ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2022м. ХарківСправа № 922/811/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ),
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, м. Харків, 61057; ),
про стягнення 7828,30 грн,
без повідомлення (виклику) учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка", м. Київ, звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою (вх. №811/22 від 16.05.2022) до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант", м. Харків, про стягнення з відповідача страхового відшкодування в порядку суброгації - 7828,30 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем було відшкодовано фактичну вартість відновлювального ремонту застрахованого ним автомобіля марки "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 (сертифікат добровільного страхування наземного транспорту "КАСКО Corporate" №370030/4100/0000017 від 07.10.2021), який було пошкоджено внаслідок ДТП, що сталася 27.10.2021 у м. Харкові по вул. Шевченка, біля зупинки Гідропарк, з вини водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем "ВАЗ 2108" д/н НОМЕР_2 , цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована в АТ "СК "Мега-Гарант" згідно з полісом № 205752655.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.05.2022 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі 922/811/22; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.

Судом встановлено, що копія ухвали про відкриття провадження у справі, надіслана на адресу відповідача, повернута до суду без вручення адресатові у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Інформації ж про іншу адресу відповідача у суду немає.

У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25 червня 2018 року у справі № 904/9904/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Водночас, відповідач не скористався своїм процесуальним правом, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а також відзив на позовну заяву до суду не надав.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

07.10.2021 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "М-ААА" (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (сертифікат "КАСКО Corporate" № 370030/4100/0000017 від 07.10.2021), предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 та прикріпленим до нього зовні та всередині додатковим обладнанням.

27.10.2021 у м.Харкові по вул. Шевченка, біля зупинки Гідропарк сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого позивачем транспортного засобу "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_2 , та транспортного засобу "ВАЗ 2108" д/н НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована в АТ "СК "Мега-Гарант" згідно з полісом № 205752655.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "Уніка" транспортний засіб "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 , який належить страхувальнику на праві приватної власності.

З електронного європротоколу від 27.10.2021 вбачається, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом "ВАЗ 2108" д/н НОМЕР_2 , не дотримався безпечної дистанції та скоїв наїзд на автомобіль "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 , який стояв попереду, а відтак дана особа є винною у ДТП.

Згідно з рахунком ТОВ "Автодом Харків", який є офіційним дилером Volkswagen AG в Україні, № ADZN063168-02 від 28.10.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Volkswagen Polo" д/н НОМЕР_1 склала 7828,30 грн.

За страховим випадком позивачем складено страховий акт № 00469502 від 28.10.2021 та було визначено суму страхового відшкодування на підставі розрахунку страхового відшкодування в розмірі 7828,30 грн.

Виплата страхового відшкодування підтверджується платіжним дорученням №255643 від 29.10.2021.

Таким чином, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто, в зв`язку з одержанням страхувальником від позивача страхового відшкодування за договором майнового страхування, право вимоги страхувальника до винної особи перейшло до позивача.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 , який керував автомобілем марки "ВАЗ 2108" д/н НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в АТ "СК "Мега-Гарант" згідно з полісом № 205752655.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон України "Про ОСЦПВВНТЗ"), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

За приписами ст. 12 Закону України "Про ОСЦПВВНТЗ", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з лімітами полісу ОСЦПВВНТЗ № 205752655, ліміт за шкоду завдану майну в результаті ДТП становить 130000,00 грн; розмір франшизи становить 0,00 грн.

Отже, сума зобов`язання, що має бути сплачена відповідачем становить 7828,30 грн.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Розмір реально завданої позивачу шкоди підтверджується Рахунком №ADZN063168-02 від 28.10.2021, платіжним дорученням № 255643 від 29.10.2021 про виплату страхового відшкодування.

Отже, оскільки шкода була відшкодована потерпілому позивачем, а відповідач є тією особою, яка відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності взяла на себе, як страховик, обов`язок забезпечити відшкодування шкоди третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, суд приходить до висновку, що обов`язок відшкодувати шкоду заподіяну внаслідок ДТП на користь позивача покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Згідно з ч.ч. , 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, крім іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 126 ГПК України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За умовами ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг): 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За змістом ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" та Адвокатським бюро "Адвокатське бюро Олександра Лисова "Еквіт" було укладено Договір № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги, відповідно до якого, Адвокатське бюро зобов`язалося за дорученням позивача надати правову допомогу та послуги щодо проведення допустимих законодавством України дій, спрямованих на повернення заборгованості з боржників Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", що підтверджується Договором про надання правової допомоги.

Пунктом 1 додатку № 1 від 12.04.2022 до Договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 сторонами погоджено фіксовану суму гонорару адвоката за договором у розмірі 6000,00 грн.

Тобто, розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним (Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного суду від 28.12.2020 у справі №640/18402/19 та від 20.01.2021 у справі № 357/11023/18).

Гонорар адвоката, узгоджений сторонами Договору № 1/20ю та Додатком № 1 до нього від 12.04.2022, був сплачений позивачем на користь АБ "Адвокатське бюро Олександра Лисова "Еквіт" в сумі 6000,00 грн, що підтверджується Рахунком № 31 від 12.04.2022, Актом надання послуг № 31 від 12.04.2022, підписаним обома сторонами, а також платіжним дорученням № 3219 від 14.04.2022.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок

його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової

допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Приймаючи до уваги, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн підтверджуються наданими позивачем документами, ці витрати позивача підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача разом з витратами зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 126, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (61057, м. Харків, вул. Донця-Захаржевського, буд. 6/8, м. Харків, 61057; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (вул. Олени Теліги, буд. 6, літ. В, м. Київ, 04112; ) - страхове відшкодування в порядку суброгації в розмірі 7828,30 грн; витрати зі слати судового збору в розмірі 2481,00 грн; витрати на професійну правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "21" липня 2022 р.

Суддя Н.М. Кухар