РІШЕННЯ

Іменем України

21 липня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/14/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В.

за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна",

; вул. Білогородська, 51, корп. 5, кв. 64, м. Боярка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08154

поштова адреса: вул. Ломоносова, 8б, м. Київ

електронна адреса: _

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО",

; вул. Коцюбинського, 4/9, м. Чернігів, 14000

електронна адреса: tovchernigiv-elektro@ukr,net

про стягнення 313340,72 грн

За участю:

від позивача: Цурка Н.О., адвокат; Глущенко З.І., директор;

від відповідача: Павленко А.В., адвокат.

В судовому засіданні на підставі ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" про стягнення 313340,72 грн, з яких: 181785,25 грн основного боргу, 90892,63 грн штрафу, 28012,39 грн інфляційних нарахувань, 12650,45 грн трьох відсотків річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 січня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено процесуальні строки учасникам справи.

25 січня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач заявив: про невизнання позову у повному обсязі, про застосування наслідків спливу однорічного строку позовної давності у частині стягнення 90892,63 грн штрафу та просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, а також просив суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15000,00 грн.

25 січня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява (про опитування учасника справи відповідно до ст.90 ГПК України).

Крім того, 25 січня 2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява з запереченнями щодо розгляду справи у спрощеному позовному провадженні, у якій відповідач заперечив стосовно розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та просив суд розглянути справу за правилами загального позовного провадження. Обґрунтовуючи свою заяву відповідач посилається на складність, обсяг за кількістю поданих доказів, що на думку відповідача обумовлює надання пояснень сторонами.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 26 січня 2022 року задоволено заяву відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 17 лютого 2022 року; встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та всіх доказів, що підтверджують викладені у відзиві обставини протягом 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу встановлено строк протягом 7 (семи) календарних днів з моменту отримання відзиву на позов для подачі до суду відповіді на відзив з одночасним надсиланням копії відповіді на відзив та доданих до неї доказів відповідачу; відповідачу встановлено строк протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання відповіді на відзив для подачі до суду заперечення на відповідь позивача на відзив з одночасним надсиланням його копії разом з доданими до нього документами позивачу.

07 лютого 2022 року на адресу суду від позивача надійшло заперечення на відзив, у якому позивач зазначив, що договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондує обов`язок замовника з її оплати. Відповідач визнає існування договору про надання послуг від 02 квітня 2019 №179, тобто визнає факт досягнення всіх істотних умов та порядку дій за даним договором. Позивач наголошує на тому, що факт підписання актів виконаних робіт відповідачем не заперечується, але здійснюються спроби довести факт відсутності виконання з боку позивача. Позивач зазначає, що позиція відповідача щодо невиконання умов договору, а саме не надання послуги з розробки сайту не підтверджена та не обґрунтована. У строки визначені договором позивачем виставлено акти виконаних робіт, які є підписаними, тобто в силу положень глави 5 договору у відповідача за умовами договору існували підстави для відмови від підписання акту виконаних робіт. Позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів звернення до позивача з запереченнями щодо обсягу виконаних робіт. Позивач також заперечив стосовно тверджень відповідача щодо застосування позовної давності строком у один рік до вимоги про стягнення штрафу, з огляду на те, що умовами укладеного між сторонами договору, а саме п. 7.10 договору, сторонами погоджено, що неустойка нараховується за весь період прострочення до повного погашення заборгованості, а строк позовної давності по стягненню неустойки становить три роки.

08 лютого 2022 року на адресу суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, у якому відповідач зокрема зазначає, що позивач у відповіді на відзив не спростовує доводи відповідача про те, що веб-сайт реально не розроблено, у мережі Інтернет не розміщено, інформацію щодо розробки та порядком користування веб-сайтом замовнику не надано. Також, відповідач з приводу пропущення строку позовної давності зазначає, що з умов укладеного між сторонами договору, неустойкою слід вважати виключно пеню, а щодо штрафних санкцій, у даному випадку, на думку відповідача, має застосовуватися строк позовної давності в один рік.

14 лютого 2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про зобов`язання учасника справи надати відповіді на запитання, у якому останні просить суд:

-Визнати відсутніми підстави для відмови позивача у наданні відповідей на питання відповідача, згідно заяви від 25 січня 2022 року.

-Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" надати відповіді на питання:

1) коли Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" виготовило та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" готовий веб-сайт за Договором №179 від 02.04.2019 року?

2)Яка інформація була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" виконавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" для заповнення веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

3)Які саме конкретні послуги і розробки веб-сайту надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" замовнику Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

4)Який тип (вид) веб-сайту повинно було виготовити Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

5)Коли і ким було затверджено макет веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року ?

6)Коли і ким було затверджено технічне завдання на розробку веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

7)Яке доменне ім`я розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

8)У якого хостинг-провайдера розміщено веб-сайт розроблений ТОВ "КЛАСТЕР Україна" за Договором №179 від 02.04.2019 року?

9)Виходячи з чого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" визначалася ціна за Договором №179 від 02.04.2019 року (звичайні ціни на ринку, об`єм робіт тощо)?

-Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" у підтвердження обставин викладених у відповіді на запитання, надати належні докази у відповідності до приписів ст.73-80 ГПК України.

-Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" відповіді на питання оформити у вигляді заяви свідка та відповідно до вимог ч.3 ст.90 та ч.3 сі.88 ГПК України, підпис посадової особи (свідка) посвідчити нотаріально.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 17 лютого 2022 року відкладено підготовче засідання на 10 березня 2022 року; клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" про зобов`язання учасника справи надати відповіді на запитання задоволено частково; зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" надати відповіді на питання:

1)Коли Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" виготовило та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" готовий веб-сайт за Договором №179 від 02.04.2019 року?

2)Яка інформація була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" виконавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" для заповнення веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

3)Які саме конкретні послуги і розробки веб-сайту надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" замовнику Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

4)Який тип (вид) веб-сайту повинно було виготовити Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

5)Коли і ким було затверджено макет веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

6)Коли і ким було затверджено технічне завдання на розробку веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

7)Яке доменне ім`я розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

8)У якого хостинг-провайдера розміщено веб-сайт розроблений ТОВ "КЛАСТЕР Україна" за Договором №179 від 02.04.2019 року?

9)Виходячи з чого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" визначалася ціна за Договором №179 від 02.04.2019 року (звичайні ціни на ринку, об`єм робіт тощо)?;

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" відповіді на питання оформити у вигляді заяви свідка відповідно до приписів ст. 90 ГПК України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Відповідно до положень статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Рішенням Ради суддів України від 24.02.2022 №9 запроваджено невідкладні заходи для забезпечення сталого функціонування судової влади в Україні в умовах воєнного стану. Зокрема, пунктом 2 вказаного рішення зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів рекомендовано оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Згідно з указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно з указом Президента України "Про продовження дії воєнного стану в Україні" №259/2022 від 18.04.2022, затвердженого Законом України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Розпорядженням Верховного Суду від 22.03.2022 №12/0/9-22 "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (господарські суди Миколаївської, Сумської та Чернігівської областей)" враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану було змінено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області.

Розпорядженням Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22 "Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей" з 25.04.2022 відновлено територіальну підсудність судових справ Господарського суду Чернігівської області.

За наведених обставин призначене судове засідання 10 березня 2022 року з розгляду справи №927/14/22 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Розгляд даної справи здійснюється Господарським судом Чернігівської області після відновлення територіальної підсудності судових справ Господарського суду Чернігівської області.

04 травня 2022 року підготовче засідання суду призначено на 23 травня 2022 року; повторно зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" надати відповіді на питання:

1)Коли Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" виготовило та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" готовий веб-сайт за Договором №179 від 02.04.2019 року?

2)Яка інформація була передана Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" виконавцю - Товариству з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" для заповнення веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

3)Які саме конкретні послуги і розробки веб-сайту надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" замовнику Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

4)Який тип (вид) веб-сайту повинно було виготовити Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" за Договором № 179 від 02.04.2019 року?

5)Коли і ким було затверджено макет веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року ?

6)Коли і ким було затверджено технічне завдання на розробку веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

7)Яке доменне ім`я розробленого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" веб-сайту за Договором №179 від 02.04.2019 року?

8)У якого хостинг-провайдера розміщено веб-сайт розроблений ТОВ "КЛАСТЕР Україна" за Договором №179 від 02.04.2019 року?

9)Виходячи з чого Товариством з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" визначалася ціна за Договором №179 від 02.04.2019 року (звичайні ціни на ринку, об`єм робіт тощо)?;

Повторно зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" відповіді на питання оформити у вигляді заяви свідка відповідно до приписів ст. 90 ГПК України.

23 травня 2022 року суд постановив ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 14 червня 2022 року.

14 червня 2022 року суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06 липня 2022 року.

27 червня 2022 року на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи відповідей на питання у порядку статті 90 ГПК України. До клопотання долучено відповіді на поставлені питання у справі №927/14/22.

05 липня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

05 липня 2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про подання доказів згідно ст. 80 ГПК України, до якого додано додаткові документи.

У судовому засіданні 06 липня 2022 року представник позивача виклав позовні вимоги, представник відповідача заперечив стосовно позовних вимог. Суд оголосив перерву до 21 липня 2022 року.

Вислухавши у ході розгляду справи по суті пояснення та доводи представників сторін, встановивши обставини справи та дослідивши подані докази, суд встановив:

02 квітня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КЛАСТЕР УКРАЇНА» (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЧЕРНІПВ-ЕЛЕКТРО» (Замовник) було укладено Договір про надання послуг №179.

Відповідно до умов п.2.1 договору Виконавець зобов`язується надати послуги з розробки сайту (далі - послуги), згідно заявки Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити надані Послуги.

Перелік Послуг, які надаються за Договором, а також їх вартість, умови надання, порядок оплати та інші умови зазначаються у Замовленнях, які підписуються уповноваженими представниками Сторін (п. 2.2. Договору).

Загальна ціна цього Договору складається з вартості всіх Послуг, які буде надано Виконавцем Замовнику згідно Замовлень, які є невід`ємною частиною Договору. Ціни на Послуги є Договірними та визначаються Сторонами у Замовленнях та рахунках-фактурах (п.3.1., 3.2. Договору).

Згідно п.4.1. Договору надання Послуг здійснюється Виконавцем на підставі Замовлення (Додаток №1), яке містить перелік замовлених послуг, їх обсяг, вартість та порядок оплати, а також строки надання послуг та інші особливі умови.

Протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту підписання Сторонами Замовлення, Виконавець формує та надає Замовнику рахунок-фактуру для здійснення оплати відповідно до умов Договору (п. 4.2. Договору).

Виконавець має право не розпочинати надання Послуг або призупинити їх надання у випадку порушення Замовником умов оплати Послуг, передбачених договором та додатками до нього (п.4.3. Договору).

Згідно п. 5.1. Договору приймання-передача наданих Послуг здійснюється Сторонами згідно Акту приймання-передачі наданих послуг (Додаток №2), який підписується уповноваженими представниками Сторін.

Виконавець зобов`язаний скласти та направити Замовнику Акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту завершення надання Послуг, обумовлених окремим Замовленням (п.5.2. Договору).

Замовник протягом 3 (трьох) календарних днів з дня отримання від Виконавця Акту приймання-передачі наданих послуг зобов`язаний підписати та направити Виконавцю цей Акт або мотивовану відмову від прийняття наданих Послуг за окремим Замовленням (п.5.4. Договору).

Направлення Виконавцю підписаного Замовником Акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання здійснюється шляхом надіслання скан- копії Акту або відмови на адресу електронної пошти Виконавця, вказану у Договорі, а оригіналу - реєстровим поштовим відправленням (рекомендованим або цінним) або службою кур`єрської доставки на поштову адресу Виконавця. При цьому до отримання Виконавцем оригіналу Акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання копія цього документу зберігає юридичну силу (п.5.5. Договору).

Одностороння безпідставна відмова від підписання Акту приймання-передачі наданих послуг не допускається (п.5.6. Договору).

Згідно п. 5.7. Договору у випадку ненадання Замовником підписаного Акту приймання-передачі наданих послуг або мотивованої відмови від його підписання протягом 3 (трьох) календарних днів з дати одержання від Виконавця Акту приймання-передачі наданих послуг, надані Послуги вважаються прийнятими Замовником без зауважень та підлягають оплаті відповідно до умов цього Договору.

