РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.07.2022Справа № 910/2566/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 22 372,34 грн.,

Без виклику (повідомлення) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - відповідач) про стягнення збитків у розмірі 22 372,34 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, як перевізник, належним чином не виконав зобов`язань щодо збереження та забезпечення схоронності і цілісності вагону № 62079272, що перебуває в оренді позивача, у зв`язку з чим, такий вагон були розукомплектований, а Товариству з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» було завдано збитків, пов`язаних з ремонтом зазначеного вагону, на загальну суму 22 372,34 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.02.2022 року відкрито провадження у справі № 910/2566/22, вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Зазначена ухвала суду вручена представнику відповідача 21.04.2022 року, що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 930.

09.06.2022 року на електронну адресу господарського суду міста Києва надійшов відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 09.06.2022 року № НЮ-14/895 на позовну заяву, в якому відповідач не погодився із заявленою позивачем до стягнення сумою збитків в частині стягнення 1 633,34 грн. плати за технічне обслуговування вагону та 1 590,36 грн. збору за подавання та забирання вагону.

Крім того, у поданому Акціонерним товариством «Українська залізниця» відзиві викладено клопотання про поновлення строку для його подання.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.07.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства «Українська залізниця» про поновлення строку на подання відзиву на позов та одночасно продовжено Акціонерному товариству «Українська залізниця» процесуальний строк для подання цієї заяви по суті справи до 09.06.2022 року; відзив відповідача від 09.06.2022 року № НЮ-14/895 долучено до матеріалів справи.

Інших клопотань чи заяв, зокрема, по суті спору, від сторін не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року Акціонерним товариством «Українська залізниця» прийнято до перевезення вантаж у вагоні № 62079272.

Означений вагон перебував в оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» на підставі укладеного останнім з Товариством з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» договору оренди залізничного рухомого складу від 16.07.2019 року № 160719-АТ.

Позивач вказував, що 23.12.2021 року на 14-й колії станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці було сформовано поїзд № 9523 із 53-х залізничних вагонів, завантажених концентратом залізорудним. Вагони були пред`явлені для технічного обслуговування робітникам станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці. У складі поїзду № 9523 перебував орендований позивачем вагон № 62079272, по якому жодних порушень щодо його технічного стану виявлено не було. Вагон № 62079272, завантажений залізорудним концентратом, був прийнятий до перевезення відповідачем без зауважень та 23.12.2021 року зі станції Кривий Ріг Придніпровської залізниці відправлений на станцію Берегова Одеської залізниці.

04.01.2022 року на станції Канатове Одеської залізниці було встановлено відсутність головної та магістральної частин повітророзподільника вищенаведеного вагону, про що було складено акт загальної форми ГУ-23 від 04.01.2022 року № 20-а та акт форми ВУ-25М про пошкодження вагона.

Також, 04.01.2022 року оглядачі-ремонтники вагонів Медведєв О.В. та Фурдуй В.І. виявили крадіжку головної та магістральної частин повітророзподільника у вагоні № 62079272, про що вказаними особами було складено Висновок за матеріалами перевірки факту пошкодження об`єкта залізничного транспорту.

З урахуванням зазначених обставин, вагон № 62078272 було направлено на технічне обслуговування до Експлуатаційного вагонного депо Знам`янка Одеської залізниці Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Транспортування вказаного вагону зі станції Берегова Одеської залізниці до станції Помічна Одеської залізниці для проведення ремонту підтверджується наявною у матеріалах справи накладною № 40399446.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що відсутнє (розобладнане) гальмівне обладнання на загальну суму 16 560,00 грн. з ПДВ, а саме: головну частину повітрярозподілювача вартістю 8 280,00 грн. з ПДВ та магістральну частину повітрярозподілювача вартістю 8 280,00 грн. з ПДВ. позивач придбав у Товариства з обмеженою відповідальністю «Промуніверсалгруп».

На підтвердження купівлі вказаного обладнання позивач долучив до матеріалів справи копію рахунку на оплату від 05.01.2022 року № 18 на суму 16 560,00 грн. з ПДВ, виставленого постачальником (ТОВ «Промуніверсалгруп»), копію видаткової накладної від 06.01.2022 року № 22 та копію відповідного платіжного доручення від 10.01.2022 року № 11.

За змістом Акту приймання-передачі від 10.01.2022 року, структурний підрозділ «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» прийняв, а позивач передав головну та магістральну частини повітрярозподільника на вагон № 62079272.

Також, позивачем на підставі платіжного доручення від 18.01.2022 року № 87 було сплачено структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 1 633,34 грн. вартості технічного обслуговування вагону № 62078272, тоді як на підставі платіжного доручення від 18.01.2022 року № 86 Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» сплачено 1 590, 36 грн. збір за подання та забирання вищевказаного вагону.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначав, що внаслідок незабезпечення схоронності (збереження) майна (вагонів) при перевезенні залізничним транспортом, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім в результаті заміни розукомплектованих деталей на загальну суму 22 372,34 грн., з яких: 16 560,00 грн. - вартість розукомплектованого обладнання, 1 633,34 грн. - технічне обслуговування вагона, 1 590,36 грн. - збір за подавання та забирання вагона до депо, 2 588,64 грн. - залізничний тариф за перевезення вагона.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частинами 1 та 3 статті 909 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності залізничного транспорту загального користування, його роль в економіці і соціальній сфері України, регламентування його відносин з органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, іншими видами транспорту, пасажирами, відправниками та одержувачами вантажів, багажу, вантажобагажу і пошти з урахуванням специфіки функціонування цього виду транспорту як єдиного виробничо-технологічного комплексу визначені у Законі України «Про залізничний транспорт».

Так, частиною 1 статті 12 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 4.6 Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 року № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту забирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

З наявної у матеріалах справи накладної № 46645785 вбачається, що Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажу у вагоні № 62079272.

Означений вагон орендований позивачем у Товариства з обмеженою відповідальністю «Аурум Транс» відповідно до Договору оренди залізничного рухомого складу від 16.07.2019 року № 160719-АТ.

За пунктом 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі статтею 8 Статуту перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами пункту 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року № 17, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу.

Суд зазначає, що з урахуванням вищенаведених нормативних приписів, прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів свідчить про те, що останні перебували у технічно справному стані.

Як встановлено судом, у січні 2022 року на станції Канатове Одеської залізниці було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагону, що полягало у відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, про що свідчать акти про пошкодження вагона форми ВУ-25 М та акт загальної форми ГУ-23 від 04.01.2022 року № 20 а.

Факт виявлення несправності вагону № 62078272 та його пошкодження не заперечувався відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Як зазначено у пункті 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства» від 29.11.2007 року № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Відповідно до частини 2 статті 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві.

Як зазначалось судом вище, за фактом встановлення відсутності зазначених деталей вагон, що перебуває в оренді позивача, було направлено на технічне обслуговування.

Відповідно до пунктів 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 року № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві.

На виконання вищевказаних Правил, у зв`язку з розукомплектуванням спірного вагону, позивач відправив до вагоноремонтного підприємства регіональної філії відповідача вагон для проведення ремонтних робіт, що підтверджується наявною у матеріалах справи накладною № 40399446 та дефектною відомістю про прийняття вагонним депо на ремонт вагону № 62079272.

Судом встановлено, що для ремонту пошкодженого вагону № 62079272 позивачем було придбано у ТОВ «Промуніверсалгруп» відсутнє (розобладнане) гальмівне обладнання на загальну суму 16 560,00 грн. з ПДВ, а саме: головну частину повітрярозподілювача вартістю 8 280,00 грн. з ПДВ та магістральну частину повітрярозподілювача вартістю 8 280,00 грн. з ПДВ. Загальна вартість обладнання склала 16 560,00 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунку на оплату від 05.01.2022 року № 18 на суму 16 560,00 грн. з ПДВ, виставленого постачальником (ТОВ «Промуніверсалгруп») позивачу, видаткової накладної від 06.01.2022 року № 22 та платіжного доручення від 10.01.2022 року № 11.

Крім того, позивачем на підставі платіжного доручення від 18.01.2022 року № 87 було сплачено структурному підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Знам`янка регіональної філії «Одеська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» 1 633,34 грн. вартості технічного обслуговування вагону № 62078272, тоді як на підставі платіжного доручення від 18.01.2022 року № 86 Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» сплачено 1 590,6 грн. збору за подання та забирання вищевказаного вагону.

На підтвердження транспортування пошкодженого вагону від місця його пошкодження до місця його ремонту позивачем долучено до матеріалів справи накладну № 40399446.

При цьому, суд не погоджується із обґрунтованістю суми 2 558,64 грн. витрат на транспортування пошкодженого вагону від місця пошкодження до місця його ремонту, з урахуванням наступного.

Відповідно до пункту 22 Правил користування вагонами та контейнерами сума збитків за пошкодження вагона складається зокрема з витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 року за № 825/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування.

За змістом пунктів 2, 3 Розділу I Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ним послуги (далі - Збірник тарифів), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, вбачається, що тарифи, збори та плати, наведені у цьому Збірнику, застосовуються на всіх лініях залізниць широкої, вузької та європейської колій мережі залізниць України загального користування для всіх суб`єктів господарювання, які беруть участь у процесі організації та здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом. Державні регульовані тарифи встановлюються, зокрема, на внутрішні вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України, користування вагонами і контейнерами перевізника, роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Пунктами 6, 11 Розділу I Збірника тарифів визначено, що тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю та пасажирськими поїздами за відстань залізницями України у внутрішньому сполученні - від станції відправлення до станції призначення, які відкриті від виконання комерційних операцій згідно з Тарифним керівництвом № 4 залізниць України; плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в Розділі II цього Збірника. Для розрахунку плати за перевезення вантажів потрібно визначити належність вагона - перевізника, власний або орендований, у якому пред`являється до перевезення вантаж або перевезення у порожньому стані, і вибрати тарифну схему; при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної для вагонів перевізника та вагонної складових плати (тарифу), що передбачено підпунктом 1.1.5. пункту 1.1. Розділу II Збірника тарифів. Після встановлення номера тарифної схеми, що відповідає даному виду відправки та перевезенню, необхідно звернутись до таблиць Розділу IV цього Збірника, в яких наведені базові ставки плати за перевезення відповідно до відстані перевезення (підпункт 1.1.11 пункту 1.1 Розділу II Збірника тарифів).

