ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

06 липня 2022 року Справа № 926/1905/22

За позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до Державної установи «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Чернівціобленерго»

про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію, пені, інфляційних втрат та 15 % річних у розмірі 162330,75 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судового засідання Меленко О.С.

Представники:

від позивача (в режимі ВКЗ) Позднякова І.О.

від відповідача не з`явився

від третьої особи - Кікарош О.А.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Державної установи «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 121171,85 грн, пені в сумі 16739,72 грн, інфляційних втрат в сумі 9403,50 грн та 15 % річних у сумі 15015,68 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника "останньої надії" та комерційної пропозиції №3 від 07 червня 2019 року. Позивач вказує про те, що загальна заборгованість ДУ «ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОЛЦ МОЗ УКРАЇНИ» перед ДПЗД «Укрінтеренерго» за спожиту електричну енергію за період лютий - квітень 2021 року становить 121171,85 грн. Факт поставки позивачем електричної енергії відповідачу підтверджується звітами АТ «Чернівціобленерго» за лютий 2021 року, березень 2021року, квітень 2021 року та виставленими ДПЗД «Укрінтеренерго» рахунками, які отримані ДУ «ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОЛЦ МОЗ УКРАЇНИ». Також, позивач, на підтвердження наявної заборгованості відповідача перед позивачем посилається на те, що між сторонами укладений договором № 28 про реструктуризацію заборгованості від 31 січня 2022 року.

З огляду на те, що відповідач, в порушення своїх зобов`язань за договором про постачання електроенергії постачальником «останньої надії» та зобов`язань за договором № 28 про реструктуризацію заборгованості від 31 січня 2022 року не здійснив оплату заборгованості станом на момент подання позовної заяви до суду, позивачем було нараховано на суму заборгованості за договором про постачання електроенергії постачальником «останньої надії»» пеню, а також 15 % річних від простроченої суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, які просить суд стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просив суд залучити до участі у справі Акціонерне товариство «Чернівціобленерго» (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А, код 00130760), в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2022 року, позовну заяву по справі №926/1905/22 передано судді Тинку О.С.

Ухвалою суду від 26 травня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 15 червня 2022 року; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Чернівціобленерго» (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Прутська, 23-А, код 00130760); зобов`язано позивача надати суду обґрунтований розрахунок позовних вимог (заборгованості за поставлену електричну енергію, пені, інфляційних втрат та 15 % річних).

27 травня 2022 року відповідач подав до суду письмову заяву (вх. №1923) про визнання позову в повній мірі, а також просив суд виправити допущену описку в позовній заяві позивача щодо невірно вказаного найменування відповідача.

06 червня 2022 року представник позивача подала до суду доповнення до позовної заяви (вх. №2041), в якому надала суду розрахунок позовних вимог (заборгованості за поставлену електричну енергію, пені, інфляційних втрат та 15 % річних у розмірі 162330,75 грн) на вимогу ухвали суду від 26 травня 2022 року.

14 червня 2022 року представник позивача подала до суду письмове клопотання (вх. №2171) про розгляд судового засідання без участі представника.

15 червня 2022 року відповідач повторно подав до суду письмову заяву (вх. №2177) про визнання позовних вимог, в якому вказує про те, що позовні вимоги визнає повністю і проти задоволення позову не заперечує. Окрім цього, просить суд розгляд справи здійснювати без участі представника, а також просить виправити допущену описку в найменуванні відповідача та зазначити правильну назву установи.

15 червня 2022 року представник позивача подала усне клопотання про залишення клопотання з вх. №2171 від 14 червня 2022 року про розгляд судового засідання без участі представника - без розгляду, який суд задовольнив.

Ухвалою суду від 15 червня 2022 року відкладено підготовче засідання на 06 липня 2022 року.

27 червня 2022 року представник позивача подала до суду письмову заяву (вх. №2405) про уточнення найменування відповідача, в якому просить суд при розгляді справи №926/1905/22 враховувати найменування відповідача - Державну установу «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України». Зміна найменування відповідача підтверджується державною реєстрацією змін до відомостей про юридичну особу про зміну найменування юридичної особи від 10 червня 2021 року №031007858.

Відповідач явку належного представника в судове засідання 06 липня 2022 року не забезпечив. При цьому, в матеріалах справи міститься заява відповідача (вх. №2177 від 15 червня 2022 року) про розгляд справи без участі представника.