Так, пунктом 7.6. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення Замовником строків оплати наданих Послуг, встановлених цим Договором (або оплати наданих Послуг не в повному обсязі) більше ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 50% від вартості прийнятих, але не оплачених Послуг за окремим Замовленням.

Сторони погодили, що неустойка нараховується за весь період прострочення до повного погашення заборгованості, а строк позовної давності по стягненню неустойки становить 3 (три) роки (п.7.10. Договору).

Пунктом 10.1. Договору, сторони погодили, що цей Договір набирає чинності в день його підписання обома Сторонами та діє до 31 грудня 2019 року, а в частині розрахунків - до повного виконання Сторонами своїх фінансових зобов`язань.

Додатковою угодою від 28 грудня 2019 року до Договору про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року сторони погодили продовжити строк дії договору про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року до 31 грудня 2020 року.

Відповідно до умов Замовлення № 1 від 02 квітня 2019 року сторонами передбачено порядок розрахунків та визначено обсяг та вартість робіт. Так, згідно п. 1 замовлення Виконавець зобов`язується надати на умовах Договору, а Замовник - прийняти та оплатити послуги з розробки сайту на загальну суму 181785,25 грн. Відповідно до п. 2 замовлення сторонами погоджено, що розрахунок здійснюється Замовником не пізніше 10 листопада 2019 року згідно наступного графіку:

-10.06.2019 - 30297,54 грн;

-10.07.2019 - 30297,54 грн;

-10.08.2019 - 30297,54 грн;

-10.09.2019 - 30297,54 грн;

-10.10.2019 - 30297,54 грн;

-10.11.2019 - 30297,55 грн.

Позивач у позовній заяві зазначає, що усього за договором позивачем було надано відповідачу послуги на загальну суму 181785,25 грн. У підтвердження надання послуг на загальну суму 181785,25 грн, позивачем до позовної заяви додано належним чином засвідчені копії актів приймання-передачі виконаних робіт, які підписані сторонами з обох сторін:

-№9 від 22 квітня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№12 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№13 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№14 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№15 від 17 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№16 від 17 травня 2019 року на суму 30297,55 грн.

Відповідач у свою чергу не розрахувався за отримані послуги, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у розмірі 181785,25 грн.

Будь-яких претензій щодо якості, кількості наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило та матеріали справи не містять. Також, не містять матеріали справи мотивованої відмови відповідача від прийняття наданих послуг, що передбачена сторонами пунктом 5.4. Договору.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України).

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось вище та не заперечувалось відповідачем, сторонами було підписано акти приймання-передачі виконаних робіт, які підписані сторонами з обох сторін:

-№9 від 22 квітня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№12 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№13 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№14 від 16 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№15 від 17 травня 2019 року на суму 30297,54 грн,

-№16 від 17 травня 2019 року на суму 30297,55 грн, якими визначено, що на виконання умов договору про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року, згідно Замовлення №1 від 02 квітня 2019 року, сторони склали зазначені акти приймання-передачі наданих послуг про те, що Виконавець надав у повному обсязі та передав, а Замовник прийняв послуги з розробки сайту на зазначені в актах суми.

Загальна вартість наданих послуг за вказаними актами становить 181785,25 грн.

У пункті 3 вказаних вище актів приймання-передачі наданих послуг зазначено, що Замовник претензій щодо обсягів, строків та якості наданих послуг не має.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів, що підтверджують наявність мотивованого заперечення (відмови) відповідача стосовно підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, відповідачем не ставилась вимога про визнання вказаних актів приймання-передачі наданих послуг недійсними і такими вони у судовому порядку не визнані, а тому відповідачем не доведено факт не надання позивачем послуг, передбачених укладеним між сторонами договором про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року та Замовленням №1 від 02 квітня 2019 року.

Відповідачем, у ході розгляду даної справи, не заявлялось клопотання про проведення експертизи, яка б могла встановити факт не надання позивачем послуг, передбачених укладеним між сторонами договором про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року та Замовленням №1 від 02 квітня 2019 року або факт наявності недоліків надання таких послуг позивачем.

