ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 Справа № 914/726/22

м.Львів

за позовом: Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз», мЛьвів

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Яворського Тараса Михайловича, м.Дрогобич Львівської області

про стягнення 4462,10 грн. заборгованості

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Свідунович Р.І.;

від відповідача: Шубак М.І. - адвокат;

Суть спору: Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Фізичної особи - підприємця Яворського Тараса Михайловича про стягнення 4462,10 грн. заборгованості.

Ухвалою суду від 20.04.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного та провадження та судове засідання призначено на 18.05.2022.

16.05.2022, за вх.№10104/22, відповідач подав відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 18.05.2022 призначено судове засідання на 20.06.2022.

23.05.2022, за вх.№10817/22, позивач подав відповідь на відзив.

25.05.2022, за вх.№11038/22, відповідач подав заперечення на відповідь на відзив.

03.06.2022, за вх.№11764/22, відповідач подав заяву про долучення документів.

Ухвалою суду від 20.06.2022 призначено судове засідання на 06.07.2022.

В судове засідання 06.07.2022 з`явився представник Позивача, надав пояснення по суті спору, просив позов задоволити, з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив.

В судове засідання 06.07.2022 з`явився представник Відповідача, надав пояснення по суті спору, просив в задоволенні позову відмовити, з підстав, викладених у відзиві на позову заяву та у запереченнях на відповідь на відзив.

В судовому засіданні 06.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Позиція сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.01.2016 між позивачем та відповідачем шляхом підписання заяви-приєднання було укладено договір розподілу природного газу № 09427BIMQRFP016. За цим договором позивач у квітні 2021 січень 2022 надав відповідачу відповідні послуги на загальну суму 3940,11 грн. Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за надані послуги не виконав, на дату звернення до суду заборгованість становить 3940,11 грн. За порушення строків оплати вартості послуг відповідачу нараховано 275,39 грн пені, 191,04 грн інфляційних, 55,56 грн 3% річних.

У відзиві на позову заяву відповідач не погоджується з позовною заявою, вважає її безпідставною та необгрунтованою.

Відповідач зазначив, що газопостачання до будинку (ТЦ «Магнат») за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Успенська, 40 «Б» було повністю припинено 29.04.2021 року, що підтверджується Актами вилучення з експлуатації (держповірка) ПЛГ від 29.04.2021 року. На підтвердження вказаних обставин надає фотофіксацію об`єкту, а відтак вважає, що в АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» відсутні підстави для стягнення з ФОП Яворського Т.М. заборгованості за послуги з розподілу газу за період з квітня 2021 року по січень 2022 року.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що підставою для припинення АТ Львівгаз надання відповідачу послуг з розподілу природного газу за договором № 09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 може бути лише розірвання договору розподілу природного газу.

В даному випадку, договір № 09427BIMQRFP016 від 01.01.2016 не розірвано, тому, в АТ Львівгаз немає правових підстав для припинення розподілу природного газу.

Позивач вважає, що договір з розподілу природного газу, укладений між сторонами, може бути розірвано лише в письмовій формі , чого зроблено, як стверджує позивач, не було. На переконання позивача, відповідач упускає законодавчо окреслену обставину, згідно з якою, обов`язковою передумовою фізичного відключення (механічного від`єднання) об`єкта Споживача є розірвання договору.

Нормами абз. 1 п. 9 Глави 6 Розділу VI Кодексу ГРС передбачено, що припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадків, передбачених цим пунктом, у тому числі розірвання цього договору або внесення змін до заяви-приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу, та вилучення об`єкта споживача.

У запереченні на відповідь на відзив відповідач зазначає, що відключення об`єкту від газопостачання відбулося у зв`язку з поданням ФОП Яворським Т.М. заяви про припинення розподілу природного газу. Стверджує, що дії Яворського Т.М. були добросовісними, останній не мав заборгованості за користування природним газом та свідомо виявив бажання відключити об`єкт від системи розподілу газопостачання. Саме тому повноважні особи АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» здійснили механічне від`єднання від газорозподільної системи.

Вважає, що обов`язковою умовою надання Споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у Споживача об`єкта, підключеного в установленому порядку до газорозподільної системи Оператора ГРМ.

Обставини справи.

01 січня 2016 року Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи Львівгаз" (Оператор ГРМ, позивач) та ФОП Яворський Тарас Михайлович (Споживач, відповідач) уклали договір на розподіл природного газу № 09427BIMQRFP016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) (надалі - договір), відповідно до пункту 2.1 якого, Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Згідно з пунктом 5.1 договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 6.1 договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Згідно з пунктом 6.2. договору тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення.

До встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта споживача відповідно до Кодексу газорозподільних систем, оплата послуг здійснюється за тарифами, встановленими Регулятором для оператора ГРМ, за фізичний обсяг розподілу природного газу.

