ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року Справа № 906/335/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача адвокат Войцешук В.В.

відповідача 1 та відповідача 2 - не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22 (суддя О.П. Машевська)

за позовом Фізичної особи ОСОБА_1 (м.Житомир)

до відповідачів:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна Ріалті" (м.Житомир)

2. Житомирської міської ради (м. Житомир)

про визнання дій протиправними, результати аукціону та договір купівлі- продажу приміщення недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/35/22 відмовлено у відкритті провадження у справі за правилами господарського судочинства за позовом фізичної особи ОСОБА_1 (м. Житомир) від 31.05.2022 (за вх.г/с №362/22 від 01.06.2022) до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна Ріалті" (м. Житомир) та Житомирської міської ради (м. Житомир) про:

- визнання протиправними дії Житомирської міської ради щодо використання Житомирською міською радою "Звіту про оцінку майна №Н-143-10/13", що виготовлений підприємством "Автолюбитель" 31.12.2013 Житомирської обласної організації Всеукраїнської Спілки Автомобілістів при визначенні початкової ціни аукціону з продажу майна територіальної громади м. Житомира - нежитлового приміщення площею 322,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнання недійсними результатів аукціону по приватизації нежитлового приміщення комунальної власності м. Житомира, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого протоколом № 1 від 22.07.2014;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу приміщення від 29.07.2014, укладений між Житомирською міською радою та ТОВ "Арідна Ріалті".

Роз`яснено фізичній особі ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції загальних судів.

Вказана ухвала мотивована тим, що між фізичною особою ОСОБА_1 та Житомирською міською радою та ТОВ "Аріадна Ріалті" відсутні господарські правовідносини в розумінні статті 3 ГК України, наявність яких є визначальним при віднесенні спору до компетенції господарських судів, а також відсутні підстави для віднесення цього спору за суб`єктним критерієм до юрисдикції господарських судів.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22, а справу направити до Господарського суду Житомирської області.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник, що дана справа є справою про оскарження дій Житомирської міської ради щодо приватизації комунального майна на підставі звіту з явно заниженою оцінкою, результатів аукціону з приватизації комунального майна та договору про відчуження комунального майна, укладеного в результаті приватизації комунального майна юрисдикція даного спору визначена п. 2 ч. 1 ст. 20 ГПК України, а тому даний спір підсудний господарському суду Житомирської області

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №906/335/22 у складі: головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю., суддя Дужич С.П.

Листом від 28.06.2022 матеріали справи витребовувалися з Господарського суду Житомирської області.

22.06.2022 матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22 залишено без руху.

04.07.2022 на адресу суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді Дужича С.П. внесені зміни до складу колегії суддів у справі №906/335/22. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи №906/335/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Савченко Г.І., суддя Павлюк І.Ю., суддя Юрчук М.І.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22. Розгляд апеляційної скарги призначений на 19.07.2022.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися. Про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином.

Оскільки всі учасники провадження у справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, при цьому явка учасників судового процесу обов`язковою не визнавалась, а матеріали справи достатньо характеризують спірні правовідносини, колегія суддів, враховуючи те, що суди у період воєнного стану не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів вважає за можливе розглянути заяву в даному судовому засіданні за відсутності представників відповідачів у справі.

Колегія суддів, розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, Фізична особа ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою від 31.05.2022 до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Аріадна Ріалті" та Житомирської міської ради.

У вказаній позовній заяві позивач просить:

- визнати протиправними дії Житомирської міської ради щодо використання Житомирською міською радою "Звіту про оцінку майна № Н-143-10/13", що виготовлений підприємством "Автолюбитель" 31.12.2013 Житомирської обласної організації Всеукраїнської Спілки Автомобілістів при визначенні початкової ціни аукціону з продажу майна територіальної громади м. Житомира - нежитлового приміщення площею 322,9кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсними результати аукціону по приватизації нежитлового приміщення комунальної власності м.Житомира, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оформленого протоколом № 1 від 22.07.2014;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 29.07.2014, укладений між Житомирською міською радою та ТОВ "Арідна Ріалті".

Місцевий господарський суд відмовляючи у відкритті провадження у даній справі, виходив з того, що між фізичною особою ОСОБА_1 та Житомирською міською радою та ТОВ "Аріадна Ріалті" відсутні господарські правовідносини в розумінні статті 3 ГК України, наявність яких є визначальним при віднесенні спору до компетенції господарських судів, а також відсутні підстави для віднесення цього спору за суб`єктним критерієм до юрисдикції господарських судів.

Колегія суддів погоджується із таким висновки суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Перелік категорій справ, що підлягають розгляду в порядку господарського судочинства, визначено у статті 20 ГПК України.

Так, частиною 1 статті 20 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах між суб`єктами господарювання.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні враховувати суб`єктний склад такого спору, суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлені вимоги, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі.

