ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Справа№ 910/12908/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Норик Микола Володимирович (адвокат);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021

у справі № 910/12908/21 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енжі Капітал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп"

про стягнення 102 346,57 грн,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енжі Капітал" (надалі - ТОВ "Енжі Капітал") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" (надалі - ТОВ "Будівельна компанія "БМЛ Груп") про стягнення 102 346,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем перераховано відповідачу суму у розмірі 100 000,00 грн., проте жодних товарів або послуг не отримано, у зв`язку з чим позивач просить повернути на його користь безпідставно отримані кошти, а також стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 846,57 грн. та інфляційні у розмірі 1 500,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі №910/12908/21 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енжі Капітал" безпідставно отримані кошти у розмірі 100 000,00 грн та судовий збір у розмірі 2 217,95 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що в матеріалах справи не міститься доказів існування будь-яких договорів укладених між позивачем і відповідачем на виконання яких у позивача наявне зобов`язання з перерахування відповідачу 100 000,00 грн. При цьому, як стверджується сторонами та вбачається із призначення платежу платіжного доручення № 235 від 23.04.2021, спірна сума грошових коштів була сплачена як авансовий платіж за будівельно-монтажні роботи з метою пришвидшення укладення майбутнього договору № 21/04 від 05.04.2021, який так і не був укладений, а відтак суд приходить до висновку про відсутність правової підстави, на якій відповідач володіє такими коштами. В матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з вимогою до відповідача про повернення грошових коштів, а відтак суд дійшов висновку про те, що зазначений строк має відраховуватися, починаючи з дня отримання відповідачем позовної заяви, яка містить вимогу до відповідача про повернення грошових коштів, тому, 3% річних та інфляційні за період з 24.04.2021 по 05.08.2021 нараховані позивачем безпідставно, а відтак вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" звернулось 13.12.2021 (відповідно до відтиску печатки відділення поштового зв`язку АТ "Укрпошта" на конверті у якому надійшла апеляційна скарга) до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі №910/12908/21 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові. Крім того, скаржником заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що між позивачем та відповідачем було досягнено домовленостей щодо виконання умов договору № 21/04 від 05.04.2021 об`єкту житлової забудови за адресою: с. Круківщина, Києво-Святошинський район, Київська область, однак позивач змінив домовленості, визначивши пріоритетним інший об`єкт, як першочерговий, який знаходиться в с. Музичі, вул. Набережна, 1 Києво-Святошинського району міста Києва та було змінено порядок виконання попередніх домовленостей та відповідно змінено умови договору, тому відповідачем і не надано оферту, так як вважалось, що в даному випадку необхідно змінити попередні домовленості та викласти їх в іншому договорі, з зазначенням іншої адреси виконання робіт, однак позивач не квапився його укласти.

Також скаржник зазначає, що нелогічним та безпідставним було б перерахування позивачем коштів у розмірі 100 000,00 грн без довіри до відповідача не уклавши договір.

На думку скаржника, безпідставність перерахування коштів повинен був довести позивач, однак позивач лише процитував норму закону та посилання на закон, а не зазначив конкретно в чому полягало, без правової підстави перерахування коштів у розмірі 100 000,00 грн, крім того, позивачем не конкретизовано в якій кількості та в які строки мають бути закуплені будівельні матеріали, щоб суд мав змогу встановити безпідставність одержання коштів відповідачем, судом не встановлено, який саме обсяг робіт та в який період часу мав виконати відповідач, як і не з`ясовано які умови договору мав виконати позивач, щоб надати можливість відповідачу виконати в повному обсязі умови договору.

Скаржник вказує на те, що на виконання додаткової угоди № 1 до договору № 21/04 виконання будівельно-монтажних робіт з електропостачання від 15.04.2021 відповідачем було закуплено будівельні матеріали, інструменти, інші матеріали, які необхідні для виконання даного виду робіт, що підтверджуються видатковими накладними, однак, суд зазначив, що надані відповідачем видаткові накладні не підтверджують того, що будівельні матеріали були придбані для їх використання саме у правовідносинах з позивачем, виконання відповідачем робіт не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, при цьому проект кошторису, на який посилається відповідач, не є доказом існування правовідносин між сторонами, оскільки складений самим відповідачем в односторонньому порядку та не містить погоджень з боку позивача.

На думку скаржника, підтвердженням початку виконання договору між сторонами є розміщення відповідачем побутівки строком на 2 місяці за місцем виконання додаткової угоди в с. Музичі та сплата ним рахунків за її оренду.

Також скаржник посилається на практику Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17.

Незважаючи на те, що письмовий договір між сторонами не був укладений, відповідач не ухилився від виконання його умов та умов додаткової угоди, навпаки належним чином її виконував, а це свідчить про відсутність в його діях умислу безпідставно заволодіти грошовими коштами позивача.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач у строк, встановлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не висловив змістовних та обґрунтованих заперечень з приводу викладених в апеляційній скарзі обставин, внаслідок чого справа розглядається за наявними матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Гаврилюк О.М., судді Шапран В.В., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі №910/12908/21 залишено без руху. Повідомлено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" має право усунути недоліки, а саме: подати до Північного апеляційного господарського суду докази надсилання копії апеляційної скарги з доданими до неї матеріалами Товариству з обмеженою відповідальністю "Енжі Капітал".

