтвердження якого (коливання) відповідач посилався на експертні висновки Вінницької ТПП від 19.02.21 № В-78, від 22.04.21 № В-208, від 25.06.21 № В-314. Щоразу подавались також пропозиції ТОВ „Хмельницькгаз збут" щодо підвищення ціни.

Відповідно до ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами - при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 18.06.21 № 927/491/19).

З наданих відповідачем пропозицій щодо внесення змін до договору (від 23.02.21 № 297-Сл-465-0221, від 30.03.21 № 297-Сл-793-0321, від 27.04.21 № 297-Сл-1048-0421, від 30.06.21 № 297-Сл-1715-0621) не вбачається наявності обґрунтувань, які відповідач мав би надати згідно вищевказаних висновків Верховного Суду (чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним, а також не прогнозованість цін). Дані пропозиції містять лише посилання на наявність підвищених цін.

Надані відповідачем експертні висновки Вінницької ТПП також не можна вважати належними доказами, що підтверджують збільшення ціни на природний газ на конкретні дати укладення спірних угод, оскільки вони лише відображають середньозважену ціну природного газу за результатами електронних біржових торгів на ТБ „Українська енергетична біржа", станом на 04.01.21, 04.02.21, 01.04.21, 21.04.21. Висновок В-314 вказує вартість природного газу на європейському хабі ТТF до кордону України станом на 08.06.21 та 24.06.21. При цьому, датами укладення спірних угод є 26.02.21, 07.05.21, 20.07.21., що не входять у періоди відображення динаміки відсоткової зміни ціни, вказаної у висновках ТПП.

Крім того, у інформаційно-ціновій довідці Хмельницької ТПП від 22-05/982 від 30.09.21. вказано ціни на природний газ станом на дати укладення основного договору та додаткових угод, які (ціни) різняться з тими, що зазначену в цих угодах (спірних).

Тобто, матеріали справи не містять доказів на підтвердження реальної ринкової вартості газу на момент укладення спірних угод, що дало б можливість порівняти рівень цін, вказаний в цих угодах, з ціною на момент укладення основного договору та дійти висновку про дійсну величину зменшення або збільшення (підтвердити вказаний в угодах рівень цін) ціни з дати укладення договору до дати укладення спірних додаткових угод.

Отже, обставини того: чому підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні; причини, через які виконання укладеного договору стало для відповідача вочевидь невигідним; не прогнозованість цін та реальну величину коливання ціни на природний газ у період з дати укладення договору до дати укладення спірних додаткових угод, відповідачем не доведено.

Таким чином, необхідність внесення спірних змін не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально. За таких обставин, укладені між сторонами спірні додаткові угоди не відповідають вимогам ч. 5 ст. 41 Закону „Про публічні закупівлі".

Також, слід зазначити, що перші спірні зміни, внесені додатковою угодою № 2 призвели до збільшення ціни газу на 8,46 %, тобто, в межах дозволених Законом 10%. Проте, слід зазначити, що обґрунтування позову базується не лише на порушенні відповідної пропорційності, а, в першу чергу, на необхідності обґрунтувань відповідних змін, чого, як встановлено вище не наведено.

Крім того, слід звернути увагу, що тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для замовника умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги. Одними з принципів закупівлі є її відкритість та прозорість на всіх їх стадіях, а метою цієї процедури є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Досягнення вищевказаних принципів та мети здійснюється саме за рахунок того, що подальше укладення договору, після проведення закупівлі, має здійснюватись на умовах, визначених тендером. Тому, поступове збільшення ціни договору, яке за результатами „каскадного" укладення всіх трьох спірних угод, здійснено (збільшення) фактично на 31, 22% у порівнянні з первинною ціною, можна розцінювати як нечесною і недобросовісною діловою практикою з боку продавця.

При цьому, можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За таких обставин, враховуючи, що додаткові угоди № № 2, 3, 4 до договору № 1 від 29.12.20 укладено всупереч вимогам Закону України „Про публічні закупівлі", вимоги прокуратури про визнання недійсними вказаних додаткових угод є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Слід зазначити, що відповідач вказував про те, що навіть при наявності доказів невідповідності спірних угод вимогам закону, позов не може бути задоволено з викладених в ньому підстав, оскільки в такому разі дані угоди є нікчемними і визнання їх недійсними не є належним способом захисту прав, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Проте, з вказаними доводами не можна погодитись, враховуючи таке. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин) У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абз. 1 ч. 2 ст. 215 ЦК У). Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права та інтересу позивача. Крім того, такий спосіб захисту, як встановлення нікчемності правочину також не є способом захисту прав.

У постановах Верховного Суду від 09.01.2019 у справі № 759/2328/16-ц, від 12.05.2020 у справі №917/84/19 зроблено висновок, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина 2 статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою "текстуальної" недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах "нікчемний", "є недійсним".

З наданої відповідачем судової практики вбачається, що дійсно суди (апеляційні суди) відмовляли у задоволенні позовів з вимогами - визнання додаткових угод недійсними, з підстав того, що такі угоди є нікчемними, в силу прямої вказівки про це у ст. 37 Закону „Про публічні закупівлі".

Необхідно зазначити, що такі висновки зароблені судами при аналізі норм ст. ст. 36, 37 вищевказаного Закону, в редакції останнього, яка діяла на момент спірних відносин в справах що розглядалися. Так, суди зазначили, що укладення спірних угод за досліджених обставин суперечить приписам ч. 4 ст. 36 Закону України „Про публічні закупівлі". Згідно ж ст. 37 даного Закону договір про закупівлю є нікчемним, зокрема у разі його укладення з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 Закону.