В судовому засіданні 06 липня 2022 року представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд позов задовольнити повністю з врахуванням поданої відповідачем заяви про визнання позовних вимог. Окрім цього, просила суд взяти до уваги подану заяву (вх. №2405 від 27 червня 2022 року) про уточнення найменування відповідача.

Представник третьої особи в судовому засіданні 06 липня 2022 року підтримали позовні вимоги повністю.

Відповідно до частини 3 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Так, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, якими сторони обґрунтовують свої доводи, дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд встановив.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1023-р (зі змінами від 23 грудня 2021 року №1692-р) Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "УКРІНТЕРЕНЕРГО" визначено постачальником "останньої надії" з 01 січня 2019 року до 31 грудня 2022 року; територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

На виконання вимог підпункту 5 пункту 5.4.2 глави 5.4 розділу V «Правил роздрібного ринку електричної енергії», позивач оприлюднив на своєму офіційному веб-сайті Типовий договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії»; інформацію про умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника.

Пунктом 1.1 договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (надалі - договір) встановлено, що договір про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" є публічним договором приєднання споживача до договору, який регулює порядок та умови продовження постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (далі - постачальник) споживачу, у разі, якщо обраний споживачем електропостачальник неспроможний постачати електричну енергію, до моменту обрання споживачем нового електропостачальника або до припинення постачання у передбачених чинним законодавством чи цим договором випадках. Цей договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до договору на умовах, визначених Законом України "Про ринок електричної енергії", Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до п. 2.1. договору за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору, що зазначені в додатку 1 до договору (комерційна пропозиція).

Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/розподілу електричної енергії. Побутовий споживач використовує електричну енергію виключно на власні побутові потреби, у тому числі для освітлення, живлення електроприладів тощо, що не включає професійну та комерційну діяльність (п. 2.2 договору).

Постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору постачальник забезпечує гарантоване та безперервне постачання електричної енергії споживачу протягом всього строку постачання, у разі: банкрутства, ліквідації попереднього постачальника; закінчення строку дії ліцензії, призупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; невиконання або неналежного виконання попереднім електропостчальником вимог правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, на перехідний період - договору між членами оптового ринку електричної енергії України, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; необрання споживачем нового електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; припинення електропостачальника, не спроможного постачати електричну енергію, про що він повідомив постачальника "останньої надії", споживачів, регулятора, оператора системи передачі та оператора системи розподілу, відповідно до частини сьомої статті 64 Закону.

Умови надання послуг "останньої надії" споживачу повинні передбачати наступне: ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором; споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього договору (п. 3.3 договору).

Електрична енергія постачається до електроустановок споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальника, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору початок постачання електричної енергії споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що оплачений споживачем рахунок за спожиту електричну енергію, наданий постачальником, та/або факт споживання електричної енергії є прийняттям (акцептуванням) умов Договору з боку споживача. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Відповідно до п. 5.1-5.3 договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", яка є додатком 1 до договору (далі - комерційна пропозиція). Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни за електричну енергію.

Ціна (тариф) на електричну енергію визначається постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором. Ціна (тариф) на електричну енергію визначається за результатами конкурсу. Сторони домовилися про те, що ціна (тариф) на електричну енергію, визначена за результатами конкурсу, є обов`язковою для сторін з дати введення її в дію. Інформація про діючу ціну (тариф) на електричну енергію постачальника має бути розміщена на офіційному веб - сайті постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування. Ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни. Оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем (5.5 - 5.10 договору).

Цей договір приєднання споживача набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб (п. 13.1 договору).

У додатку № 1 до договору "Комерційна пропозиція № 3 від 07.06.2019 року для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" встановлено, що ціна на електричну енергію формується згідно порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 року №1179. Ціни постачальника наведені у додатку до цієї комерційної пропозиції.

Відповідно до п. 4. Комерційної пропозиції №3, споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Орієнтовна вартість розраховується шляхом множення прогнозованого обсягу споживання електричної енергії на ціну, за якою здійснюється постачання електричної енергії постачальником. Прогнозований обсяг споживання електричної енергії визначається на підставі даних, отриманих постачальником від оператора систем розподілу (передачі) (далі - ОС). Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ. Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС.

Пунктом 5.11 договору встановлено, що разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим договором. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в комерційній пропозиції.