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (пункт 6.3. договору).

Відповідно до пункту 6.6 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

На виконання умов договору позивач скерував відповідачу акти наданих послуг на суму 3940,11 грн за період квітень 2021 року по січень 2022, а саме: за квітень 2021 року №ЛВЯ81042075 від 30.04.2021 на суму 362,85 грн.; за травень 2021 №ЛВЯ81055962 від 31.05.2021 на суму 362,83 грн.; за червень 2021 року №ЛВЯ81068142 від 30.06.2021 на суму 362,85 грн.; за липень 2021 року №ЛВЯ81080904 від 31.07.2021 на суму 362,85 грн.; за серпень 2021 року №ЛВЯ81093948 від 31.08.2021 на суму 362,83 грн.; за вересень 2021 року №ЛВЯ81105162 від 30.09.2021 на суму 362,85 грн.; за жовтень 2021 року №ЛВЯ81117983 від 31.10.2021 на суму 362,85 грн.; за листопад 2021 року №ЛВЯ81130003 від 30.11.2021 на суму 362,83 грн.; за грудень 2021 року №ЛВЯ81137138 від 31.12.2021 на суму 362,85 грн.; за січень 2022 року №ЛВЯ82006460 від 31.01.2022 на суму 380,64 грн.

Зазначені акти позивач скерував відповідачу 05.10.2021 (трек код № 7808) та 11.02.2022 (трек код № 496), проте відповідач акти не підписав, не повернув позивачу і не пояснив позивачу причин їх непідписання.

Враховуючи відсутність повної оплати, позивач просив стягнути з відповідача 3940,11 грн вартості наданих послуг з розподілу природного газу, 275,39 грн пені, 191,04 грн інфляційних, 55,56 грн 3% річних.

Відповідачем долучено до матеріалів справи копії актів від 29.04.2021 вилучення з експлуатації (держповірка) ПЛГ по об`єкту: м. Стрий, вул. Успенська, 40 «Б».

Суд встановив факт чинності договору про розподіл природного газу № 09427BIMQRFP016, укладеного між сторонами спору, що позивачем та відповідачем підтверджено у судовому засіданні 06.07.2022.

Станом на дату прийняття рішення відповідачем заборгованість не сплачена.

Оцінка суду.

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП № 2494 від 30.09.2015 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 1379/27824 від 06.11.2015 року, постановою НКРЕП № 2498 від 30.09.2015 року Про затвердження Типового договору розподілу природного газу із змінами та доповненнями, чинними на момент виникнення спірних правовідносин, тощо.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач.

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" є оператором ГРМ.

Згідно з умовами Кодексу, оператор газорозподільної системи суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління (пункт 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ).

За матеріалами справи судом встановлено, що в межах спірних правовідносинах ФОП Яворський Т.М. має статус споживача, який отримує послуги на об`єктах у м.Стрий: вул.Успенська, 40, вул.Успенська, 40 б, майдан Ринок 11, вул.22-го Січня, 11 (Додатки №4 до Типового договору розподілу природного газу, який додається до заяви приєднання №09427BIMQRFP016.

За змістом пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ, споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Умовами пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Як регламентовано статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Вказана законодавча норма серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ, договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою № 2080 від 07.10.2019 року внесено зміни до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015 року та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП № 2498 від 30.09.2015 року.

Типовий договір розподілу природного газу є публічним (стаття 633 Цивільного кодексу України) та договором приєднання (стаття 634 Цивільного кодексу України). Умови Типового договору є однаковими для всіх споживачів України. Такий договір із урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного Кодексу України укладається на невизначений строк.

Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема, надання підписаної споживачем заяви-приєднання до цього Договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Розділом VI Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Відповідно до пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, річна замовлена потужність (за замовчуванням) об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Визначення газового року наведено в пункті 4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ, зокрема, ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

Згідно пункту 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператором ГРМ.

Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством.

До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних оператора ГРМ.

З моменту укладення між споживачем та оператором ГРМ договору розподілу природного газу, оператором ГРМ здійснюється надання споживачу послуг з розподілу природного газу.

Газорозподільна система функціонує за принципом постійної та безперебійної наявності в системі газопостачання природного газу, який переміщується під тиском.

Фактичний розподіл природного газу для потреб споживача здійснюється оператором ГРМ у загальному потоці природного газу від точок його надходження в ГРМ до пунктів призначення споживача (пункт 2 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як за умовами договору (п. 6.8), так і положеннями пункту 10 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, надання оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником оператором ГРМ.

Матеріали справи містять докази направлення позивачем відповідачу актів надання послуг за спірний період, однак, останній, не повернув позивачу підписані примірники цих актів та не оплатив їх. Доказів зворотнього суду відповідачем не надано.