Так, від скаржника через відділ документального забезпечення надійшов супроводжувальний лист, до якого додано опис вкладення направлення відповідачу копії апеляційної скарги, копії заяви про поновлення строків на подання доказів з додатками та копія заяви про поновлення строків на подання апеляційної скарги та квитанцію про відправлення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21. Призначено справу № 910/12908/21 до розгляду у судовому засіданні 10.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із викладеним, судове засідання у справі № 910/12908/21, призначене на 10.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 на 19.05.2022.

На підстав ст. 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021у справі № 910/12908/21 на 29.06.2022.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022, у зв`язку з перебуванням судді Євсікова О.О., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) на лікарняному, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.06.2022 справи №910/12908/21 справу передано визначеному автоматизованою системою складу суду: Гаврилюк О.М. - головуючий суддя, судді Ткаченко Б.О., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.06.2022 прийнято справу № 910/12908/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 до провадження у справі у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді Ткаченко Б.О, Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2022 відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" про поновлення строків на подання доказів.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, перебування суддів у відпустках, введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/12908/21 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 29.06.2022 підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21 скасувати та прийняти нове рішення про відмову у позові.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн. згідно платіжного доручення №235 від 23.04.2021, із призначенням платежу: "авансовий платіж за будівельно-монтажні роботи, зг. дог. №21/04 від 05.04.2021р. в т.ч. ПДВ 20% 16 666,67 грн.".

За твердженням позивача, таке перерахування відбулось з метою пришвидшення підписання договору підряду на проведення будівельно-монтажних робіт, стосовно якого між сторонами велись переговори і який так і не був укладений.

В свою чергу, відповідач зазначає, що оскільки позивачем було змінено домовленості, на підставі яких позивач перерахував відповідачу спірну суму грошових коштів, сторонами вирішено, що перерахування таких коштів відбулось на виконання інших домовленостей, за якими відповідач взяв на себе зобов`язання з поточного ремонту по іншому об`єкту, що знаходиться за адресою: вулиця Набережна, 1 в селі Музичі, Києво-Святошинського району міста Києва.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За приписами ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, застосування ст. 1212 ЦК України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №904/5844/17.

Положення глави 83 застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статей 1212, 1213 Цивільного кодексу України (правова позиція Верховного Суду України, викладена в постанові від 24.09.2016 у справі № 6-122цс14).

Однак, в матеріалах справи не міститься доказів в підтвердження тверджень відповідача про досягнення згоди між сторонами стосовно того, що перерахування коштів відбулось на виконання вказаних домовленостей, а долучені до відзиву на позов документи жодним чином не свідчать про існування правовідносин між сторонами, на виконання яких у позивача наявне зобов`язання з перерахування відповідачу 100 000,00 грн.

Зокрема, додаткова угода № 1 від 12.04.2021 до договору № 21/04 виконання будівельно-монтажних робіт з електропостачання від 05.04.2021 не підписана ані позивачем, ані відповідачем, більш того, докази того, що відповідач звертався до позивача із пропозицією її підписання в матеріалах справи не міститься, як і не містить основного договору №21/04 від 05.04.2021.

Слід зазначити, що у п. 3 додаткової угоди № 1 від 12.04.2021 вказано, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до повного розрахунку покупця за товар для сезону Новорічних свят, а у п. 4 зокрема зазначено, що додаткова угода є невід`ємною частиною договору поставки № 603-16 від 10.10.2016.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що надані відповідачем видаткові накладні не підтверджують того, що будівельні матеріали були придбані для їх використання саме у правовідносинах з позивачем, виконання відповідачем робіт не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, при цьому проект кошторису, на який посилається відповідач, не є доказом існування правовідносин між сторонами, оскільки складений відповідачем в односторонньому порядку та не містить погодження з боку позивача.

Також слід зазначити, що у матеріалах справи відсутній договір № 21/04 від 05.04.2021, не надано вказаного договору ані позивачем, ані відповідачем.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що існування між позивачем та відповідачем домовленостей, на виконання яких у позивача наявне зобов`язання з перерахування відповідачу спірної суми грошових коштів не підтверджені належними та допустимими доказами, як не надано доказів погодження з боку позивача переліку і вартості робіт, що є істотними умовами договору.

Як вже зазначалось, із призначення платежу платіжного доручення №235 від 23.04.2021 вбачається, що спірна сума грошових коштів сплачена як авансовий платіж за будівельно-монтажні роботи, згідно договору № 21/04 від 05.04.2021, який так і не був укладений, у зв`язку із чим, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про відсутність правової підстави, на якій відповідач володіє такими коштами, відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави, у розумінні статті 1212 ЦК України, тому відповідач зобов`язаний повернути позивачу безпідставно отримані кошти у розмірі 100 000,00 грн.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 846,57 грн та інфляційних у розмірі 1 500,00 грн за загальний період з 24.04.2021 по 05.08.2021, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що здійсненню нарахувань відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України має передувати встановлення факту прострочення виконання боржником грошового зобов`язання та виникнення у кредитора права на нарахування інфляційних втрат та 3% річних.