У пункті 6.1. Комерційної пропозиції №3 сторони погодили, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, постачальник має право нарахувати споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день простроченого платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підстав рахунку постачальника.

У пункті 7.4. Комерційної пропозиції №3 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме: листом №33/1106 від 05 березня 2021 року, листом №33/1604 від 06.04.2021 року, листом №33/2019 від 06.05.2021 року оператором системи розподілу (передачі) АТ «Чернівціобленерго» було направлено відповідачу звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника «останньої надії» ДПЗД «УКРІНТЕРЕНЕРГО».

Також, в матеріалах справи наявні копії рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення з призначенням направлення рахунку №09/23/О02/15781 від 17.03.2021 року, рахунку №09/23О04/19300 від 11.05.2021 року, рахунку №09/23/О03/17562 від 06.04.2021 року, які направив позивач відповідачу, а останній їх отримав, що підтверджується підписом отримувача.

Так, відповідно до наявних у матеріалах справи актами за період з лютого по квітень 2021 року заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електричну енергію за вказаний період становить 121171,85 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії". Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України "Про ринок електричної енергії" від 13.04.2017 року № 2019-VIII (далі - Закон № 2019-VIII).

Згідно з п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

У відповідності до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 року № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 року до 31 грудня 2021 року, територією провадження діяльності зазначеного підприємства визначено територію України, крім території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

Частинами 1 - 6 ст. 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

У разі покладення на електропостачальника зобов`язань з надання універсальних послуг або виконання функцій постачальника "останньої надії" ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються відповідно до цього Закону.

Покладення зобов`язань з надання універсальних послуг та/або постачання "останньої надії" не обмежує права електропостачальника здійснювати постачання електричної енергії за вільними цінами.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам електропостачальники здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та/або на ринку "на добу наперед", внутрішньодобовому ринку і на балансуючому ринку, а також шляхом імпорту.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Згідно із ч. 5 ст. 64 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" зобов`язаний постачати електричну енергію споживачам за ціною, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Для забезпечення постачання електричної енергії споживачам постачальник "останньої надії" здійснює купівлю-продаж електричної енергії на ринку електричної енергії за вільними цінами. Методика (порядок) розрахунку ціни електричної енергії, що застосовується постачальником "останньої надії" при формуванні ціни постачання електричної енергії споживачам, затверджується Регулятором.

Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії.

Ціна (тариф) на послуги постачальника "останньої надії" визначається за результатами конкурсу.

У разі якщо конкурс на визначення постачальника "останньої надії" не відбувся, ціна (тариф) на послуги тимчасово призначеного постачальника "останньої надії" встановлюється Регулятором згідно із затвердженою ним методикою та має враховувати економічно обґрунтовані витрати, пов`язані з особливим режимом роботи та ризиками від провадження діяльності постачальника "останньої надії", а також норму прибутку з урахуванням особливостей діяльності такого електропостачальника.

Згідно із ч. 8-11 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальник "останньої надії" здійснює постачання з моменту припинення постачання електричної енергії попереднім електропостачальником. Договір постачання електричної енергії між постачальником "останньої надії" і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Після завершення зазначеного строку постачальник "останньої надії" припиняє електропостачання споживачу.

Порядок заміни електропостачальника на постачальника "останньої надії" визначається правилами роздрібного ринку.

Постачальник "останньої надії" має повідомити споживачу умови постачання, ціни на електричну енергію, а також про право споживача на вибір електропостачальника. Постачальник "останньої надії" зобов`язаний оприлюднити зазначену інформацію на своєму офіційному веб-сайті.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України).

Надання позивачем передбачених договором послуг за лютий - квітень 2021 року на загальну суму 121171,85 грн підтверджується наявними в матеріалах справи звітами про фактичне споживання електричної енергії та актами приймання-передачі наданих послуг.

За змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, тягар доведення обставин, на які посилається сторона в обґрунтування своїх вимог та заперечень, лежить саме на неї.

Разом з цим, довести зазначені обставини сторона має доказами, наділеними такими обов`язковими ознаками, як: належність, допустимість, та достовірність.

Так, відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини справи, які входять до предмету доказування.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України, визначене поняття допустимість доказів, яке полягає в тому, що обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказано у статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що позивачем виконано прийняті на себе зобов`язання з постачання відповідачу електричної енергії відповідачу у відповідності до умов договору та в обсязі, зазначеному в актах приймання-передачі наданих послуг.

