ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1931/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.,

при секретарі судового засідання Земляк А.В.,

за участю представників:

від Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" Цимбал С.Ю.,

від Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" участі не брали,

від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях Стапінський В.О.,

від Концерну "Військторгсервіс" участі не брали,

розглянувши апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс"

на рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022, прийняте суддею Степановою Л.В., м. Одеса, повний текст складено 20.01.2022,

у справі №916/1931/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ"

до відповідача: Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

-Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях;

-Концерну "Військторгсервіс"

про усунення перешкод у користуванні майном

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" звернулося з позовом до Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в якому у редакції заяви про уточнення позовних вимог б/н від 14.09.2021 (вх.№24377/21 від 15.09.2021) просило зобов`язати Філію "Південна" Концерну "Військторгсервіс" усунути перешкоди у користуванні державним нерухомим майном шляхом надання доступу та вивільнення будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірними діями Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс", яка, будучи балансоутримувачем орендованої позивачем будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, безпідставно чинить Товариству з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" перешкоди у користуванні вказаним об`єктом нерухомого майна, що, в свою чергу, призводить до неможливості належного здійснення останнім господарської діяльності.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 19.07.2021 відкрито провадження у справі №916/1931/21 та в подальшому ухвалою суду від 15.09.2021 виключено відповідача Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях зі складу сторін у даній справі та залучено останнє до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 (суддя Степанова Л.В.) позов задоволено; зобов`язано Філію "Південна" Концерну "Військторгсервіс" усунути перешкоди у користуванні державним нерухомим майном шляхом надання доступу та вивільнення будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32; стягнуто з Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" 4540 грн судового збору.

Судове рішення мотивоване доведеністю позивачем факту здійснення Філією "Південна" Концерну "Військторгсервіс" протиправних перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" орендованим нерухомим майном у вигляді надання відповідачем невстановленим третім особам незаконного дозволу на використання вказаного майна, а також недопуску позивача до цього майна.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Концерн "Військторгсервіс" звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" у даній справі пред`явлений до відокремленого структурного підрозділу Концерну "Військторгсервіс" філії "Південна", яка не є юридичною особою, у зв`язку з чим остання не може виступати належним відповідачем. Крім того, за твердженням апелянта, договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №35 від 29.12.2020, на підставі якого Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" набуло право користування будівлею ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, був протиправно укладений між позивачем та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях без згоди балансоутримувача Концерну "Військторгсервіс", а тому вказаний правочин порушує публічний порядок та, як наслідок, є нікчемним. Водночас скаржник стверджує про те, що Філія "Південна" Концерну "Військторгсервіс" має власні потреби щодо вищенаведеної будівлі ремонтного цеху, оскільки за цивільно-правовими договорами здійснює відповідальне зберігання товарно-матеріальних цінностей інших суб`єктів господарської діяльності, тобто з дозволу апелянта провадить законну господарську діяльність з використанням даної будівлі для отримання прибутку, а також несе витрати на обслуговування цього майна і належне виконання своїх зобов`язань щодо відповідального зберігання товарно-матеріальних цінностей.

У відзиві на апеляційну скаргу на апеляційну скаргу б/н та б/д (вх.№697/22/Д2 від 09.06.2022) Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Концерну "Військторгсервіс" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21. Зокрема, позивач посилається на те, що Концерном "Військторгсервіс" не надано до суду жодного доказу на підтвердження своїх доводів про те, що балансоутримувачем будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, є саме апелянт, а не Філія "Південна" Концерну "Військторгсервіс", у зв`язку з чим оскаржуване рішення не стосується прав, інтересів або обов`язків скаржника. Крім того, позивач зауважує на тому, що, з огляду на процедуру укладення договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №35 від 29.12.2020, за результатами публічних торгів через систему електронних закупівель, які були ініційовані Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, та беручи до уваги оплатність вказаного договору і добросовісність орендаря, зазначений договір жодним чином не порушує публічний порядок, не є нікчемним, а також не визнавався недійсним у судовому порядку.

