РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2022Справа № 910/18339/21

За позовомГоловного сервісного центру МВС
доДержавного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"
простягнення 363 635,36 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Мазур І.О. - представник за довіреністю;

від відповідача: Шутов В.В. - представник за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/18339/21 за позовом Головного сервісного центру МВС до Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" про стягнення пені в розмірі 345 110,78 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив строки поставки за договором № 23/ЦП-21/34 від 22.02.2021.

18.01.2022 через загальний відділ діловодства суду позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог та стягнення з відповідача пені в розмірі 363 635, 36 грн.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 17.02.2022 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову з рахуванням заяви про збільшення розміру вимог та надав усні пояснення по справі.

Представники відповідача, у свою чергу, проти позову заперечували.

Враховуючи те, що дії позивача зі збільшення розміру позовних вимог не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог до розгляду, а спір у справі буде вирішений з урахуванням нової ціни позову - 363 635,36 грн.

З огляду на те, що судом остаточно з`ясований предмет спору та характер спірних правовідносин, позовні вимоги, визначені обставини справи, які підлягають встановленню, та зібрані відповідні докази, вчинені усі дії з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 30.05.2022 призначено судове засідання на 07.07.2022.

Представник позивача безпосередньо в судовому засіданні 07.07.2022 наполягав на задоволенні заявленого позову, а представник відповідача навпаки - заперечував.

У судовому засіданні 07.07.2022 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

22.02.2021 між Головним сервісним центром МВС (далі також - покупець) та Державним підприємством "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі також - продавець) було укладено договір купівлі-продажу № 23/ЦП-21/34 за умовами якого продавець на замовлення покупця зобов`язується виготовити та передати покупцю бланки документів (на пластиковій основі) для виготовлення національних посвідчень водія, що відповідно до законодавства України потребують використання спеціальних елементів захисту, код згідно з Єдиним закупівельним словником ДК 021:2015-19520000-7 (пластмасові вироби), далі - продукція, а покупець зобов`язується прийняти готову продукцію та сплатити її вартість у порядку і на умовах, визначених цим договором.

Кількість, комплектність, асортимент, ціна та загальна вартість продукції визначається у Специфікації (Додаток № 1 до договору), яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

У розділі 3 договору сторони погодили, що ціна цього договору становить 85 050 000,00 грн у тому числі ПДВ 20% - 14 175 000,00 грн. До ціни договору включається вартість матеріалів, необхідних для виготовлення продукції, вартість її пакування.

Оплата за передану в звітному місяці продукцію здійснюється покупцем шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок продавця протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами накладної або акту звірки взаємних розрахунків за звітний місяць, який підписується сторонами не пізніше останнього робочого дня кожного звітного місяця (п. 4.1. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, продавець зобов`язується здійснити передачу продукції упродовж 30 календарних днів з дати отримання письмової заявки покупця встановленого зразка (Додаток № 3 до цього договору), що є невід`ємною частиною цього договору.

Продавець надсилає покупцю письмове повідомлення про готовність партії продукції до передачі покупцю, який зобов`язується власними силами, транспортом та за власний рахунок здійснити приймання та вивезення готової продукції зі складу продавця впродовж 2 робочих днів з момент отримання письмового повідомлення продавця. Місцем передачі продукції є склад продавця, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 38-44, далі - "Склад Продавця". Датою передачі партії продукції є дата, коли партія продукції була передана покупцю на складі продавця за підписаними уповноваженими представниками сторін накладними (накладними на відпуск товарно-матеріальних цінностей) (п.п. 5.1.-5.3. договору).

У п. 10.1. договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками і діє до 31.12.2021, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами.

Як вбачається з доводів позивача, лисом від 17.05.2021 вих. № 31/15-7203 відповідачу надано заявку № 3 на виготовлення і передачу партії продукції в кількості 200 комплексів на загальну суму 17 010 000,00 грн. Вказаний лист та заявка передані відповідачу 17.05.2021 через поштову скриньку. Граничний строк виконання вказаної заявки - 16.06.2021, однак станом на вказану дату на користь позивача не поставлено продукцію в кількості 80 комплексів на загальну суму 6 804 000,00 грн. Повне виконання заявки відповідачем здійснено 15.07.2021.

