РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2022Справа № 910/1616/22

Суддя Господарського суду міста Києва Лиськов М.О., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику сторін справу

За позовом Державне підприємство "Український державний центр радіочастот"

просп. Перемоги 151, м. Київ, 03179

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ"

просп. Перемоги 89-А, м. Київ, 03115

про стягнення 32 461,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Український державний центр радіочастот" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ" (далі-відповідач) про стягнення 32 461,92 грн. заборгованості за Договором від 01.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 року було прийнято справу до провадження, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Частиною 2 ст. 120 ГПК України передбачено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Згідно з ч. 7 зазначеної статті учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10 вересня 2018 року у справі №910/23064/17.

Означену ухвалу, направлено відповідачу на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак поштове відправлення №470 повернуто до суду з посиланням відсутність адресата за вказаною адресою.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/1616/22, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

При цьому судом враховано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. 2 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

01.08.2013 року між Державним підприємством «Український державний центр радіочастот»/Позивачем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПРОСАТ»/Відповідачем (замовник) укладено договір №3368/405м-13 на виконання робіт, пов`язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків щодо ЕМС РЕЗ, оформлення дозволів на експлуатацію РЕЗ та проведення робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавод роботі РЕЗ замовника.

Предметом якого згідно з п. 1.1 Договору є проведення Виконавцем робіт, пов`язаних з розглядом заявочних документів, присвоєнням радіочастот, підготовкою висновків, оформлення дозволів на експлуатацію РЕЗ Замовника.

Відповідно до 3.10 Договору вартість виконання робіт, пов`язаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, визначається на підставі затверджених у встановленому порядку Тарифів на роботи (послуги) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", пов`язаних з користуванням радіочастотним ресурсом України та виділенням номерного ресурсу за один календарний місяць, і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно законодавства України. Розрахунок наведений у додатку.

Згідно з п. 3.11 Договору виконання робіт підтверджується відповідним актом виконаних робіт, підписаним обома сторонами.

Відповідно до п.п. 3.12, 3.13 Договору Виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за проведені роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу Замовника. Розрахунки між Виконавцем і Замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням EMC РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок Виконавця протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку.

Звертаючись до суду, Позивач вказує, що відповідно до умов Договору Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» свої зобов`язання виконав своєчасно та в повному обсязі та пред`явив їх до приймання замовником - ТОВ «ПРОСАТ».

У відповідності до умов пункту 3.12. Договору Позивач оформив рахунки за проведені роботи з радіочастотного моніторингу та забезпечення електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів Відповідача за період з 01.10.2021 по 31.12.2021 на загальну суму 32 461,92 грн. а саме: рахунок №17026 від 28.10.2021 р. на суму 10 741,44 грн. (за жовтень 2021); рахунок №18508 від 25.11.2021 р. на суму 11 216,64 грн. (за листопад 2021); рахунок №15132 від 28.12.2021 р. на суму 10 503,84 грн. (за грудень 2021).

Також Позивачем додані акти про виконання робіт, які підписані Позивачем, скріплені печатками, за відповідний період, а саме: акт №21-17026 від 29.10.2021 р. на суму 10741,44 грн. (за жовтень 2021); акт №21-18508 від 30.11.2021 р. на суму 11 216,64 грн. (за листопад 2021); акт №21-18508 від 30.12.2021 р. на суму 10 503,84 грн. (за грудень 2021).

Зазначені документи були направлені Позивачем рекомендованою кореспонденцією з описами вкладення у цінний лист на адресу Відповідача.

Розрахунки між Виконавцем і Замовником за роботи, пов`язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що виставлена в платіжному документі, на розрахунковий рахунок Виконавця, протягом 3-х (трьох) банківських днів з моменту отримання рахунку (п.3.13 Договору).

Водночас, обґрунтовуючи заявлені Позовні вимоги Позивач вказує, що Відповідач акти про виконання робіт не підписав, оплату виконаних Позивачем робіт не здійснив на загальну суму 32 461,92 грн.

При цьому, доказів пред`явлення Відповідачем заперечень щодо якості та обсягів виконаних Позивачем робіт, а також претензій або заперечень щодо повного та належного виконання Позивачем умов Договору на адресу Позивача не надходило.

За твердженням Позивача, котре належними та допустимими доказами не спростовано Відповідачем, приймаючи до уваги виконання Позивачем умов пункту 3.12 Договору (направлення на адресу Відповідача актів про виконання робіт та рахунків про оплату), роботи на суму 32 461,92 грн. є прийнятими Відповідачем та підлягають оплаті.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих на підставі Договору послуг, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 32 461,92 грн.

Укладений між сторонами Договір є договором надання послуг, а тому права та обов`язки сторін визначаються в тому числі положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Матеріалами справи підтверджується (акт №21-17026 від 29.10.2021 р. на суму 10741,44 грн. (за жовтень 2021); акт №21-18508 від 30.11.2021 р. на суму 11 216,64 грн. (за листопад 2021); акт №21-18508 від 30.12.2021 р. на суму 10 503,84 грн. (за грудень 2021)) надання позивачем відповідачу послуг на підставі Договору на загальну суму 32 461,92 грн.

Суд відзначає, що вказані акти про виконання робіт не підписані відповідачем, проте позивачем, виконуючи умови Договору, було направлено на адресу ТОВ "ПРОСАТ" такі акти разом з рахунками, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями описів вкладення у цінні листи.

В той же час, жодного заперечення відповідача стосовно спірних актів про виконання робіт в матеріалах справи не містить, а відтак суд вважає, що вказані у таких актах послуги були прийняті ТОВ "ПРОСАТ" без зауважень і заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.4 Договору у відповідача наявна заборгованість з оплати наданих на підставі Договору послуг у розмірі 32 461,92 грн., а строк виконання такого грошового зобов`язання на момент звернення позивача з позовом до суду настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 32 461,92 грн. за надані на підставі Договору послуги. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з ТОВ "ПРОСАТ" на користь ДП "Український державний центр радіочастот" заборгованості у розмірі 32 461,92 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОСАТ" (просп. Перемоги 89-А, м. Київ, 03115; ідентифікаційний код 33689783) на користь Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" (03179, м. Київ, пр. Перемоги, будинок 151; ідентифікаційний код 01181765) заборгованість у розмірі 32 461 грн. 92 коп. та судовий збір у розмірі 2 481 грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов