ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/1225/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М. розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛАГОГАЗ ЗБУТ"

до відповідача Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 596 879, 74 грн.

Секретар судового засідання Сідлецька Ю.Р.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Морганюк Ю.Є. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Луценко О.С., Бойчура П.В.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Рівненській області (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 596 879, 74 грн.

Позивач в обгунтування позовних вимог зазначає, що відповідач у період 01.01.2021 по 05.02.2021 безпідставно споживав природний газ, власником якого є ТОВ "Благогаз Збут".

Ухвалою суду від 05.01.2022 позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 01.02.2022.

18.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, просить відмовити у задоволенні позову. При цьому зазначає, що у січні - лютому 2021 року договірні відносини щодо постачання природного газу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут", як постачальником природного газу та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України Рівненській області, як споживачем, не існували. Вказує, що 29.12.2020 відповідачем оприлюднено повідомлення про намір укласти договір про закупівлю природного газу ТОВ "Рівнегаз збут", згідно процедури закупівлі відповідно до ЗУ "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 дану закупівлю було оголошено 04.12.2020 року з строком поставки товару з 01.01.2021 по 31.12.2021. Наслідком закупівлі є підписання та оприлюднення договору від 14.01.2021 №41АВ337-128-21/1-21 на постачання природного газу між ТОВ "Рівнегаз збут" та ТУ ДСА України в Рівненській області. Відповідач зазначає, що він не зміг би укласти договір на постачання природного газу у січні - лютому 2021 року з позивачем, оскільки це суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015, Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015, Кодексу газотранспортної системи, а також Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу", відповідно до норм яких споживач природного газу в одному місяці не може мати декількох постачальників природного газу.

Також відповідачем зазначено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.06.2021, що набрало законної сили 28.09.2021 та постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/346/21 судами встановлено та надано оцінку правовідносинам між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Рівненській області у січні - лютому 2021 року. Зокрема встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичного постачання газу відповідачу за період січень - лютий 2021 року, а тому суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог (а.с. 50 - 88).

Ухвалою суду від 01.02.2022 розгляд справи відкладено на 17.02.2022.

В судовому засіданні 17.02.2022 оголошено перерву до 01.03.2022.

Ухвалою суду від 01.03.2022 розгляд справи по суті відкладено до завершення військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою суду від 02.06.2022 розгляд справи призначено на 23.06.2022.

Ухвалою суду від 23.06.2022 розгляд справи відкладено на 21.07.2022.

Ухвалою суду від 29.06.2022 задоволено заяву представника позивача про участь в судовому засіданні 21.07.2022 в режимі відеоконференції у Господарському суді Львівської області.

11.07.2022 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме докази реагування та вчинення дій для з`ясування обставин реєстрації Територіального управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ "Благогаз збут" (а.с. 168 -183).

Представник позивача у судовому засіданні 21.07.2022 підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та наполягала на їх задоволенні.

Представники відповідача в судовому засіданні 21.07.2022 позов заперечили з підстав зазначених у відзиві та просили відмовити повністю.

У судовому засіданні 21.07.2022, відповідно до ст. 240 ГПК України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, викладені в позові, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до положень Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу постачальником природного газу, правовідносини між сторонами у справі існували на підставі укладеного між ними 01.06.2020 Договору №109-20 на постачання природного газу, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити споживачу у 2020 році природний газ (код за ДК 021:2015:09120000-6 газове паливо (природний газ), а споживач зобов`язався прийняти газ та оплатити постачальнику його вартість у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених даним договором (а.с. 9-12).

За умовами п. 9.1. договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з 15 жовтня 2020 до 31 грудня 2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Позивач вказує, що договір закінчив свою дію 31.12.2020 року, та в січні - лютому 2021 року вже не діяв. У період з 01.01.2021 по 05.02.2021 відповідач безпідставно споживач природний газ, власником якого є ТОВ "Благогаз Збут".

На підтвердження факту постачання природного газу у січні - лютому 2021 позивач надав суду інформацію, яка відображена на електронній IT-платформі SAP щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56XS0000Q77RG00N за січень-лютий 2021 року, договір №Г-21/005-ПСГ купівлі - продажу природного газу від 12.01.2021, акт приймання - передачі природного газу №7 від 13.01.2021 та актом приймання - передачі природного газу №6 від 12.01.2021.