Крім того, позивач наголошує, що 21.05.2021 листом вих. № 31/15-11183 відповідачу надано заявку № 4 на виготовлення та передачу партії бланків в кількості 200 комплектів на загальну суму 17 010 000,00 грн. Вказаний лист та заявка передані відповідачу засобами поштового зв`язку через відділення пошти (АТ "Укрпошта") № 71 у м. Києві. Заявку № 4 отримано відповідачем 25.05.2021. Граничний строк виконання вказаної заявки - 24.06.2021, однак станом на вказану дату на користь позивача не поставлено продукцію на загальну суму 17 010 000,00 грн. Повне виконання заявки відповідачем здійснено 28.07.2021.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, на думку позивача, що відповідач не належним чином виконав свої зобов`язання з поставки замовленого товару, у зв`язку з чим було нараховано пеню за відповідний період прострочення.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема, на наступні обставини:

- форма та спосіб подання позивачем заявок №3 та № 4 не відповідають умовам договору, які є обов`язковими для виконання сторонами, а тому направлення зазначених заявок відповідачу не може породжувати для відповідача зобов`язань та, відповідно, не є підставою для відліку строку;

- не можна ототожнювати термін поставки продукції, про який йдеться в п. 7.2. договору зі строком передачі продукції, який визначений п. 5.1. договору;

- відповідачем не було порушено термін поставки продукції за договором, адже договір не встановлює для відповідача "Термін поставки";

- вид відповідальності, передбачений п. 7.2. договору, суперечить вимогам законодавства;

- відповідач одразу після отримання заявок вжив усіх можливих заходів (інформував позивача, керівників центральних органів влади, пропонував різні варіанти вирішення проблеми; здійснював моніторинг ринку на забезпечення виробництва матеріалами тощо) для недопущення порушення зобов`язань за договором;

- з огляду на положення статей цивільного та господарського законодавства відповідач звільняється від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором, оскільки порушення сталося внаслідок існування обставин непереборної сили, які виразилися у відмові єдиного постачальника поставляти матеріали, без яких виконання зобов`язань за договором є неможливим;

- обсяг визначеної договором продукції був визначений позивачем із розрахунку його потреб на весь рік. За таких умов, визначений договором обсяг продукції мав замовлятися позивачем упродовж 10 місяців, що в середньому становить по 100 комплектів на місяць.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору № 23/ЦП-21/34 від 22.02.2021, суд дійшов висновку, що вказаний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Судом було враховано доводи відповідача стосовно невідповідності форми та способу подання позивачем заявок №3 та № 4 умовам договору, які є обов`язковими для виконання сторонами та встановлено наступне.

У Додатку № 3 до договору сторони погодили форму заявки на доставку бланків документів.

Згідно з пунктом 11.9 розділу 11 договору належним повідомленням другої сторони за цим договором буде вважатись повідомлення, яке буде направлено Стороні рекомендованим листом поштою або вручено уповноваженому представнику Сторони під розписку.

Як зазначено у позові, ГСЦ МВС було надіслано ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» супровідні листи із заявками №№ 1, 2, З, 4, а саме:

- лист ГСЦ МВС від 25 лютого 2021 року за вихідним № 31/15-6630 та заявка № 1 надані Відповідачу 25 лютого 2021 року через поштову скриньку, яка знаходиться на прохідній Відповідача;

- лист ГСЦ МВС від 08 квітня 2021 року за вихідним № 31/6945 та заявка № 2 надані Відповідачу 09 квітня 2021 року шляхом передачі представнику Відповідача, про що свідчить відповідна відмітка на копії листа ГСЦ МВС;

- лист ГСЦ МВС від 17 травня 2021 року за вихідним № 31/15-7203 та заявка № 3 надані Відповідачу 17 травня 2021 року через поштову скриньку, яка знаходиться на прохідній Відповідача;

- лист ГСЦ МВС від 21 травня 2021 року за вихідним №31/15-11183 та заявка № 4 надіслані Відповідачу 21 травня 2021 року засобами поштового зв`язку через відділення поштового зв`язку № 71 м. Київ Київської міської дирекції Акціонерного товариства «Укрпошта».

Окрім зазначених способів, копії вказаних листів та заявок позивачем були надіслані відповідачу електронною поштою.

Вказані вище доводи відповідачем спростовані не були.

Так, копії листів ГСЦ МВС від 17 та 21 травня 2021 року та заявок №№ 3 та 4, були надіслані відповідачу на електронну адресу та зареєстровані ним як вхідна кореспонденція відповідно - 18 травня 2021 року за вхідним № 1211 та 21 травня 2021 року за вхідним № 1240. У відзиві відповідач наголошує на цих фактах, на підтвердження чого ним долучено до відзиву копії вказаних листів ГСЦ МВС, які містять відповідні реєстраційні штампи.

Супровідні листи ГСЦ МВС із заявками незалежно від способу їх надання були зареєстровані відповідачем як вхідна кореспонденція та за цими заявками продукція виготовлялась і передавалась покупцю.

Зокрема, сторони під час розгляду справи не заперечували, що зобов`язання з поставки продукції за заявками №№ 1-2 відповідачем було виконано у строки, визначені пунктом 5.1 Договору, тобто упродовж 30 (тридцяти) календарних днів з часу отримання заявок.

Слід зауважити, що відповідач у свою чергу також інформував Позивача про готовність Продукції шляхом надіслання відповідних листів електронною поштою.

Отже, з наведеного вбачається, що позивачем та відповідачем, як сторонами договору, вчинено конклюдентні дії, які підтверджують їх згоду щодо здійснення листування, окрім способів, визначених у пункті 11.9 Договору, зокрема, шляхом надсилання кореспонденції один одному електронною поштою.