Судом враховано відсутність у матеріалах справи доказів направлення відповідачем позивачу вмотивованої відмови від підписання актів наданих послуг за квітень 2021 січень 2022 або доказів звернення щодо розірвання договору розподілу природного газу, як це передбачено пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з пунктом 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору або внесення змін до заяви приєднання, що є додатком до договору розподілу природного газу та вилучення об`єкта споживача. У цих випадках оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VII цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що Договір розподілу природного газу № 09427BIMQRFP016, від 01.01.2016 року між сторонами розірвано не було, внесені до редакції Типового договору розподілу природного газу Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, постановою № 2080 від 07.10.2019 року зміни для сторін є обов`язковими.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи наявність укладеного між сторонами договору розподілу природного газу, який не розірвано, фізичне підключення об`єктів споживача (у тому числі по вул.Успенській, 40-б у м.Стрий) до газорозподільної мережі оператора у спірному періоді, а також беручи до уваги те, що споживачем ні заява про остаточне припинення користування природним газом, ні уточнені заявки на величину річної замовленої потужності не подавались, то, необґрунтованими є доводи відповідача в частині відсутності в нього обов`язку щодо сплати заборгованості за розподіл газу.

При цьому суд зауважує, що доводи відповідача про його звернення із заявою до позивача про припинення газопостачання є голослівними, оскільки до матеріалів справи на підтвердження зазначеного відповідачем не надано заяви відповідного змісту та доказів її скерування позивачу.

Як вже зазначалося вище, в матеріалах справи містяться акти, які свідчать, що позивач надав відповідачу послуги з розподілу природного газу (потужність), та рахунки на оплату вартості послуги з розподілу природного газу (потужність) за квітень 2021 січень 2022 з доказами направлення таких документів відповідачу.

Суд у даному випадку також враховує, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів, а включає також цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає наявність технічної можливості у будь-який необхідний споживачу час скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Відповідно до п.8 гл.6 розд.VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору.

При цьому, акти від 29.04.2021 про вилучення з експлуатації, у зв`язку з держповіркою ПЛГ по об`єкту: м.Стрий, вул.Успенська, 40б не є в розумінні Кодексу ГРМ актами про припинення розподілу природного газу. Акти свідчить зовсім про інші обставини - зняття приладів обліку на повірку, і аж ніяк не підтверджує від`єднання внутрішнього газопостачання замовника в точці приєднання від газорозподільної системи оператора.

До таких висновків суд прийшов надавши в порядку ст.86 ГПК України оцінку наявним у справі доказам.

За наведеного вище, та враховуючи що обставини, які відповідно до законодавства мають бути підтвердженні певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, суд не вважає належними і допустимими доказами на підтвердження від`єднання споживача від ГРМ оператора, долучені до відзиву фотокопії, які жодним чином не підтверджують обставин звернення відповідача із заявами до позивача про припинення газопостачання у встановлені Кодексом строки, чи про розірвання договору, які і вчинення оператором ГРМ відповідних дій за таками заявами.

Відтак, суд прийшов до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг із розподілу природного газу в розмірі 3940,11 коп. за період квітень 2021 січень 2022 за чинним договором розподілу природного газу №09427BIMQRFP016.

Згідно із ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання є зокрема, сплата неустойки та відшкодування збитків.

Частиною 1 статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 8.2. Договору передбачено, що у разі порушення Споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період , за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На підставі зазначених у п. 7.2.3. договору умов, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо оплати, позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача пеню в розмірі 275,39 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені суд встановив, що вказане нарахування проведено правильно, а сума пені в розмірі 275,39 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

З приводу позовних вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд вказує на таке.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно п. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п. 4.1 зазначеної постанови Пленуму).

На підставі ст. 625 ЦК України, за час прострочення оплати позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 % річних на суму 55,56 грн та інфляційні втрати в розмірі 191,04 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що вказане нарахування проведено правильно, а сума 3% річних в розмірі 55,56 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

За перерахунком суду сума інфляційні втрат є більшою (376,93 грн.) ніж заявлено позивачем (191,04 грн.), однак, у відповідності до ч.2 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Таким чином, задоволенню підлягає нарахована позивачем сума інфляційних втрат у розмірі 191,04 грн.

За приписами ст.ст.76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідності доказів" підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію такого стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи наведене, заявлені позовні вимоги є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати.

Згідно п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому при розподілі судових витрат судовий збір у розмірі 2481,00 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 7, 13, 14, 46, 73, 74, 76-80, 91, 123, 129, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Фізичної особи - підприємця Яворського Тараса Михайловича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» (79039, м.Львів, вул.Золота, буд.42; ідентифікаційний код 03349039) 3940,11 грн. основного боргу, 55,56 грн. 3% річних, 275,39 грн. пені, 191,04 грн. інфляційних втрат, 2481,00 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 21.07.2022.

Суддя Кітаєва С.Б.