Також позивачем вказано, що він звертався до відповідача з вимогою №15/12-01 від 15.12.2021 з приводу стягнення вартості безпідставно набутого майна (природного газу) в розмірі 596 879, 74 грн (а.с. 22-23), однак відповідач примірники вказаних актів прийому - передачі не підписав та не вчинив жодних дій з приводу погашення вартості безпідставно набутого майна.

Враховуючи вищенаведені обставини позивач просить суд з посиланням на ст.ст. 526, 530, 1212, 1213 ЦК України, ст. 193 ГК України стягнути з відповідача вартість безпідставно набутого майна в розмірі 596 879, 74 грн.

Статтею 12 глави 2 розділу ІІІ Закону України "Про ринок природного газу" визначено правила постачання природного газу.

Постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором (частина 1 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу").

Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу (частина 3 статті 12 Закону України "Про ринок природного газу").

Відповідно до положень статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується регулятором - Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про ринок природного газу" визначені обов`язки споживача, зокрема, укласти договір про постачання природного газу, не допускати несанкціонованого відбору природного газу, припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом.

Правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України визначаються Кодексом газотранспортної системи України, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493.

Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ.

Як встановлено судом договірні відносини щодо постачання природного газу у період січень - лютий 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут", як постачальником природного газу та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України Рівненській області, як споживачем, не існували.

Також судом встановлено, що 29 грудня 2020 року відповідачем оприлюднено повідомлення про намір укласти договір про закупівлю природного газу ТОВ "Рівнегаз Збут" (https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-04-011809-Ь), згідно процедури закупівлі відповідно до ЗУ "Про публічні закупівлі" від 25.12.15 №922-VIII. Дану закупівлю було оголошено 04 грудня 2020 року з строком поставки товару з 01 січня 2021 по 31 грудня 2021 року. Наслідком закупівлі є підписання та оприлюднення Договору від 14.01.2021 №41АВ337-129-21/1-21 на постачання природного газу між ТОВ "Рівнегаз Збут" та ТУ ДСА України в Рівненській області. Пунктом 9.1. Договору від 14.01.2021р. №41АВ337-129-21/1-21 передбачено, що Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів в інформаційній платформі Оператора TTC до 31 грудня 2021 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. (Підтвердження посилання на сайт прозоро https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2020-12-04-011809-Ь та копія Договору від 14.01.2021р. №41АВ337-129-21/1-21 на постачання природного газу).

Відтак суд зазначає, що відповідач не зміг би укласти Договір на постачання природного газу в січні - лютому 2021 з позивачем оскільки це суперечить вимогам Закону України "Про публічні закупівлі" №922-УІІІ від 25.12.2015 року, Закону України "Про ринок природного газу" від 09.04.2015 № 329-УПІ, Кодексу газотранспортної системи, а також Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу" (з урахуванням пунктів 21, 22 розділу II Правил постачання природного газу та п.1 глави 8 розділу XI Кодексу ГТС), відповідно до норм яких споживач природного газу в одному місяці не може мати декількох постачальників природного газу, окрім випадків, якщо його річний обсяг споживання природного газу перевищує 3 млн. куб. м.

Відповідно до Постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 "Про затвердження Правил постачання природного газу", зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827 споживач природного газу на розрахунковий період, тобто на газовий місяць має право отримувати природний газ виключно від одного постачальника. Згідно з положеннями пункту 3 розділу II Правил, договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу, необхідний споживачу, або по його точці комерційного обліку, якій присвоєно окремий ЕІС-код, та на строк, який кратний величині розрахункового періоду, визначеного в договорі постачання природного газу. Згідно з положеннями пункту 18 розділу II Правил, Постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником. Таким чином, в одному розрахунковому періоді (газовому місяці) постачання природного газу споживачу може здійснювати лише один постачальник природного газу.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до пункту 4 глави 5 розділу VI "Порядок фактичного розподілу (споживання) природного газу" Кодексу газорозподільних систем у разі, якщо за результатами споживання природного газу у період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника (несанкціонований відбір природного газу) Оператор ГТС при забезпеченні заходів балансування за підсумками газового місяця за процедурою, визначеною Кодексом ГТС, віднесе такі обсяги (неврегульований небаланс) на Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ вартість таких обсягів, що розраховується за формулою: В = Vф х Ц х К, де В - вартість природного газу, яка компенсується Оператору ГРМ; Vф - об`єм (обсяг) природного газу, фактично спожитий споживачем за період відсутності споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника; Ц - ціна закупівлі природного газу Оператором ГРМ для покриття втрат і виробничо-технологічних витрат природного газу в ГРМ у відповідний період, Оператор ГРМ щомісячно публікує на своєму веб-сайті інформацію про таку ціну та період її дії; К - коефіцієнт компенсації, який визначається на рівні 1,5 чи 2. Таким чином, за неможливості зупинення замовником споживання природного газу, фактично буде споживатися технологічний газ Оператора газорозподільної системи.