13.07.2022 до суду апеляційної інстанції від Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях надійшов відзив на апеляційну скаргу №10-07-00971 від 29.04.2022 (вх.№697/22/Д3 від 13.07.2022), в якому останнє просить залишити рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 без змін, а апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" без задоволення. У даному відзиві Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях посилається на те, що балансоутримувачем будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, є саме Філія "Південна" Концерну "Військторгсервіс", а не скаржник, відтак, з огляду також і на те, що перешкоди у користуванні вказаним майном чинилися позивачу саме вказаною філією, остання виступає належним відповідачем у даній справі. Крім того, за твердженням Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, при укладенні договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності №35 від 29.12.2020 були дотримані всі вимоги чинного законодавства, а тому доводи апелянта про нікчемність або недійсність даного правочину є безпідставними.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В. від 24.03.2022 за вказаною апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження та в подальшому ухвалою суду від 04.07.2022 вирішено розглянути апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" на рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 поза межами строку, встановленого частиною першою статті 273 Господарського процесуального кодексу України, у розумний строк, достатній з урахуванням обставин справи для здійснення її своєчасного апеляційного перегляду відповідно до завдань господарського судочинства згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України; призначено дану справу до розгляду на 27.07.2022 о 10:00; залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Концерн "Військторгсервіс" та витребувано у останнього належним чином засвідчені копії Положення про філію "Південна" Концерну "Військторгсервіс", затвердженого наказом Генерального директора Концерну "Військторгсервіс" №156 від 20.10.2020, та довіреності, виданої на ім`я начальника філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс".

У судовому засіданні 27.07.2022 представники Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях висловили заперечення проти задоволення апеляційної скарги; представники Концерну "Військторгсервіс" та Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про дату, час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (т.ІІ а.с.65). Особа, що з`явилась у судове засідання 27.07.2022 від імені скаржника, не надала належних доказів на підтвердження повноважень на представництво інтересів Концерну "Військторгсервіс".

За умовами частин першої, другої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Одеської області норм права, колегія суддів дійшла наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2020 в електронній торговій системі "Рrоzоrrо.Продажі" було проведено електронний аукціон "Оренда державного нерухомого майна будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32" (організатор аукціону Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях; номер лоту 2534; стартова ціна 3026,10 грн), переможцем якого з остаточною ціновою пропозицією у розмірі 75001 грн стало Товариство з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ", що підтверджується протоколом електронного аукціону №UА-РS-2020-11-03-000043-2.

Проект відповідного договору оренди позивачу було надіслано Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях разом з супровідним листом №11-11-05738 від 22.12.2020, в якому запропоновано у п`ятиденний термін підписати вказаний проект та після цього повернути його для подальшої роботи, а також наголошено на необхідності сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" авансового внеску та забезпечувального депозиту.

28.12.2020 вищевказаний договір оренди, підписаний зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ", було повернуто Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях разом з листом б/н від 28.12.2020, адресатами якого значаться вказане Регіональне відділення та Філія "Південна" Концерну "Військторгсервіс" та в якому позивач просив у зазначеної філії надати акт приймання-передачі майна в оренду за відповідним договором і забезпечити фізичний доступ до орендованих приміщень.

Даному договору оренди присвоєно наступні реквізити: номер 35, дата укладення 29.12.2020 (далі договір №35 від 29.12.2020).

29.12.2020 на виконання договору №35 від 29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" ("Орендар") та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях ("Орендодавець") було підписано акт приймання-передачі в оренду нерухомого майна, що належить до державної власності, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32.

Згідно з довідкою про результати візуального огляду об`єкту оренди державного нерухомого майна, яке обліковується на балансі Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" б/н від 29.12.2020, складеного спільно представниками позивача та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, в ході відповідного огляду будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м, розташованої за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32, виявлено факт його використання невстановленими особами, зокрема, приміщення №2-7 використовуються під розміщення складського приміщення, а приміщення №8-14 під розміщення станції технічного обслуговування автомобілів.