На підставі викладеного вище, суд не приймає доводи відповідача стосовно того, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаним договором, враховуючи відсутність мотивованого заперечення (відмови) відповідача стосовно підписання актів приймання-передачі наданих послуг, оскільки підписанням зазначених вище актів приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 181785,25 грн відповідач визнав надання йому позивачем послуг, передбачених укладеним між сторонами договором про надання послуг №179 від 02 квітня 2019 року та Замовленням №1 від 02 квітня 2019 року на загальну суму 181785,25 грн, а відповідно і існування за ним заборгованості у розмірі 181785,25 грн.

Суд звертає увагу на те, що додані до позовної заяви акти приймання-передачі наданих послуг посвідчені підписом директора відповідача (що підтвердив і сам відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву), що фіксує факт здійснення господарської операції і підтверджує договірні відносини, а відповідно є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отримані послуги.

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про те, що обов`язок відповідача здійснити оплату за надані послуги за укладеним сторонами договором, за актами приймання-передачі зазначеними вище, є документально підтвердженим, що не спростовано відповідачем.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач взяті на себе зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг не виконав.

Станом на день прийняття рішення відповідач заборгованість у розмірі 181785,25 грн не сплатив.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги у частині стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у розмірі 181785,25 грн обґрунтовані, підтверджені допустимими доказами, тому доходить висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення 181785,25 грн заборгованості за надані послуги.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 90892,63 грн штрафу.

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546, 549 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.216, ч.2 ст.217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення у сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст.230 Господарського кодексу України - штрафними санкціями є господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штраф, пеня), яка сплачується у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Пунктами 4 та 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі.

Так, пунктом 7.6. Договору сторони передбачили, що у випадку порушення Замовником строків оплати наданих Послуг, встановлених цим Договором (або оплати наданих Послуг не в повному обсязі) більше ніж на 15 (п`ятнадцять) календарних днів, Замовник зобов`язаний сплатити Виконавцю штраф у розмірі 50% від вартості прийнятих, але не оплачених Послуг за окремим Замовленням.

Сторони погодили, що неустойка нараховується за весь період прострочення до повного погашення заборгованості, а строк позовної давності по стягненню неустойки становить 3 (три) роки (п.7.10. Договору).

Суд не приймає доводи відповідача про застосування позовної давності строком у один рік до вимоги про стягнення штрафу, з огляду на те, що умовами укладеного між сторонами договору, а саме п. 7.10 договору, сторонами погоджено, що неустойка нараховується за весь період прострочення до повного погашення заборгованості, а строк позовної давності по стягненню неустойки становить три роки.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті отриманих ним послуг, дослідивши поданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що у даному випадку підлягає нарахуванню штраф у сумі 90892,63 грн.

Відповідно до норм статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

З огляду на викладене вище, враховуючи наявні у справі матеріали, наведені доводи сторін, а також той факт, що у матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем збитків чи настання для нього інших негативних наслідків, враховуючи введений в Україні воєнний стан на час прийняття даного рішення, суд вважає за можливе зменшити розмір штрафу на 50 % до 45446,32 грн.

Позивачем також нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 28012,39 грн інфляційних нарахувань та 12650,45 грн трьох відсотків річних за період з 11 червня 2019 року по 20 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки, судом встановлено наявність прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань, дослідивши поданих позивачем розрахунок, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у частині стягнення 28012,39 грн інфляційних нарахувань та 12650,45 грн трьох відсотків річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи доказів та доводів була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків суду не спростовує.

Враховуючи, що спір виник з вини відповідача, судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 42, 73-80, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕРНІГІВ-ЕЛЕКТРО" (; вул. Коцюбинського, 4/9, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КЛАСТЕР Україна" (; вул. Білогородська, 51, корп. 5, кв. 64, м. Боярка, Києво-Святошинський район, Київська область, 08154; поштова адреса: вул. Ломоносова, 8б, м. Київ) 181785,25 грн основного боргу, 45446,32 грн штрафу, 28012,39 грн інфляційних нарахувань, 12650,45 грн трьох відсотків річних, 4700,14 грн судового збору.

3.В іншій частині позову відмовити.

4.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення складено та підписано 21 липня 2022 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/