З огляду на зазначене, оскільки листи ГСЦ МВС, якими надіслано заявки №№ 3 та 4 відповідно, зареєстровані відповідачем як вхідна кореспонденція 18.05.2021 (вх. № 1211) та 21.05.2021 (вх. № 1240), то вважаються такими, що отримані ним саме у дати реєстрації та підлягають виконанню у строки, визначені договором.

З приводу твердження ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» про те, що заявки №№ 3, 4 не відповідають формі, визначеній Договором, та містять вимогу щодо іншого строку виконання, ніж це передбачено пунктом 5.1. не можуть бути взяті до уваги з огляду на таке.

Вказані заявки були прийняті ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» до виконання, про що свідчить факт поставки частини Продукції до ГСЦ МВС ще до закінчення граничного строку виконання цих заявок.

Також, на час виконання зобов`язання стосовно поставки продукції відповідач не вбачав у цьому порушень зі сторони позивача, оскільки не зупинив виконання свого обов`язку, не відмовився від його виконання частково або у повному обсязі, як це передбачено частиною третьою статті 538 Цивільного кодексу України.

Отже, твердження відповідача про те, що форма та спосіб подання позивачем заявок №№ 3, 4 не відповідають умовам договору, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог, є необґрунтованими та такими, що не спростовують доводів позивача.

Щодо тверджень відповідача про відсутність правових підстав для застосування до нього пені суд вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Відповідно до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у разі порушення встановлених цим договором термінів поставки продукції належної якості, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня від вартості не поставленої у строк продукції, за кожний день прострочення. Штрафні санкції щодо порушення продавцем встановлених цим договором термінів поставки продукції застосовується лише в разі наявності вини продавця.

Поняття строку та терміну наведено в статті 251 ЦК України, згідно з якою строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно зі статтею 252 цього Кодексу строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

З урахуванням зазначеного та аналізу положень пункту 5.1 Договору, яким визначено строк передачі продукції продавцем покупцю, - упродовж 30 календарних днів з дня отримання заявки, та положення пункту 2.1 договору, яким передбачено обов`язок продавця виготовити та передати покупцю продукцію належної якості, вбачається, що термін поставки продукції (як певний момент у часі) у даному випадку збігається із закінченням строку виконання зобов`язання за відповідною заявкою.

Окрім того, зважаючи на принцип належного виконання зобов`язання, відповідач мав дотриматись строків (термінів) поставки продукції.

Згідно із частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафних санкцій у вигляді пені або штрафу, передбачених частиною четвертою статті 231 ГК України, можливо, оскільки суб`єкти господарських відносин при укладанні договору наділені законодавцем правом забезпечення виконання господарських зобов`язань встановленням договірної санкції за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань і пеня застосовується за порушення будь-яких господарських зобов`язань, а не тільки невиконання грошового зобов`язання (зазначена правова позиція викладена у постанові КГС ВС від 17.10.2019 у справі № 912/3237/18).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач в порушення умов договору зобов`язання щодо поставки продукції за заявками №№ 3,4 здійснив пізніше, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» направлено до ГСЦ МВС лист від 31 травня 2021 року № 02/1872, в якому зазначено, окрім іншого, про відсутність можливості своєчасно забезпечити виготовлення бланків свідоцтва транспортних засобів та бланків посвідчень водія за новими зразками на замовлення ГСЦ МВС у зв`язку з ухиленням компанії Inte Graph International від укладення договору на поставку захисного елемента гарячого тиснення (копія листа міститься в матеріалах справи).

Враховуючи зазначене, причиною порушення строків поставки продукції, передбачених пунктом 5.1 Договору, були не дії ГСЦ МВС, а проблеми щодо укладення договору відповідача з компанією Inte Graph International.

Більше того, ДП «Поліграфічний комбінат «Україна» звернулося до ГСЦ МВС із листом від 31 травня 2021 № 02/1872 вже після закінчення строку виконання заявки № 3 (до 24 травня 2021 року) та після отримання заявки № 4.

Відповідно до пункту 8.4 договору неповідомлення або несвоєчасне повідомлення про виникнення обставин непереборної сили позбавляє сторону посилатися на них як на підставу для звільнення її від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором.

З огляду на наведені вище обставини, суд не вбачає підстав для звільнення відповідача від відповідальності за порушення строків поставки продукції за заявками №№ 3,4.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені і встановив, що розрахунок виконаний відповідно до умов договору та з урахуванням положень чинного законодавства України. Позивачем також вірно були визначені періоди нарахування пені.

З огляду на зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 363 635,36 грн пені за вказані позивачем періоди підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з покладенням судового збору на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Головного сервісного центру МВС задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів"(04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 38/44, ) на користь Головного сервісного центру МВС (04071, м. Київ, вул. Лук`яніська, 62; ) пеню в розмірі 363 635, 36 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 454,53 грн. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, то строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 18.07.2022 року.

Суддя Ю.О.Підченко