Враховуючи встановлені в даному рішенні обставини, до спірних правовідносин має бути застосовано положення ст. 530 ЦК України, якою встановлені загальні підстави обчислення строків (термінів) виконання зобов`язання. В частині другій названої статті передбачено, що у разі, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Отже, з урахуванням наведеної норми статті 530 ЦК України, обов`язок з повернення безпідставно одержаних грошових коштів у сумі 100 000,00 грн виникає у відповідача на наступний день з дня закінчення встановленого законом семиденного строку, який слід відраховувати з моменту відповідної вимоги позивача.

Однак, у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача з вимогою до відповідача про повернення грошових коштів, тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за період з 24.04.2021 по 05.08.2021 нараховані позивачем безпідставно та не підлягають задоволенню.

Посилання скаржника на постанову Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 є безпідставним, оскільки обставини справи у вказаній справі є відмінними від обставин справи № 338/180/17.

Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів виконання будь-яких робіт за договором № 21/04 від 05.04.2021 чи за додатковою угодою № 1 до договору № 21/04 виконання будівельно-монтажних робіт з електропостачання від 05.04.2021.

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Щодо покладення на відповідача суми понесених позивачем судових витрат, що включають витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 34 650,00 грн. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2 270,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

В обґрунтування заявлених судових витрат на професійну правничу допомогу ТОВ "Енжі Капітал" посилається на те, що факт надання правової допомоги позивачу підтверджується договором про надання правової допомоги №297/4ю від 30.06.2021, укладеним з адвокатським об`єднанням "Правнича фірма Захарова" та платіжним дорученням №292 від 02.08.2021.

Судом встановлено, що 30.06.2021 між ТОВ "Енжі Капітал" (замовник, клієнт) та Адвокатським об`єднанням "Правнича фірма Захарова" (виконавець) було укладено договір про надання правової допомоги №297/4ю, відповідно до п. 1.1 якого виконавець за цим договором зобов`язується надавати замовнику правову допомогу, яка включатиме комплекс юридичних послуг щодо представництва інтересів замовника перед ТОВ "БК "БЛМ Груп" (код згідно з ) та в господарському суді першої інстанції з приводу повернення коштів, сплачених замовником на рахунок ТОВ "БК "БЛМ Груп" згідно платіжного доручення № 235 від 23.04.2021 та відновлення порушених у зв`язку з цим платежем прав замовника.

Згідно з пунктом 2.2 вказаного договору за цим договором виконавець надає замовнику наступні послуги:

2.2.1 консультації; ознайомлення з матеріалами справ і проваджень; підготовка і подання клопотань, скарг, заяв; представництво інтересів на прийомі у посадових осіб та під час проведення процесуальних дій; направлення адвокатських запитів, підготовка позову, інших змагальних паперів, одержання копії судового рішення;

2.2.2 забезпечення представництва інтересів клієнта в судових засіданнях, підготовка до судових засідань.

Пунктом 4.2 договору про надання правової допомоги №297/4ю від 30.06.2021 передбачено, що гонорар за послуги з професійної правничої допомоги, передбачені у п. 2.2.1 даного договору, становить тридцять чотири тисячі шістсот п`ятдесят гривень. Цей гонорар не включає гонорар за послуги з професійної правничої допомоги, передбачені п. 2.2.2 даного договору, рівно як не включає фактичні витрати виконавця попередньо погоджені із замовником. Розмір гонорару за правову допомогу згідно п. 2.2.1 даного договору встановлений у фіксованому розмірі, не залежить від фактичного обсягу послуг та часу, витраченого виконавцем у зв`язку з наданням правової допомоги згідно даного договору. Оплата цього гонорару здійснюється авансом.

На виконання умов п. 4.2 договору про надання правової допомоги №297/4ю від 30.06.2021 ТОВ "Енжі Капітал" сплачено Адвокатському об`єднанню "Правнича фірма Захарова" за професійну правничу допомогу 34 650,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №292 від 02.08.2021.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем не подано письмових заперечень щодо стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача.

Частиною 3 ст. 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Однак, позивачем всупереч приписам ч. 3 ст. 126 та п. 1) абз. 2 ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України не подало до суду жодного документу (ні детального опису робіт (наданих послуг), ні складеного клієнтом та адвокатським об`єднанням акту наданих послуг, ні виставленого рахунку із переліком виконаних робіт, наданих послуг), з якого було б можливо встановити які саме роботи були виконані (послуги були надані) адвокатом та в якому обсязі з метою захисту та представництва інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду у справі № 922/2604/20 зазначено, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що встановлений у договорі про надання правової допомоги №297/4ю від 30.06.2021 фіксований розмір адвокатських послуг у вигляді гонорару у розмірі 34 650,00 грн не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, у зв`язку із чим, у покладенні на відповідача відшкодування судових витрат, пов`язаних із розглядом даної справи, на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 34 650,00 грн належить відмовити.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "БМЛ Груп" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2021 у справі № 910/12908/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали справи № 910/12908/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 13.07.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Шапран