31 січня 2022 року між позивачем та відповідачем укладено договір №28 про реструктуризацію заборгованості (далі- Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, сторони підтверджують, що у Споживача перед Постачальником станом на 31.01.2022 року існує заборгованість за поставлену електричну енергію постачальником «останньої надії» за публічним договором в сумі 155487,95 грн, з яких: 14794,74 грн - лютий 2021 року (Акт № 009961), 46532,41 грн - березень 2021 року (Акт № 011722), 59844,70 грн - квітень 2021 року (Акт № 013404), 34316,10 грн, згідно вимоги про сплату штрафних санкцій № 44/11- 001739 від 27.01.2022 року.

Пунктом 1.2 Договору встановлено, що сторони дійшли згоди реструктурувати 155487,95 грн заборгованості на умовах, викладених в п. 1.3 даного Договору.

Сторони дійшли згоди, що постачальник надає споживачу розстрочку на погашення заборгованості з 31.01.2022 року по 02.02.2022 року (п. 1.3 Договору).

Згідно п. 5.1 Договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання і діє до 02 лютого 2022 року.

У зв`язку із тим, що відповідач не сплатив наявну заборгованість перед позивачем, а також за неналежне виконання відповідачем умов договорів, позивачем на заборгованість за спірний період здійснено нарахування пені в сумі 16739,72 грн, інфляційних втрат в сумі 9403,50 грн та 15 % річних у сумі 15015,68 грн.

В матеріалах справи відсутні докази сплати заборгованості відповідача перед позивачем станом на момент розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання; учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо поданої відповідачем письмової заяви (вх. №2177 від 15 червня 2022 року) про визнання позовних вимог повністю суд зазначає наступне.

Частиною 3 та 4 статті 185 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 191, 192 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 та 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві та у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги визнання відповідачем позову, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку позовні вимоги, які викладені в прохальній частині позовної заяви задовольнити в повній мірі та стягнути з відповідача на користь позивача суму боргу у сумі 121171,85 грн, пеню в сумі 16739,72 грн, інфляційні втрати в сумі 9403,50 грн та 15 % річних у сумі 15015,68 грн.

Окрім цього, суд з урахуванням поданої заяви позивача (вх. №2405 від 27 червня 2022 року) про уточнення найменування відповідача вказує про наступне.

Судом встановлено, що відповідачем 10.06.2021 проведено державну реєстрацію змін найменування юридичної особи, а саме відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у розділі "Повне найменування юридичної особи" зазначено Державна установа «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», місцезнаходження: 58000, Черінвецька обл., м. Чернівці, вул. Гакмана Євгена Митрополита, 7 код ЄДРПОУ юридичної особи: 38453009.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За приписом статті 52 ГПК у разі, зокрема, реорганізації суб`єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне замінити найменування відповідача у справі №926/1905/22 з Державної установи «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на Державну установу «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України»

Керуючись статтями 2, 4, 5, 123, 129, 130, 185, 191, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Заяву Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» про уточнення найменування відповідача (вх. №2405 від 27 червня 2022 року) задовольнити.

2. Замінити назву відповідача у справі №926/1905/22 з Державної установи «Чернівецький обласний лабораторний центр Міністерства охорони здоров`я України» на Державну установу «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України».

3. Заяви Державної установи «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про визнання позовних вимог (вх. №1923 від 27 травня 2022 року та вх. № 2177 від 15 червня 2022 року) задовольнити.

4. Позовні вимоги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, 85, код 19480600) до Державної установи «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (58000, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Гакмана Євгена Митрополита, 7, код 38453009) про стягнення заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 121171,85 грн, пеню в сумі 16739,72 грн, 15 % річних в сумі 15015,68 грн та інфляційних втрат в сумі 9403,50 грн - задовольнити в повному обсязі.

5. Стягнути з Державної установи «Чернівецький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» (58000, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Гакмана Євгена Митрополита, 7, код 38453009) на користь Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (04080, м. Київ, вулиця Кирилівська, 85, код 19480600) заборгованость за поставлену електричну енергію в сумі 121171,85 грн, пеню в сумі 16739,72 грн, 15 % річних в сумі 15015,68 грн та інфляційних втрат в сумі 9403,50 грн.

У судовому засіданні 06 липня 2022 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 18 липня 2022 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя О.С. Тинок