11.01.2021 позивач засобами поштового зв`язку надіслав Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" і Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях лист б/н від 11.01.2021, в якому просив усунути перешкоди у користуванні орендованими приміщеннями шляхом надання фізичного доступу до орендованих приміщень та звільнення орендованих приміщень від використання невстановленими особами, надавши працівникам охорони Балансоутримувача розпорядження допускати на територію об`єкта оренди представників Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ".

В подальшому аналогічну вимогу про зобов`язання Балансоутримувача надати доступ до орендованих приміщень позивачем було викладено в адресованому Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях листі б/н від 30.04.2021.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про зобов`язання Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" усунути перешкоди у користуванні державним нерухомим майном шляхом надання доступу та вивільнення будівлі ремонтного цеху (літ. "Б") загальною площею 1806,20 кв.м за адресою: м. Одеса, вул. М. Боровського, 32.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд послався на доведеність позивачем факту здійснення Філією "Південна" Концерну "Військторгсервіс" протиправних перешкод у користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" орендованим нерухомим майном у вигляді надання відповідачем невстановленим третім особам незаконного дозволу на використання вказаного майна, а також недопуску позивача до цього майна.

Колегія суддів не погоджується з висновком Господарського суду Одеської області про задоволення позову та вбачає наявність підстав для закриття провадження у даній справі з огляду на наступне.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Згідно зі статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, юридичні особи; фізичні особи-підприємці; фізичні особи, які не є підприємцями; державні органи; органи місцевого самоврядування.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 17.04.2018 у справі №523/9076/16-ц, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина друга статті 44 Господарського процесуального кодексу України).

Положеннями статті 80 Цивільного кодексу України унормовано, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

В силу частини першої статті 89 Цивільного кодексу України юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення.

За умовами частин першої, третьої статті 95 Цивільного кодексу України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.

Згідно з частиною четвертою статті 95 Цивільного кодексу України керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності.

У Цивільному кодексі України не встановлюється спеціальних вимог щодо довіреності керівника відокремленого підрозділу. Підставою видачі такої довіреності буде виступати акт органу юридичної особи про призначення фізичної особи керівником філії або представництва. Довіреність керівника відокремленого підрозділу має комплексний характер. У частині першій статті 237 Цивільного кодексу України прямо передбачено, що представник має право або зобов`язаний вчиняти тільки правочини (хоча, наприклад, допускаються винятки відносно, отримання заробітної плати, представництва акціонерів). Всі інші дії не охоплюються цивільним законодавством і регулюються іншими нормами, або взагалі позбавлені такого. До них відносяться й дії щодо процесуального представництва. Від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Пунктом 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Розгляду у суді підлягає лише такий спір, у якому позовні вимоги можуть бути або задоволені, або в їх задоволенні може бути відмовлено. Положення "заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства" (пункт 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами господарського судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Подібний правовий висновок Великої Палати Верховного Суду викладено в постанові від 21.11.2018 у справі №757/43355/16-ц.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що філії та представництва, які не є юридичними особами, не наділені господарською процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у господарському процесі, тому справи, в яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку господарського судочинства у зв`язку з відсутністю сторони у господарському процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення господарського спору.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.06.2021 у справі №760/32455/19, відповідно до якої справи, в яких відповідачем є філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства у зв`язку з відсутністю сторони, до якої пред`явлено позов, що унеможливлює вирішення спору.

Колегія суддів вбачає, що в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що Концерн "Військторгсервіс" (ідентифікаційний код 33689922) зареєстрований як юридична особа 22.07.2005, при цьому у відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказано, у тому числі і про Філію "Південна" Концерну "Військторгсервіс".

Згідно з пунктами 1.5, 1.9 Положення про філію "Південна" Концерну "Військторгсервіс", затвердженого наказом Генерального директора Концерну "Військторгсервіс" №156 від 20.10.2020 (далі Положення), дана філія є відокремленим структурним підрозділом Концерну "Військторгсервіс", створеним відповідно до наказу генерального директора Концерну "Військторгсервіс". Філія здійснює свою діяльність відповідно до законодавства України, статуту концерну та цього Положення.