Отже, законодавцем передбачено встановлення державних регульованих тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом, що зумовлює визначення плати за перевезення вантажу залізницею із застосуванням тарифних схем, що встановлені Розділом IV Ставки плати за перевезення Збірника тарифів на перевезення вантажів.

Пунктом 1.2 Розділу IV Збірника тарифів передбачено, що плата за тарифними схемами визначається залежно від відстані перевезення, а відтак, є провізною платою, що справляється перевізником за доставку вантажу залізницею до станції призначення.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено, що тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу є системою цінових ставок та правил їх застосування, за якими провадяться розрахунки за перевезення залізницями, тоді як збори - цінові ставки, за якими провадяться розрахунки за виконання підприємствами залізничного транспорту робіт та послуг, пов`язаних з перевезенням вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу.

За змістом пункту 3 Розділу I Збірника тарифів убачається, що поряд з платою за перевезення (провізною платою) державні регульовані тарифи також встановлюються на користування вагонами перевізника та роботи і послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в Розділі III цього Збірника. Плата за користування вагонами та збори нараховуються за ставками, які діяли в ті дні, коли надавалися послуги, а додаткові витрати, пов`язані з перевезенням вантажу, не передбачені тарифами і викликані причинами, що не залежали від перевізника, нараховуються за ставками, що діють на дату виникнення цих витрат (пункт 9 Розділу I Збірника тарифів).

Отже, Статутом залізниць та Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом визначено різновиди платежів, що сплачуються відправником вантажу на користь залізниці за перевезення вантажу до станції призначення, а саме тариф на перевезення вантажу як "провізна плата" за перевезення вантажу у вагонах перевізника, власному чи орендованих вагонах або перевезення вагонів у порожньому стані, що не включає вартості робіт і послуг залізниці, пов`язаних з перевезенням вантажу (суми зборів), а також "інші платежі", які включають збори за виконання робіт та надання послуг залізницею, пов`язаних з перевезенням вантажів (плата за користування вагонами перевізника, плата за проїзд провідників, плата за охорону та супроводження), та додаткові витрати під час перевезення вантажу, не передбачені тарифами та зумовлені причинами, що не залежать від залізниці як перевізника.

Пунктом 6 Статуту залізниць визначено накладну як основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем; відповідно до пункту 1.2 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача; накладна є одночасно договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.

Додатком № 1 до Правил оформлення перевізних документів визначено форму накладної як перевізного документа на залізниці із розшифруванням даних, що вносяться до її граф; додатком № 2 до цих Правил зазначено форму відомості вагонів. Так, до накладної залізницею-перевізником вносяться відомості щодо провізної плати (графа 31), плати за проїзд провідника (графа 32), плати за охорону вантажу залізницею (графа 33), інших платежів, сплачених на станції відправлення (графи 35, 36, 37), а також усього суми платежів, сплачених відправником (графа 34).

Відтак, у графі 34 залізничної накладної відображається загальна сума платежів, сплачених відправником на користь залізниці та зазначених у графах 31-33, 35-37 такого перевізного документа, в тому числі провізної плати, як плати за перевезення, та зборів за роботи і послуги, надані залізницею під час перевезення вантажу.

Законодавцем розмежовано поняття «провізна плата», яка є регульованим державою тарифом за надання залізницею послуг з перевезення вантажів, та «інші платежі», що справляються за надання (виконання) інших, пов`язаних з перевезенням послуг і робіт.

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки, в контексті положень пункту 22 Правил користування вагонами та контейнерами, витрати на транспортування пошкодженого вагона мають відповідати розміру провізної плати, яка у свою чергу відображається у накладній, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача 2 157,20 грн. витрат на транспортування пошкодженого вагону, які прямо зазначені у відповідній накладній, тоді як у стягненні 431,44 грн. слід відмовити.

З огляду на вищевикладене, у спірному випадку, який стосується заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача збитків, у зв`язку із незбереженням вагону № 62079272 у технічно справному стані та його пошкодженням при перевезенні, позивачем належними і допустимими доказами доведено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення збитків у розмірі 21 940,90 грн.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач не подав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували заперечення проти задоволення позовних вимог, зокрема, доказів завдання позивачу спірних збитків не з вини відповідача.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» в частині стягнення з відповідача 21 940,90 грн. збитків, у зв`язку із чим, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, місто Київ, вулиця Єжи Гедройця, будинок 5; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Енерджи» (03028, місто Київ, вулиця Оскольська, будинок 31, офіс 21; ) 21 940 (двадцять одну тисячі дев`ятсот сорок) грн. 90 коп. збитків та 2 433 (дві тисячі чотириста тридцять три) грн. 16 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

5. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 27.07.2022 року.

Суддя В.С. Ломака