ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/8/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (адреса: 03038, м.Київ, вул.І.Федорова,32-А)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м.Харків, вул.Донець-Захаржевського, буд.6/8)
про стягнення 70973,17 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" про стягнення 70973,17грн. в порядку суброгації. Позивач є страховиком за договором добровільного страхування №28-0199-01413 від 04.11.20 постраждалого 19.07.2021 у ДТП ТЗ "Skoda" д.р.н. НОМЕР_1 , а відповідач - винного у ДТП ОСОБА_1 , що керував ТЗ "Volkswagen" д.р.н. НОМЕР_2 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі №922/8/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з введенням Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 року воєнного стану на території України та обмеженим здійсненням судочинства Господарським судом Харківської області через проведення бойових дій на території міста Харкова, враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку розгляду справи, встановленого ст.248 ГПК України. Отже, суд приймає рішення у справі за наявної технічної можливості, у розумний строк.

Сторонами надано до суду наступні документи:

- відзив відповідача (вх.№1964 від 27.01.2022);

- відповідь позивача на відзив (вх.№2854 від 07.02.2022).

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

19.07.2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу Volkswagen д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до Довідки Національної поліції України, схеми місця ДТП та постанови Богунського районного суду м.Житомира від 13.09.2021 року по справі №295/9421/21 вищевказана ДТП відбулася внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 Правил дорожнього руху.

01.12.2020 року між ПАТ СК Українська страхова група (позивачем) та ТОВ "Ілта" (постраждалим від ДТП) був укладений Договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №28-0199-01413 від 04.11.2020 року, предметом якого є страхування транспортного засобу Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_1 .

20.07.2021 року Страхувальник звернувся до ПАТ СК Українська страхова група із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав усі необхідні документи.

20.08.2021 року ПАТ СК Українська страхова група на підставі Рахунку-фактури №АЦ-САСТ-2118461 від 04.08.2021 року на суму 79558,84 грн., калькуляції до нього та акту виконаних робіт ТОВ "Автоцентр Прага Авто на Кільцевій" №АСК-2101952 від 31.08.2021 року було складено страховий акт №ДККА-76770 та розрахунок суми страхового відшкодування (а.с.34-44).

На підставі вищевказаних документів ПАТ СК Українська страхова група здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 73558,84 грн. (79558,84 грн. - 6000,00 грн. франшизи за договором добровільного страхування), що підтверджується платіжним дорученням № 22644 від 27.08.2020 року (а.с.45).

До Позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen, д.р.н. НОМЕР_2 станом на 19.07.2021 року була застрахована в АТ СК Мега-Гарант (відповідач) згідно з полісом №ЕР-204331951, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Оскільки Відповідач є страховиком за вказаним полісом, то Позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до АТ СК Мега-Гарант.

Згідно з полісом № ЕР-204331951 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, передбачено франшизу в розмірі 0,00 грн. та страхову суму (ліміт відповідальності) за шкоду, спричинену майну - 130000,00 грн.

Отже, згідно з розрахунком позивача, сума страхового відшкодування, належного з Відповідача до сплати Позивачу, складає 70973,17 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

На підставі вищевикладеного 21.09.2021 року Позивач звернувся до Відповідача з Заявою на виплату страхового відшкодування №11/20878, яка була отримана Відповідачем 27.09.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, дана заява була залишена Відповідачем без задоволення.

Позиції сторін.

Відповідач заперечує проти позову та здійснення страхової виплати в порядку суброгації через неможливість встановлення розміру матеріального збитку, оскільки ТЗ Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_1 на час звернення позивача до нього вже було відремонтовано.

При цьому відповідач посилається на порушення позивачем вимог п.34.2 ст.34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» щодо обов`язковості протягом 10 робочих днів повідомити страхову про ДТП, а також на п.37.1.3 ст.37 Закону №1961-ІV як на підставу відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Позивач не погоджується з запереченнями відповідача, посилаючись на те, що обов`язок повідомлення страхову про ДТП та інші обов`язки відповідно до ст.33-1 Закону №1961-ІV застосовуються виключно до клієнта відповідача, водія винного у ДТП, наголошуючи на достатності наданих ним доказів для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у зв`язку з чим вважає безпідставним застосування п.37.1.3 ст.37 Закону №1961-ІV.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини між позивачем та його страхувальником (потерпілим у ДТП) врегульовані ЗУ "Про страхування", а між позивачем та його страхувальником (винним у ДТП) - ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

Статтею 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами справи підтверджується, що страхувальник відповідача за полісом, який діяв під час ДТП, є винним у ДТП та завдав майнової шкоди ТЗ, що застраховано позивачем за договором добровільного страхування, який діяв під час ДТП.

Відповідно до ст.3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.1 ст.9 Закону).

Згідно зі ст.22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).

Сума відновлювального ремонту в розмірі 79558,84 грн. підтверджується матеріалами справи, в т.ч. рахунками з вартістю запчастин та робіт, актом виконаних робіт, тощо. З урахуванням франшизи в розмірі 6000,00 грн. за договором добровільного страхування, позивачем було сплачено потерпілій особі страхове відшкодування в сумі 73558,84 грн.