У пункті 1.8 Положення зазначено, що філія не є юридичною особою.

В силу пункту 1.13 Положення у відносинах з державними органами, суб`єктами господарської діяльності та іншими контрагентами філія виступає від імені Концерну "Військторгсервіс", як представник його інтересів перед третіми особами, та діє в межах повноважень, наданих чинним законодавством України, цим Положенням та за змістом довіреності, виданої на ім`я начальника філії.

Управління діяльністю філії здійснює начальник філії, який діє на підставі цього Положення, а також повноважень за змістом довіреності, виданої засновником (пункт 5.1 Положення).

Відповідно до підпункту 5.11.1 пункту 5.11 Положення начальник філії на підставі довіреності, наданої керівником засновника, представляє та захищає репутаційні та майнові інтереси засновника та філії у судових органах, органах державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях.

З матеріалів справи вбачається, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" подано саме до відокремленого структурного підрозділу апелянта Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс", при цьому протягом всього розгляду даної справи місцевим господарським судом процесуальні дії даною філією не здійснювались (зокрема, заяви по суті справи відповідачем не подавались, участь останнього у судових засіданнях забезпечена не була, докази належного його повідомлення про розгляд цієї справи у матеріалах справи відсутні).

Наявне у матеріалах справи клопотання відповідача б/н від 08.11.2021 (вх.№29039/21 від 08.11.2021) про відкладення розгляду справи підписане від імені Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" особою, докази на підтвердження повноважень якої діяти від імені даного відокремленого структурного підрозділу скаржника відсутні.

Начальник Філії "Південна" Концерну "Військторгсервіс" участі у розгляді справи №916/1931/21 не брав, довіреність, надана керівником засновника, на представництво Концерну "Військторгсервіс", у тому числі у судових органах, в матеріалах справи відсутня, до суду першої інстанції така довіреність жодним учасником справи не подавалась.

Враховуючи вищевикладене, а також незалучення місцевим господарським судом до участі у справі Концерну "Військторгсервіс", який є юридичною особою засновником відокремленого структурного підрозділу, до якого пред`явлено позовні вимоги, колегія суддів зауважує, що суд першої інстанції безпідставно не дослідив обставину можливості/неможливості вказаної філії виступати стороною господарського процесу.

Таким чином, враховуючи те, що розглядаючи дану справу і вирішуючи спір по суті, Господарський суд Одеської області необґрунтовано залишив поза увагою факт того, що позивачем пред`явлено позов до філії підприємства, яка в силу положень статті 95 Цивільного кодексу України не є юридичною особою та, відповідно, не наділена господарською процесуальною дієздатністю, у зв`язку з чим не може виступати стороною у господарському процесі, а відповідний позов, як наслідок, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, Південно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для скасування оскаржуваного рішення та закриття провадження у справі.

Аналогічний правовий висновок про те, що пред`явлений до філії Концерну "Військторгсервіс" позов не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, викладений Верховним Судом в постанові від 10.11.2021 у справі №552/2889/20.

При цьому, з огляду на те, що в апеляційній скарзі Концерн "Військторгсервіс" просив рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у той час як питання про закриття провадження у справі скаржником порушено не було, апеляційний господарський суд, беручи до уваги відсутність підстав для розгляду спору по суті та необхідність закриття провадження у справі, зазначає про те, що вказана апеляційна скарга підлягає лише частковому задоволенню.

Доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "СТРОЙ-ТЕХТОРГ" і Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях про те, що оскаржуване рішення не стосується прав, інтересів або обов`язків скаржника, колегією суддів оцінюються критично, оскільки вказаним рішенням задоволено позов, пред`явлений до особи, яка є відокремленим структурним підрозділом апелянта.

За умовами статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Отже, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 не відповідає вказаним вище вимогам у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з одночасним ухваленням нового рішення про закриття провадження у справі.

Керуючись статтями 231-233, 236, 240, 269, 270, 275, 278, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Концерну "Військторгсервіс" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 у справі №916/1931/21 скасувати.

Закрити провадження у справі №916/1931/21.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.07.2022.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя К.В. Богатир