ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2022 р. Справа №909/744/21

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Яремко О.А.

явка учасників справи:

від позивача: Чорний О.Л. особисто

Сікомас С.В. адвокат (довіреність б/н від 11.11.2019, ордер серія ІФ №058336 від 19.08.2019)

від відповідача : не з`явилися

розглянув апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича б/н від 14.04.2022

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.03.2022, головуючий суддя Рочняк О.В., м. Івано-Франківськ, повний текст рішення складено 13.04.2022

за позовом фізичної особи-підприємця Чорного Олега Леонідовича

до відповідача фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича

про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, відшкодування збитків,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

21.07.2021 фізична особа-підприємець Чорний Олег Леонідович (надалі ФОП Чорний О.Л.) звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича (надалі ФОП Романюк Р.Я.) про стягнення інфляційних втрат , 3% річних, відшкодування реальних збитків, заподіяних внаслідок неналежного виконання господарського зобов`язання.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло внаслідок невиконання судового рішення Господарського суду ІВано-Франківської області від 03.01.2020 у справі № 909/918/19 про стягнення з ФОП Романюка Р.Я. на користь ФОП Чорного О.Л. заборгованості в сумі 110 000,00 грн.

Зазначає, що рішення суду у справі № 909/918/19 виконано відповідачем лише 28.10.2020, тому просить стягнути з відповідача на його користь суму інфляційних втрат за період з липня по жовтень 2020 року в розмірі 772,25 грн. та 3% річних за період з 01.07.2020 по 01.11.2020 в розмірі 1 137,56 грн.

Також, просить стягнути реальні збитки в розмірі 34 305,40 грн., понесені ФОП Чорним Олегом Леонідовичем в зв`язку з оплатою газопостачання орендованого приміщення по вул. Зв`язкова, 6, м. Івано-Франківськ (33 965,71 грн. (сума оплати) + 339,69 грн. (послуги банку) та збитки в розмірі 32 300,00 грн., в з`язку з неповерненням обладнання переданого згідно договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 року.

Правовою підставою позову зазначає ст.ст. 11, 22, 509, 611, 625, 785 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 30.03.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з ФОП Романюка Романа Ярославовича на користь ФОП Чорного Олега Леонідовича 1082,51 грн. 3% річних, 772,25 грн. інфляційних втрат, 33 965, 71 грн. збитків та 1 186, 76 грн. судового збору.

Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог про стягнення з ФОП Романюка Романа Ярославовича на користь ФОП Чорного Олега Леонідовича 339,69 грн. (послуг банку) та збитків в розмірі 32 300,00 грн., в з`язку з неповерненням обладнання переданого згідно договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі на рішення відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв`язку з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу на рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що:

-позивачем під час розгляду справи по суті в Господарському суду Івано-Фанківської області, без клопотання про поновлення строків для подання доказів було подано лист РГК Івано-Франківськгаз від 16.12.2021;

-при вирішенні питання про стягнення 33 965,80 грн. збитків судом першої інстанції враховано показання лічильника газу зазначені рукописним текстом після підпису сторін на зазначеному акті приймання-передачі № 1 від 20.06.2016;

-позивач звернувся про стягнення збитків на підставі ст. 22 ЦК України, проте суд кваліфікував відносини між сторонами як договірні при відсутності договору на постачання природного газу;

-судом першої інстанції не надано належної оцінки квитанціям № 110 від 30.10.2020 та № 136 від 28.10.2020.

Узагальнені заперечення позивача.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач погоджується з висновками місцевого господарського суду, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення місцевого господарського суду без змін. Доводи відзиву на апеляційну скаргу аналогічні висновкам місцевого господарського суду, що викладені в оскаржуваному рішенні.

В судове засідання 18.07.2022 з`явилися представники позивача, представник відповідача (апелянта) в судове засідання повторно не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час, дату та місце слухання справи, а тому в порядку п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України суд розглядає справу за його відсутності.

Ухвали Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2022, від 14.06.2022 та від 29.06.2022 направлялися представнику апелянта адвокату Семківу М.Н. на офіційну електронну адресу в порядку, визначеному ч.5 ст. 242, ст. 285 ГПК України, що підтверджується списком розсилки поштової кореспонденції, розсилкою процесуальних документів, відміткою Західного апеляційного господарського суду про надіслання на зворотній стороні ухвал від 25.04.2022, від 14.06.2022 та від 29.06.2022, а також повідомленням про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу адвоката відповідача.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до якого неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, зважаючи на те, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалась, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, що не з`явився за наявними в справі доказами.

У судовому засіданні представники позивача заперечили проти доводів апеляційної скарги, просили рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача, що з`явилися, дослідивши доводи і заперечення, наведені в апеляційній скарзі та у відзиві, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом першої інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини. 26.10.2016 між ФОП Чорним Олегом Леонідовичем (орендодавець ) та ФОП Романюком Романом Ярославовичем (орендар ) укладено договір оренди нежитлового приміщення (а.с. 7-9), відповідно до п. 1.1 договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення. Адреса приміщення, що орендується: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6, що належить Орендодавцю на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно №690 від 28.12.2010 року, серія САЕ № 220924 (п.1.2 договору).

26.10.2016 позивач (орендодавець) передав, а відповідач (орендар) прийняв об`єкт оренди, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого приміщення (а.с. 10).

Відповідно до акту приймання-передачі № 1 від 20.10.2016 (а.с. 11) Чорний О.Л. передав Романюку Р.Я. перелічене в акті майно.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020 у справі № 909/918/19 за позовом ФОП Чорного О.Л. до ФОП Романюка Р.Я. про стягнення заборгованості в сумі 110 000,00 грн. за договором оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 позовні вимоги задоволено повністю. В ході розгляду даної справи суд першої інстанції встановив, що відповідач скористався своїм правом щодо дострокового розірвання договору з власної ініціативи, про що попередив позивача заявою від 30 червня 2018 року. Таким чином, договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 є розірваним з 01.10.2018 (три місяці липень, серпень, вересень з моменту письмового повідомлення від 30.06.2018 року). При цьому, відповідач не надав доказів про сплату орендної плати за період з березня 2018 року по вересень 2018 року в сумі 110000,00 грн. Дане рішення постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020 року залишено без змін.

У зв`язку з тим, що відповідач погасив заборгованість зі сплати орендної плати лише у листопаді 2020 року, позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 1 137,56 грн. та інфляційні втрати в сумі 772,25 грн. за період з 01.07.2020 по 01.11.2020, а також 33 965,71 грн. збитків у зв`язку із несплатою послуг газопостачання та 32 300,00 грн. збитків, визначених як вартість неповернутого обладнання.

Доводи та вимоги апеляційної скарги стосуються лише задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 33 965,71 грн. збитків у зв`язку із несплатою послуг газопостачання.

Щодо задоволення позовних вимог про стягнення з ФОП Романюка Романа Ярославовича на користь ФОП Чорного Олега Леонідовича 1082,51 грн. 3% річних, 772,25 грн. інфляційних втрат, а також відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з ФОП Романюка Романа Ярославовича на користь ФОП Чорного Олега Леонідовича 339,69 грн. (послуг банку) та збитків в розмірі 32 300,00 грн., в з`язку з неповерненням обладнання переданого згідно договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016, то це не входить в межі перегляду в суді апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Вищенаведені обставини судом не встановлені, а тому перегляд в суді апеляційної інстанції здійснюється в межах доводів апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту цивільних прав є відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарській санкції (ч.2 ст.217 ГК України.

За приписами статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частинами 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); - доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При цьому, для застосування такого виду господарської санкції, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою і збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів господарсько-правова відповідальність не настає.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи на підставі доказів у порядку статті 86 ГПК України.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Отже, істинність твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягала доведенню позивачем перед судом.

З врахуванням викладеного спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що суд кваліфікував відносини між сторонами як договірні при відсутності договору на постачання природного газу, хоча позивач звернувся про стягнення збитків на підставі ст. 22 ЦК України.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно встановлених обставин у справі №909/918/19 (рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 03.01.2020, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 12.03.2020), на підставі договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 та за актом приймання-передавання від 26.10.2016 ФОП Романюк Р.Я. прийняв у ФОП Чорного О.Я. в строкове платне користування приміщення першого поверху площею 117,8 кв.м за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6.

Договір оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 є розірваним з 01.10.2018.

Таким чином, ФОП Романюк Р.Я. орендував у ФОП Чорного О.Я. вказане нежитлове приміщення у період з 26.10.2016 по 01.10.2018.

Сторонами не заперечується те, що відповідач, всупереч п.6.3 договору оренди нежитлового приміщення від 26.10.2016 не уклав договір на постачання природного газу. Водночас, відповідач стверджує, що підстав для укладення такого договору не було, оскільки він не використовував природній газ.

Відповідно до акту № 5519 від 12.04.2018 (а.с. 18) газопостачання об`єкта (приміщення першого поверху площею 117,8 кв.м за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, 6) було відключено АТ "Івано-Франківськгаз" у зв`язку з відсутністю договору - 12.04.2018. У вказаному акті зафіксовано показник 04577 по лічильнику С-4 5262705.

При розгляді справи №909/610/20 судами встановлено, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 33 965,71 грн. у зв`язку з порушенням умов пунктів 6.3 та 6.5 договору оренди від 26.10.2016 щодо укладення договору на газопостачання та оплати вартості спожитого газу, не є збитками в розумінні ст. 225 ГК України, а є заборгованістю, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем умов договору, на підтвердження розміру якої позивач (скаржник) не подав жодних доказів, не зазначив періоду, за який така заборгованість утворилась, та чи була вона сплачена самим позивачем. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 25.09.2020 залишене без зміні постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2021 у справі № 909/610/20.

Після ухвалення Господарським судом Івано-Франківської області рішення від 25.09.2020 у справі №909/610/20 позивач - ФОП Чорний О.Я. оплатив ТОВ Івано-Франківськгаз збут" 33 965,80 грн., а саме:

згідно квитанції №110 від 30.10.2020 14 493,20 грн. призначення платежу : «Борг ФОП Романюк Р.Я. о/р-5519, ліч.1936-04577 з 26.10.16-12.042018» (а.с. 127)

згідно квитанції № 136 від 28.10.2020 19472,60 грн. призначення платежу : «Часткова оплата ФОП Чорний О.Л. код НОМЕР_1 (борг ФОП Романюк Р.Я.) з 26.10.16-12.04.2018» (а.с. 126).

Відповідно до листа Івано-Франківського відділення АТ "Івано-Франківськгаз" за №76003.1-Лв-15505-1221 від 16.12.2021 (а.с. 117) лічильники побутові газові були встановлені на кожному поверсі об`єкта, за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, буд.6; на першому поверсі - встановлено лічильник побутовий ВК-Т G4 №5262705. По вказаному лічильнику ВК-Т G4 №5262705 в період з 26.10.2016 по 12.04.2018 спожито 2641 метрів кубічних (від показника 1936 по показник 4577).

З огляду на викладене, спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки квитанціям № 110 від 30.10.2020 та № 136 від 28.10.2020.

Судами встановлено, що в матеріалах справи відсутні,а сторонами не подано доказів того, що під час оренди ФОП Романюком Р.Я. у період з 26.10.2016 по 01.10.2018 нежитлового приміщення першого поверху, яке розташовано за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, буд.6 (об`єкт оренди) вказане нежитлове приміщення передавалося в суборенду чи використовувалося іншими особами.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що під час використання ФОП Романюком Р.Я. орендованого ним нежитлового приміщення першого поверху, яке розташоване за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Зв`язкова, буд. 6 в період з 26.10.2016 (дня підписання договору оренди нежитлового приміщення) по 01.10.2018 (день розірвання договору оренди нежитлового приміщення, рішення у справі № 909/918/19) ним спожито 2641 метрів кубічних газу (від показника 1936 по показник 4577) без укладення договору на постачання природного газу, за який він не розрахувався.

Судами встановлено, що позивач поніс реальні збитки внаслідок сплати спожитого відповідачем природного газу на суму 33 965,71 грн.

Наведене свідчить про вину та протиправну поведінку ФОП Романюка Р.Я.

Причинний зв`язок полягає у тому, що у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо безпідставного використання та несплати за спожитий природній газ позивач поніс реальні витрати (збитки).

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що у даному випадку наявні усі чотири елементи складу цивільного правопорушення, збитки позивача в розмірі 33 965,71 грн. є реальними та такими, що понесені внаслідок неправомірних дій відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає обгрунтованими висновки місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог.

Місцевий господарський суд зазначив, що показник лічильника газу - 1936 м.куб. зафіксовано також у акті приймання-передачі №1 від 20.10.2016, який складено між Чорним О.Л. та Романюком Р.Я., однак суд не приймає такий доказ до уваги, оскільки показники лічильників води та газу зазначені після підписів сторін. Відтак, спростовуються доводи апелянта про те, що при вирішенні питання про стягнення 33 965,80 грн. збитків судом враховано показання лічильника газу зазначені рукописним текстом після підпису сторін на зазначеному акті приймання-передачі № 1 від 20.06.2016.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 30.11.2021 (а.с. 112) повідомлено сторін про те, що підготовче засідання у справі відбудеться 22.12.2021. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 22.12.2021 (а.с. 120) повідомлено сторін про те, що розгляд справи по суті відбудеться 24.01.2022.

Лист РГК Івано-Франківськгаз за № 76003.1-Лв-15505-1221 від 16.12.2021 (а.с. 117) подано до Господарського суду Івано-Франківської області 22.12.2021 (вх.№ 20580/21 від 22.12.2021), тобто до початку розгляду справи по суті.

Звідси, спростовуються доводи апелянта про те, що позивачем під час розгляду справи по суті в Господарському суду Івано-Фанківської області, без клопотання про поновлення строків для подання доказів було подано лист РГК Івано-Франківсткгаз від 16.12.2021.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Заперечення позивача викладені у відзиві на апеляційну скаргу відповідають фактичним обставинам по справі, а тому суд враховує їх як обґрунтовані.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені місцевим господарським судом обставин по справі та його правильні висновки, а тому апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення місцевого господарського суду - без змін.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України (в редакції Закону №132-IX від 20.09.2019), суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За змістом пункту 1 частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Оскільки за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишено без змін, то судовий збір в розмірі 3 405,00 грн., сплачений відповідачем за подання апеляційної скарги покладається на нього.

Керуючись ст. ст. 236, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюка Романа Ярославовича б/н від 14.04.2022 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 30.03.2022 у справі № 909/744/21 залишити без змін.

Судовий збір у розмірі 3 405,00 грн. за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

Справу скерувати на адресу місцевого господарського суду.

Головуючий-суддя: С.М. Бойко

Судді: Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець

Повний текст постанови складено 27.07.2022.