Рік випуску автомобіля Skoda дрн. НОМЕР_1 - 2016.

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається такими, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п.2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Тобто, матеріальний збиток - це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до п.8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою:

Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез)

де: Сврз - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, грн;

Ср - вартість ремонтно-відновлювальних робіт ,грн.;

См - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн.;

Сс - вартість складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Ез - значення коефіцієнта фізичного зносу.

Відповідно до розрахунку фізичного зносу автомобіля Skoda Fabia д.р.н. НОМЕР_1 станом на 19.07.20021 фізичний знос складників автомобіля становить - 22,69% (а.с.49).

Відповідно до розрахунку позивача (а.с.3) з посиланням на акт виконаних робіт № АСК-2101952 від 31.08.2021:

Ср. = 30811,15 грн.;

См = 10806,49 грн.;

Сс= 37971,20 грн.

Тоді за формулою:

Сврз = 30811,15 + 10806,49 + 37971,20 * (1 - 0,2269) = 70973,17 грн.

Відповідно до Полісу відповідача ЕР-204331951 ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

Отже, за даним страховим випадком сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь ПАТ "СК "Українська страхова група" з Відповідача становить 70973,17 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 70973,17 грн. є правомірними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Щодо заперечень відповідача.

Твердження відповідача з приводу неналежного розрахунку суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, вказаний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу Закон покладає саме на відповідача, як на особу, яка при виплаті страхового відшкодування керується вказаними нормами чинного законодавства, оскільки до позивача в порядку суброгації перейшли лише права потерпілої особи. А потерпіла особа, при зверненні до відповідача, як страховика по Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не здійснює розрахунку матеріального збитку. Тому твердження відповідача з приводу того, що позивачем не виконано норми Закону, а тому, відповідно до нього не перейшло право вимоги є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14, згідно з якою «Господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Крім того, положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивачем було розраховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу потерпілої особи, згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, та долучено до матеріалів справи вказаний розрахунок. Позивачем у позовній заяві наведено розрахунок страхового відшкодування з застосуванням вказаного коефіцієнту фізичного зносу.

Сума матеріального збитку потерпілого ТЗ підтверджена наявними в матеріалах справи належними доказами: калькуляцією з вартістю матеріалів та робіт, актом виконаних робіт, рахунком-фактурою, складених офіційним представництвом Skoda.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправильність розрахунку вказаних сум, відповідачем до суду не надано.

На виконання норм Закону до відповідача зобов`язаний був звернутись не позивач, а страхувальник - винуватець ДТП та надати, відповідно, всю інформацію як з приводу факту ДТП, так і з приводу пошкоджень, завданих потерпілій особі.

Тому вказані твердження відповідача суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем до суду не надано доказів на спростування позовних вимог чи доказів сплати страхового відшкодування.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, відповідачем не спростовані, отже позов підлягає задоволенню повністю.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Щодо витрат на правничу допомогу суд встановив наступне.

Позивачем заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В якості доказів понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду: - договір про надання правничої допомоги №б/н від 23.12.2021 року;

- додаток №2 до договору про надання правничої допомоги від 23.12.2021 року;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №10423/10 від 20.12.2021 року;

- акт виконаних робіт від 28.12.2021 року;

- платіжне доручення № 3940 від 29.12.2021 року.

Судом встановлено, що 23.12.2021 року між позивачем та Адвокатським бюро «Гедз» було укладено Договір про надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Адвокатське бюро «Гедз» є організацією, яка спеціалізується в наданні юридичних послуг. Правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась Гедз Юлією Володимирівною, яка є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС №10423/10 від 20.12.2021 року, виданого Радою адвокатів Київської області, а тому має право надавати правничу допомогу позивачу.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес,

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо,

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач просить стягнути з відповідача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, на підставі вищезазначених документів.

З матеріалів справи, а саме з акту виконаних робіт, слідує, що адвокатом надана правнича допомога у вигляді консультації з позивачем щодо порядку та строків звернення з позовом до суду, збір доказів та аналіз судової практики, підготовка позову та формування пакету документів. До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін. За надану правничу допомогу позивач сплатив 3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3940 від 29.12.2021 року.

За змістом детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги, вбачається, що адвокат надав позивачеві юридичні консультації, вивчив матеріали справи і відповідну законодавчу базу, проаналізував практику і склав документ правового характеру, що узгоджується із обов`язками, визначеними договором про надання правової допомоги.

Отже, позивачем надані до суду належні докази на підтвердження виконання наданих послуг з правничої допомоги на суму 3000,00 грн.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати (в т.ч. пов`язані з наданням професійної правничої допомоги) покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

З урахуванням повного задоволення позовних вимог, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-80, 86, 123, 126, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м.Харків, вул.Донець-Захаржевського, буд.6/8; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (адреса: 03038, м.Київ, вул.І.Федорова,32-А; ) 70973,17 грн. страхового відшкодування, 2270,00 грн. судового збору, 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "19" липня 2022 р.

Суддя К.В. Аріт