Споживання газу визначається на підставі даних Оператора ГТС, які відображені на електронній IT-платформі SAP, відтак не залежить від постачальника, є достовірним і точним.

Відповідно ч. 5 розділу І Правил, інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб - додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи. Відповідно і достовірність даних підтверджується саме Оператором ГТС.

З даних з IT-платформи SAP за січень 2021 (а.с. 17) та даних з IT-платформи SAP за лютий 2021р (а.с. 16) не вбачається, що вони надані Оператором ГТС оскільки зазначені дані з IT-платформи містять тільки підпис та печатку представника позивача.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до пункту 12 Правил за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи /Кодексу газорозподільних систем. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Позивач, всупереч наведеним нормам не надав суду доказів того, що між Позивачем, як споживачем природного газу, та Оператором ГРМ/ГТС складався відповідний акт про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період (січень-лютий 2021 рік).

Відтак Позивач, не отримавши від споживача даних та/або даних Оператора ГТС про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період не мав права надавати споживачу примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період.

Також слід відмітити, що за приписами п. 13 Правил постачальник має право ініціювати/вживати заходів з припинення або обмеження в установленому порядку постачання природного газу споживачу в разі: - проведення споживачем неповних або несвоєчасних розрахунків за договором; - перевищення підтвердженого обсягу природного газу, якщо інше не передбачено договором постачання природного газу; - розірвання договору постачання природного газу; - відмови від підписання акта приймання-передачі без відповідного письмового обґрунтування; - настання заходів, передбачених Правилами про безпеку постачання природного газу, що діють відповідно до вимог статті 5 Закону України "Про ринок природного газу" та поширюються на споживачів, що не є захищеними відповідно до зазначених Правил.

Газопостачання споживачу може бути припинено (обмежено) в інших випадках, передбачених Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газотранспортної системи, Кодексом газорозподільних систем, Правилами безпеки систем газопостачання.

Відповідно ж до п. 14 Правил за необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року N 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за N 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу.

Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.

Позивач не надав суду доказів виконання ним вимог вищевказаних пунктів з метою здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу.

Окрім того відповідачем вказано, що станом на 20.10.2021 Територіальне управління Державної судової адміністрації України Рівненській області немало заборгованості перед постачальником природного газу, що підтверджується листом ТОВ "Рівнегаз збут" №33701-Сл-12158-1021 "Щодо дозволу переходу замовника до іншого постачальника" (а.с. 84).

Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496 із змінами та доповненнями, передбачено підставою для постачання природного газу споживачу є: відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватись письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Таким чином враховуючи відсутність заборгованості у відповідача перед постачальником природного газу, наявність нового договору на постачання природного газу між ТОВ "Рівнегаз Збут" та ТУ ДСА України в Рівненській області та відсутність згоди на реєстрацію відповідача в Реєстрі споживачів постачальника ТОВ "Благогаз збут", суд дійшов висновку про відсутність безпідставно набутого майна.

Окрім того, судом також встановлено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.06.2021, що набрало законної сили 28.09.2021 та постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/346/21 судами встановлено та надано оцінку правовідносинам між Товариством з обмеженою відповідальністю "Благогаз Збут" та Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Рівненській області у січні - лютому 2021 року. Зокрема судами встановлено, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами фактичного постачання газу відповідачу за період січень - лютий 2021 року, а тому суди дійшли висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрали законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу.

Не потребують доказування преюдиціальні факти, тобто, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) у процесі розгляду іншої справи, в якій беруть участь ті самі сторони, в тому числі і в тих випадках, коли в іншому спорі сторони мали інший процесуальний статус. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме фактам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах).

Згідно зі ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі з заявою №48553/99 "Совтрансавто - Холдинг" проти України", а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою №28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Враховуючи вищевикладене, суд приймає до уваги обставини, встановлені рішенням Господарського суду Рівненської області від 15.06.2021, що набрало законної сили 28.09.2021 та постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі №918/346/21.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що позивач не довів належними та допустимими доказами фактичного постачання газу відповідачу у вказаних періодах, суд відмовляє в задоволенні заявлених позовних вимог.

Судові витрати по сплаті судового збору згідно статті 129 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 липня 2022 року.

Суддя А.М. Горплюк