Однак, у справі № 924/1278/21 спірні правовідносини виникли з укладенням додаткової угоди № 2 від 26.02.21, у період, коли Закон України „Про публічні закупівлі" діяв у новій редакції - із 19.04.20. При цьому, питання нікчемності договорів про закупівлю в новій редакції Закону, регулюються ст. 43.

Норми наведеної статті, як і норми ст. 37 Закону попередньої редакції, містять пряму вказівку на нікчемність договору, укладеного на тендерних умовах, де вказано - договір про закупівлю є нікчемним у разі:

1) якщо замовник уклав договір про закупівлю до/без проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі згідно з вимогами цього Закону;

2) укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону;

3) укладення договору в період оскарження процедури закупівлі відповідно до статті 18 цього Закону;

4) укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Проте, як вбачається з зазначеної норми, не всі порушення вимог закону при укладенні спірних угод до договорів про закупівлю визнаються як ознака їх нікчемності, а, згідно п. 2 зазначеної ст. 43 договір про закупівлю є нікчемним у разі укладення договору з порушенням вимог частини четвертої статті 41 цього Закону.

Тому, враховуючи що підставою позову, прокурор зазначив п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону (істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю), який не входить до переліку обставин, за яким договір є нікчемним, позов, при встановлених судом обставинах, підлягає задоволенню. При цьому, решта умов нікчемності договору, передбачених ст. 43 Закону не покладено в основу обґрунтування позовних вимог.

Щодо вимог прокурора про стягнення з відповідача 23 738, 07 грн. суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 12 Закону "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, ЦК і ГК, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

У ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У ст. 669 ЦК визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Як вбачається з умов додаткової угоди № 1 від 29.01.21, яка не оскаржується та є дійсною на даний час, обумовлений договором річний обсяг постачання природного газу складає до 143 649, 42 м. куб. по ціні за 1 000 м. куб. - 6 709, 39 грн.

З наявних в справі актів прийому-передачі природного газу за договором постачання від 29.12.20 № 1 (додаткові угоди до якого оскаржуються) вбачається, що відповідач поставив позивачу в період з січня 2021 року по червень 2021 року та у вересні 2021 року (у період дії спірних додаткових угод) природний газ обсягом 59 171, 576 куб. м. на суму 420 743, 25 грн. Тобто, прийняття вказаного газу позивачем здійснено за цінами та обсягами, вказаними у спірних угодах, які, як встановлено судом, підлягають визнанню недійсними.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Враховуючи вищевказане, прийнятий позивачем обсяг газу 59 171, 576 куб. м. мав бути оплачений за ціною, зазначеною у додатковій угоді № 1, яка є дійсною, а саме 6 709, 39 грн. за 1000 куб. м. Тому, обґрунтованим розміром оплати мала бути сума в (59 171, 576 х 6 709, 39 грн.) = 397 005, 18 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, оплата проведена на суму 420 743, 25 грн. Тому переплата дорівнює 23 738, 07 грн. При цьому, оплата підтверджується листом Управління Західного офісу Джержаудитслужби в Хмельницькій області № 51-2692 вих - 21 від 06.09.21, де вказано, що договір від 29.12.20 № 1 виконаний. Також, фактична поставка газу здійснена згідно спірних угод у відповідному обсязі, який, в дійсності мав бути більшим (якби ціна була менша- обґрунтована).

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Таким чином, вимоги прокурора в цій частині також обґрунтовані. Посилання відповідача на необґрунтованість даних вимог з посиланням на ст. 1212 ЦКУ не є обґрунтованими, оскільки позов даною нормою не обґрунтовувався.

Слід також зазначити, що у відзиві відповідач вказав, що в період з січня по вересень 2021 року відповідач поставив, а позивач прийняв газ обсягом 59 462, 79 м. куб. вартістю 422 697, 11 грн. Однак, суд враховує суму та обсяг, які підтверджені матеріалами справи - актами прийому-передачі. При цьому, вказавши що вищезазначені сума та об`єм підтверджуються доданими до відзиву актами прийому-передачі, в той же час, відзив на позов будь-яких актів не містив.

Отже, позов, в цілому підлягає задоволенню.

Судові витрави, відповідно з ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 26.02.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут".

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 07.05.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут".

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 20.07.21 до договору за № 1 від 29.12.20, укладеного між Війтовецькою селищною радою та ТОВ „Хмельницькгаз збут".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Хмельницькгаз збут" (29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 32, 2-й поверх, ) на користь Війтовецької селищної ради (31256, Хмельницька обл., смт. Війтів ці, вул. Героїв України, 4, ) в дохід місцевого бюджету (р/р у форматі ІВАN UА 0047304, МФО 820172) кошти в сумі 23 738, 07 грн. (двадцять три тисячі сімсот тридцять вісім грн. 07 коп.).

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю „Хмельницькгаз збут" (29000, м. Хмельницький, вул. Проскурівська, буд. 32, 2-й поверх, ) на користь Хмельницької обласної прокуратури (Хмельницька обласна прокуратура, , Держказначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, р/р НОМЕР_1 ) 9 080 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят грн. 00 коп.) судових витрат.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 18.07.2022р.

Віддруковано/надіслано 4 прим.:

1- до справи

2- позивачу ()

3 - відповідачу (ІНФОРМАЦІЯ_1)

4 - прокуратурі ()