ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" липня 2022 р. Справа № 924/162/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Мізику М.А., розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Чорномаза Сергія Богдановича

до Царьової Маргарити Павлівни

про стягнення 249940 грн. попередньої оплати

за участю представників:

позивача: Оленяк В.С.;

відповідача: Васильченко В.О.

У судовому засіданні 05.07.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фізична особа-підприємець Чорномаз Сергій Богданович звернувся до суду із позовом до Царьової Маргарити Павлівни , в якій просить суд стягнути з відповідача 249940 грн. попередньої оплати на підставі договору № 03/18 від 10.08.2018р.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 10.08.2018р. між фізичною особою-підприємцем Чорномазом Сергієм Богдановичем (покупцем) та фізичною особою - підприємцем Царьовою Маргаритою Павлівною (продавцем) укладено договір на постачання вересу сухого некондиційного для будівельних робіт в тюках. При цьому, позивач посилається на накладні №1 від 05.10.2018р. на загальну суму 27840 грн.; №2 від 02.11.2018р. на загальну суму 28320 грн.; №3 від 16.11.2018р. на загальну суму 28800 грн.; №4 від 05.10.2018р. на загальну суму 28800 грн.; №5 від 04.12.2018р. на загальну суму 28800 грн.; №6 від 06.12.2018р. на загальну суму 28800 грн. Позивач стверджує, що оплатив вказані накладні, що підтверджується заключною випискою за період 01.01.2018р. по 31.12.2018р., а саме: 03.10.2018р. на суму 28800 грн.; 06.11.2018 р. на суму 100000 грн.; 12.12.2018р. на суму 43000 грн., всього на загальну суму 174800 грн. Недопоставлену продукцію на суму 3440 грн. в усній формі було обумовлено допоставити під час майбутніх поставок (водночас, у засіданні представником позивача вказано при цьому про допущення арифметичної помилки в тексті позову, де замість 440 грн. вказано 3440 грн.).

Також, як зазначив позивач, протягом 2019 року згідно заключної виписки за період та 01.01.2019р. по 31.12.2019р. в рахунок майбутніх поставок продукції позивачем перераховано відповідачу кошти на загальну суму 246500 грн., а саме: 28.02.2019р. на суму 46500 грн.; 04.07.2019р. на суму 100000 грн.; 21.08.2019р. на суму 100000 грн. Крім того, вказано, що згідно усних домовленостей до 31.12.2019р. відповідач зобов`язаний був поставити 8330 тюків вересу, з урахуванням недопоставлених тюків за 2018p.

Таким чином, позивач здійснив 100% передоплату вартості товару, що підлягав поставці, перерахувавши кошти на загальну суму 249940,00 грн. на розрахунковий рахунок відповідача. Однак, як зауважив позивач, відповідач по даний час не здійснив постачання товару не повернув коштів у розмірі 249940 грн. Разом з тим, зазначено, що впродовж останніх двох років (2020-2021) позивач неодноразово звертався до відповідача телефонним зв`язком щодо повернення попередньої оплати у разі неможливості поставки товару. При цьому, відповідач обіцяв повернути кошти, однак до сьогоднішнього дня цього так і не зробив.

В подальшому, вказано, що позивач звернувся з вимогою від 03.02.2022р. до відповідача з проханням повернути оплачені 249940 грн. за непоставлений товар, що підтверджується описом вкладення до цінного листа. Однак, постачальник дану вимогу не виконав, кошти не повернув. Як відзначив позивач, невиконання умов договору та неповернення передоплати відповідачем стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Оскільки, позивач здійснив 100% передоплату товару у сумі 249940 грн., а товар відповідачем поставлений не був, позивач обґрунтовано, відповідно до норм ч. 2 ст. 693 ЦК України, вимагає повернення сплачених коштів.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечує, відзначивши, зокрема, що заявлені у даній справі позовні вимоги відповідачем не визнаються в повному обсязі. При цьому, як вважає відповідач, позов не підлягає задоволенню, оскільки до позову не додано належних доказів (не наведено посилань на належні докази), що підтверджують обставини справи, на які посилається позивач в обґрунтування вимог; викладені позивачем висновки не відповідають фактичним обставинам справи; позивачем неправильно застосовано норми матеріального права. Щодо необґрунтованості тверджень про порушення відповідачем зобов`язань за договором №3 від 10.10.2018р. та безпідставності висновку про наявність грошового зобов`язання із повернення коштів за цим договором відповідачем відзначено, що як на підставу пред`явлення вимоги про стягнення коштів у даній справі позивач посилається на укладення між сторонами договору №03/18 від 10.08.2018р. Також, зазначено, що поставка товару за умовами договору №03/18 повинна здійснюватися на умовах «франко-склад Продавця» (п.п. 2.1. та 5.3.) із зобов`язанням продавця здійснити завантаження товару у транспортний засіб наданий покупцем (п. 6.1.). При цьому, найменування, кількість, ціна та строки поставки повинні були узгоджуватись Сторонами додатково (п.1.2. та 2.2.). Відносно вартості та умов оплати, положеннями пунктів 3.1.-3.3. Договору №03/18 визначено ціну за одиницю Товару - 30 грн./тюк, загальну кількість Товару - 25 000 тюків, загальну суму Договору 750 000,00 грн., а також право покупця здійснювати попередню оплату за усною домовленістю із Продавцем. Визначений Сторонами строк дії Договору №03/18 становив 1 (один) рік з моменту підписання і до повного виконання зобов`язань, що виникли в період його дії (п.11.1.) і продовження строку його дії можливе виключно за взаємною згодою Сторін. На виконання умов договору відповідач поставив товар в кількості 5712 тюків на суму 171360 грн. для підтвердження чого сторонами складено накладні (безпосередньо у тексті яких зазначено як підставу договір № 03/18 від 10.08.201р.), а саме: №1 від 05.10.2018 року 928 тюків на суму 27840 грн.; №2 від 02.11.2018 року 944 тюки на суму 28320 грн.; №3 від 16.11.2018 року 960 тюків на суму 28800 грн.; №4 від 27.11.2018 року 960 тюків на суму 28800 грн.; №5 від 04.12.2018р. 960 тюків на суму 28800 грн.; №6 від 06.12.2018 року 960 тюків на суму 28800 грн.

При цьому, відповідач зауважив, що сторонами не оспорюються зазначені вище обставини (а саме: укладення договору № 03/18 від 10.08.2018 року на вказаних умовах та поставка товару за цим договором згідно накладних на суму 171360 грн.). При цьому, відповідач не погоджується із викладеним у позовній заяві тлумаченням позивача, який вважає вказані документи рахунками на оплату замовленого товару. Натомість, зазначені накладні вважає документами, що підтверджують виконання зобов`язання із поставки товару відповідно до ч. 1 ст. 545 ЦК України.

Як зазначає позивач, протягом 2018-2019 років ним здійснювались безготівкові банківські платежі на розрахунковий рахунок відповідача, а саме у 2018 році на суму 174800 грн. та у 2019 році на суму 246500 грн. Як вказує відповідач, в межах строків розгляду даної справи сторона відповідача об`єктивно не має змоги отримати інформацію щодо надходження на підприємницький рахунок коштів від позивача у дати та розмірах, що зазначені ним. Вказане пов`язано із тим, що підприємницька діяльність була припинена відповідачем ще у грудні 2019 року, розрахунковий рахунок у банку закрито. З огляду на вказане, обставини перерахування позивачем коштів на користь відповідача, зокрема у дати та розмірах і з призначенням, що вказані у позовній заяві, не визнаються стороною відповідача. Відтак, такі обставини не можуть бути звільнені від доказування в силу ч.1.ст.75 ГПК України і підлягають доказуванню в загальному порядку із покладенням відповідного обов`язку на сторону позивача, яка на них посилається обґрунтовуючи заявлені вимоги. Станом на момент надання даних пояснень стороною відповідача не отримано і в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази перерахування коштів, а відтак, зазначені обставини не доведено позивачем.

Незалежно від зазначеного, навіть у випадку подання у встановленому законом порядку належних та допустимих доказів здійснення відповідних платежів, відповідач вважає, що в межах заявленого предмету та підстав позову перерахування коштів на зазначених позивачем умовах не доводить наявності заборгованості за договором № 03/18 від 10.08.2018р. Позивач посилається на проведення ним розрахункових операцій відповідно до платіжних доручень, зазначених у позовній заяві. Однак, відповідач зауважив, що викладене у позовній заяві твердження позивача про те, що з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. були здійснені платежі на загальну суму 174800 грн. і наявність домовленості в усній формі щодо «допоставлення» недопоставленої продукції на суму 3440 грн. не відповідає результатам простого арифметичного розрахунку, зазначених самим позивачем даних, при цьому з розрахунку відповідача отримано суму 440грн. Відтак, як стверджує відповідач, позивач не здійснював платежів на суму 174800 грн. і між сторонами навіть усно не могла бути досягнута домовленість щодо «допоставлення» продукції на суму 3440 грн.

Крім того, як зазначив відповідач, позивачем після укладення договору сторонами було узгоджено відправлення першої партії товару і ним була здійснена попередня оплата за першу поставку 03.10.2018р. перший платіж за договором на суму 28800 грн. Після цього, 05.10.2018р. продавець здійснив поставку 928 тюків на суму 27840 грн. При цьому, як зазначив відповідач, з рахунку №3 від 10.10.2018р. вбачається, що фізичною особою-підприємцем Царьовою М.П. було виставлено на ім`я фізичної особи-підприємця Чорномаза С.Б. рахунок на постачання вереску сухого некондиційного для будівельних робіт у тюках із ціною за одиницю - 32 грн., загальною кількістю товару - 3125 тюків, на загальну суму 100000 грн.

Як вказує відповідач, зазначений рахунок в розумінні ч.1.ст.191 ГК України, ч.2.ст.638 і ч.1.ст.641 ЦК України є пропозицією (офертою) до укладення договору поставки товару у кількості та за ціною, що у ньому вказані. Оплата вказаного рахунку не може вважатись виконанням зобов`язань та/або попередньою оплатою за договором № 03/18 від 10.08.2018р. Натомість, здійснення 06.11.2018р. оплати рахунку №3 від 10.10.2018р. за платіжним дорученням №108 на повну вартість товару 100000 грн. за певних умов може тлумачитись як прийняття пропозиції (акцепт). Однак, як вважає відповідач, з огляду на предмет та підстави заявленого у даній справі позову, оцінка обгрунтованості та правових наслідків укладення або неукладення господарського договору щодо поставки 3125 тюків товару на суму 100000 грн. у спрощений спосіб, а також його строків та умов виконання зобов`язань за ним виходить за межі заявленого позову і стороною відповідача не надається.

При цьому, як стверджує відповідач, фізичною особою-підприємцем Царьовою М.П. було здійснено постачання товару за договором № 03/18 від 10.08.2018р. і накладними №№ 2-6 підтверджено поставку продукції в кількості 4784 тюків за ціною 30 грн/тюк на суму 143520 грн. Натомість, в порушення взятих на себе на себе зобов`язань щодо оплати за поставлену продукцію, покупець оплату за поставлену продукцію не здійснював і, як стверджується позивачем, лише 12.12.2018р. ним була частково погашена заборгованість, що виникла в зв`язку із поставкою зазначеного вище обсягу товару без прив`язки до отриманих партій на суму 43000 грн. Інших платежів за договором № 03/18 від 10.08.2018 року відповідач не отримував ні в 2018 році, ні згодом.

В подальшому, як стверджує відповідач, у 2019 році з метою укладення договору поставки у спрощений спосіб окремо на кожну узгоджену поставку відповідно до актуальної кон`юнктури цін на ринку 27.02.2019 року позивачу було виставлено рахунок №4 із ціною за одиницю - 31 грн., загальною кількістю товару - 1500 тюків, на загальну суму 46500 грн., а 06.05.2019 року рахунок №12 із ціною за одиницю - 32 грн., загальною кількістю товару - 6250 тюків, на загальну суму 200000 грн. Аналогічно до позиції викладеної вище щодо правових наслідків виставлення рахунку №3 від 10.10.2018р., рахунки №4 від 27.02.2019р. та №12 від 06.05.2019 року можуть розглядатись виключно як пропозиція (оферта) до укладення договору поставки товару у кількості та за ціною, що у них зазначені і їх оплата не може вважатись виконанням зобов`язань та/або попередньою оплатою за договором № 03/18 від 10.08.2018р., натомість доведення фактів здійснення відповідних оплат за цими рахунками за певних умов може тлумачитись як прийняття пропозиції (акцепт), що виходять за межі заявленого позову і доказування у даній справі.

Таким чином, як вважає відповідач, позивачем не доведено факту, що ним здійснювалась попередня оплата за договором №03/18 від 10.10.2018р. у розмірах, які зазначені в позові на загальну суму 421300 грн., а із фактичних обставин справи вбачається відсутність зі сторони продавця (відповідача) будь-яких невиконаних зобов`язань за вказаним договором. Крім того, із встановлених обставин справи вбачається наявність заборгованості за поставлену відповідно до умов цього договору продукцію.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить у позові відмовити.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлено та враховується наступне.

10.08.2018р. між фізичною особою-підприємцем Чорномазом Сергієм Богдановичем (покупцем) та фізичною особою - підприємцем Царьовою Маргаритою Павлівною (продавцем) укладено договір № 03/18, відповідно до п. 1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця вереск сухий некондиційний для будівельних робіт в тюках (товар), а покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його вартість на умовах цього договору.

Згідно із п. 1.2. договору найменування, кількість, ціна і строки поставки, а також всі можливі розбіжності по цьому договору погоджується сторонами додатково.

Як передбачено п. 2.1. договору умови поставки товару - франко-склад продавця.

Відповідно до п. 2.2. договору передача товару здійснюється в строки, погоджені сторонами.

Згідно із п. 3.1. договору ціна на товар становить 30 грн. за одиницю товару (вересковий тюк).

Як передбачено п. 3.2. договору, загальна кількість товару, що продається покупцю, по цьому договору складає 25000 тюків.

Відповідно до п. 3.3. договору загальна вартість договору становить 750000 грн.

Згідно із п. 4.1. договору у зв`язку із виробничою необхідністю, за усною домовленістю з продавцем, покупець може здійснювати передоплату товару.

Як передбачено п. 5.3. договору, приймання товару по кількості і якості здійснюється сторонами в пункті відвантаження товару і підтверджується накладними квитанціями.

Відповідно до п. 6.1. договору продавець здійснює відвантаження товару в транспортному засобі, вказаному покупцем.

Згідно із п. 6.2. договору датою поставки товару вважається дата приймання товару в місці призначення (Шепетівка, склад продавця) по кількості і якості, підтвердженою накладними.

Строк дії договору встановлюється строком на 1 рік з моменту підписання до повного виконання обов`язків відповідно до договору (п. 11.2.).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

На виконання умов договору між фізичною особою-підприємцем Чорномазом Сергієм Богдановичем (платник) та фізичною особою - підприємцем Царьовою Маргаритою Павлівною (постачальником) складені, скріплені підписами та печатками обох сторін накладні на підставі договору № 03/18 від 10.08.2018р., товар - вереск сухий некондиційний для будівельних робіт №1 від 05.10.2018 року на загальну суму 27840 грн., №2 від 02.11.2018 року на загальну суму 28320 грн.; №3 від 16.11.2018 року на загальну суму 28800 грн.; №4 від 05.10.2018 року на загальну суму 28800 грн.; №5 від 04.12.2018 року на загальну суму 28800 грн.; №6 від 06.12.2018 року на загальну суму 28800 грн. Всього товару на загальну суму 171360 грн.

Відповідно до заключних банківських виписок за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. та за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р., позивачем перераховано відповідачу кошти, а саме: 03.10.2018р. на суму 28800 грн.; 06.11.2018р. на суму 100000 грн.; 12.12.2018р. на суму 43000 грн., 28.02.2019р. на суму 46500 грн.; 04.07.2019р. на суму 100000 грн.; 21.08.2019р. на суму 100000 грн.

У вимозі від 03.02.2022р. фізична особа-підприємець Чорномаз Сергій Богданович , адресованій фізичній особі - підприємцю Царьовій Маргариті Павлівні вимагає повернути грошові кошти у розмірі 249940 протягом 7 календарних днів від дня отримання даної вимоги.

У матеріалах справи також наявні копії: рахунків №4 від 27.02.2019р. на суму 46500 грн., № 12 від 06.05.2019р. на суму 200000 грн., № 3 від 10.10.2018р. на суму 48000 грн. тощо.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 ст.670 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Частиною 2 ст.693 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Як встановлено судом, відповідно до заключних банківських виписок за період з 01.01.2018р. по 31.12.2018р. та за період з 01.01.2019р. по 31.12.2019р., позивачем перераховано відповідачу кошти, а саме: 03.10.2018р. на суму 28800 грн.; 06.11.2018р. на суму 100000 грн.; 12.12.2018р. на суму 43000 грн., 28.02.2019р. на суму 46500 грн.; 04.07.2019р. на суму 100000 грн.; 21.08.2019р. на суму 100000 грн. При цьому, судом зауважується, що відсутні підстави для констатації наявності будь-яких інших договірних зобов`язань між сторонами у справі, крім тих, що виникли з договору від 10.08.2018р. № 03/18. Водночас, у матеріалах справи відсутні докази передання відповідачем оплаченого товару на суму 246940 грн.

Крім того, відповідно до вищезазначеного договору, строк дії договору встановлюється строком на 1 рік з моменту підписання до повного виконання обов`язків відповідно до договору (п. 11.2. договору). Таким чином, волевиявлення сторін договору при його укладенні було спрямовано на те, що строк дії договору встановлюється строком на 1 рік з моменту підписання, однак, у разі наявності невиконаних зобов`язань за таким договором в тій чи іншій частині (що має місце в спірних правовідносинах), такий договір продовжує діяти до повного виконання обов`язків, визначених договором.

З огляду на вищенаведене, беручи до уваги вищевказані положення закону, зміст укладеного між сторонами у справі договору від 10.08.2018р. № 03/18, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, оскільки у матеріалах справи відсутні докази передання відповідачем оплаченого товару на суму 246940 грн. (враховуючи при цьому зміст призначення відповідних платежів), судом констатується, що незалежно від змісту інших доводів учасників процесу, правомірними є вимоги щодо стягнення з відповідача 246940 грн. попередньої оплати, тому в цій частині позов підлягає задоволенню. У решті позову слід відмовити з огляду на його безпідставність у цій частині (зважаючи на наявність допущеної позивачем арифметичної помилки при підготовці позову).

При прийнятті рішення взято до уваги, що Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Руїс Торіха проти Іспанії").

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді у відпустці) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 20.07.2022р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця Чорномаза Сергія Богдановича до Царьової Маргарити Павлівни про стягнення 249940 грн. попередньої оплати задовольнити частково.

Стягнути з Царьової Маргарити Павлівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця Чорномаза Сергія Богдановича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) 246940 грн. попередньої оплати, 3704,1 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 20.07.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим.: 1 - до справи 2 - позивачу - АДРЕСА_3 ; 3 - відповідачу - АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 .

Ел. адреси: відповідачу -ІНФОРМАЦІЯ_1