В позовній заяві фізична особа ОСОБА_2 зазначає, що вказаним договором не погоджуюся, вважає таким, що укладений з заниженням вартості предмету договору, наслідком чого стало недотримання бюджетом територіальної громади м. Житомира, членом якої є позивач, коштів. Таким чином, враховуючи положення ст. 4 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", забезпечення соціальними благами члена територіальної громади, що формується за рахунок надходжень до бюджету розвитку складає законний інтерес члена такої територіальної громади, з огляду на що, у відповідності до ст.ст. 15,16 Цивільного кодексу України, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання предметної та суб`єктної юрисдикції цієї справи, суд апеляційної інстанції вважає, що питання поширення юрисдикції господарських судів на вирішення зазначеної справи залежить як від з`ясування предмета і змісту правовідносин, так і від суб`єктного складу, у межах яких виник спір.

Відповідно до статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають, зокрема, справи, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

За змістом статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватись і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Діяльність негосподарюючих суб`єктів, спрямована на створення і підтримання необхідних матеріально-технічних умов їх функціонування, що здійснюється за участю або без участі суб`єктів господарювання, є господарчим забезпеченням діяльності негосподарюючих суб`єктів.

Сфер господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини.

Господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб`єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Під організаційно-господарськими відносинами у цьому Кодексі розуміються відносини, що складаються між суб`єктами господарювання та суб`єктами організаційно-господарських повноважень у процесі управління господарською діяльністю.

При вирішенні питання про те, чи можна вважати правовідносини та відповідний спір господарськими, слід керуватися ознаками, наведеними у статті 3 ГК України. Господарський спір належить до юрисдикції господарського суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом.

Отже, критеріями розмежування розгляду справ у порядку цивільного чи господарського судочинства є як суб`єктний склад сторін спору, так і характер спірних правовідносин.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі №646/6644/17 (провадження №14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду подібних справ визначальним є характер правовідносин, з яких виник спір. Суб`єктний склад спірних правовідносин є формальним критерієм, який має бути оцінений належним судом.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №280/97-ВР передбачено, що територіальна громада - жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр.

Судом встановлено, що Фізична особа ОСОБА_2 є членом територіальної громади м. Житомира, тобто є носієм прав членів відповідної територіальної громади.

У випадку, якщо порушуються права територіальних громад, то будь-який з членів таких громад має право оскаржити відповідну дію чи рішення суб`єкта владних повноважень у суді, оскільки порушення прав місцевого самоврядування неминуче призводить до порушення прав кожного жителя відповідного муніципального утворення (постанова ВС/КАС від 11.08.2020 у справі №187/687/16-а).

Відповідно до статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Таким чином, спір в частині наведених позовних вимог є спором про стверджуване порушення законного інтересу позивача як члена територіальної громади м. Житомира з боку Житомирської міської ради, зокрема щодо отримання соціальних благ, фінансове забезпечення яких формується за рахунок надходжень до місцевого бюджету внаслідок відчуження комунального майна шляхом його приватизації тощо.

За змістом положень ст. ст. 650 та 656 ЦК України (у редакції, що була чинна на дату проведення спірних торгів) торги є способом укладення договору і постають як передбачена законодавством послідовність дій (процедура), вчинених організатором та учасниками торгів з метою укладення цивільно-правового чи господарського договору.

Згідно частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

ЦК України не містить визначення поняття "заінтересована особа", тобто залишає його оціночним. Тому слід враховувати, що заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів.

Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (постанова ВПВС від 18.04.18 у справі № 439/212/14-ц|14-75цс18).

Окрім того, для вирішення питання про визнання недійсним правочину, оспорюваного заінтересованою особою, правове значення має встановлення впливу наслідків вчинення такого правочину на права та законні інтереси цієї особи. У такому випадку важливим є врахування того, що таке звернення заінтересованої особи до суду з позовом про визнання недійсним договору є направленим на усунення несприятливих наслідків для цієї особи (недопущення їх виникнення у майбутньому), пов`язаних з вчиненням такого правочину ( постанова ВПВС від 29.06.21р. у справі № 910/23097/17).

У справі за позовом заінтересованої особи про визнання недійсним договору належними відповідачами є сторони оспорюваного договору.

Із позовної заяви вбачається, що фізичною особою ОСОБА_1 та Житомирською міською радою та ТОВ "Аріадна Ріалті" відсутні господарські правовідносини, наявність яких є визначальною при віднесенні спору до компетенції господарських судів. Відсутні також підстави для віднесення цього спору за суб`єктним критерієм до юрисдикції господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/6125/20.

З огляду на зміст та характер спірних правовідносин, суб`єктний склад цього спору суд апеляційної інстанції вважає, що спір з урахуванням вимог статті 19 ЦПК України підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що спір підлягає розгляду в судах загальної юрисдикції, оскільки спір не є публічно-правовим.

Таким чином, доводи апелянта, викладені у апеляційній скарзі, є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Місцевим господарським судом повністю з`ясовані обставини, що мають значення для справи. Висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, відповідають обставинам справи. Судом не порушені та правильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

За таких обставин підстав для зміни, скасування ухвали місцевого господарського суду не вбачається.

Витрати зі сплати судового збору підлягають віднесенню на скаржника відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Житомирської області від 06.06.2022 у справі №906/335/22 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №906/335/22 повернути до Господарського суду Житомирської області/

Повний текст постанови складений "20" липня 2022 р.

Головуючий суддя Савченко Г.І.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Юрчук М.І.