ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/4/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Мешко Р.В.

розглянувши позовну заяву Хустської міської ради, м. Хуст до фізичної особи - підприємця Поп Ольги Степанівни, с. Рокосово Хустського району про зобов`язання повернути орендоване майно

За участю представників:

від позивача - Пилип Ігор Васильович, довіреність № 2533/02-12 від 22 грудня 2022 року

від відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду Закарпатської області з до відповідача про звільнення нежитлового приміщення, площею 56,56 м.кв. у приміщенні комунальної власності СБК, розташованого за адресою: с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, вулиця Рокосівська, будинок №9, шляхом виселення Приватного підприємця Поп Ольги Степанівни на користь Хустської міської ради.

Ухвалою суду від 20.01.2022 р. залишено позовну заяву Хустської міської ради без руху.

07.02.2022 р. від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою суду від 08.02.2022 р. відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.03.2022 р.

Ухвалою суду від 15.03.2022 р. підготовче засідання відкладено в межах розумного строку.

Ухвалою суду від 12.05.2022 р. призначено підготовче засідання на 31 травня 2022 року.

Ухвалою суду від 31.05.2022 р. відкладено підготовче засідання на 06.07.2022 р.

Ухвалою суду від 06.07.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Розгляд справи по суті призначено на 20 липня 2022 року.

Позивач заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив, посилаючись на їх обґрунтованість наявними у справі матеріалами.

Зокрема вказує на те, що після закінчення терміну дії договору оренди відповідач не повернула орендоване нею приміщення, що є грубим порушенням норм чинного законодавства та як наслідок надає підстави для повернення такого майна в судовому порядку.

Відповідачем 28.02.2022 подано письмовий відзив на позов, в якому повністю заперечує з приводу позовних вимог та зокрема вказує на те, що зобов`язання відповідача повернути орендоване майно сторонами не підписувалось та повністю не здійснене. Зобов`язання не реалізовані його учасниками, а позивач не вчинив жодної дії щодо спонукання відповідача до виконання зобов`язання повернути майно в розумінні вимог ст.509 ЦКУ.

Відповідач зауважує, що посилання позивача на наявність акту Рокосівської сільської ради від 01.06.2017 р. про повернення майна у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди №9 від 01.01.2016 р. не можуть слугувати підставою для зобов`язання повернути орендоване майно, так як зазначений Акт не підписувався відповідачем.

Крім того звертає увагу на те, що з моменту припинення дії договору оренди нежитлового приміщення площею 56.56м.кв., 16.02.2017 р. і по даний момент, відповідач продовжує володіти орендованим майном, періодично оплачує вартість орендної плати. Разом з тим у відповідності до вимог ст.764 ЦКУ, за відсутності заперечень наймодавця протягом 1-го місяця, договір вважається поновленим (пролонгованим) на строк, який був раніше встановлений.

09.06.2022 р. позивачем подано суду заперечення на відзив в якому, крім іншого зазначає, що оплачені 2018 р. відповідачем кошти є неустойкою.

У судовому засіданні 20.07.2022 р, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2016 року між Рокосівською сільською радою (далі Орендодавець) правонаступником якої є Хустська міська рада (далі- Позивач) та фізичною особою-підприємцем Поп Ольга Степанівна (далі Орендар, Відповідач) укладено договір оренди нежитлового приміщення, площею 53,56м.кв. у приміщенні комунальної власності СБК, розташованого за адресою: с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, вулиця Рокосівська, будинок №9, терміном на 1 рік до 1 червня 2017 року.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 3 квітня 2019 року справа №907/663/17 підтверджується факт укладення та припинення дії договору № 9 від 01.06.2016, предметом якого є приміщення, площею 56, 56 кв.м та який діяв до 01.06.2017.

Рішенням №192 від 16 лютого 2017 року Рокосівської сільської ради вирішено не продовжувати договір оренди №9 нежитлового приміщення, площею 56,56м.кв. у приміщенні комунальної власності СБК с.Рокосово, яке розташоване за адресою: с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, вулиця Рокосівська, будинок №9.

Згідно листа орендодавця від 22.02.2022 р. відповідача повідомлено про рішення орендодавця, про що свідчить підпис відповідача.

Згідно акту від 1 червня 2017 року Рокосівської сільської ради 1 червня 2017 року, о 16 год.30 хв. при ознайомленні з листом Рокосівської сільської ради №204/02-27 від 1 червня 2017 року про повернення майна у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди №9 від 1 червня 2016 року, орендар фізична особа-підприємець Поп О.С. відмовилась підписати даний лист про ознайомлення та розірвала оригінал примірника договору оренди №9, який знаходився в Рокосівській сільській раді. Даний акт був підписаний сільським головою - Джугою П.І., юристом сільської ради - Ковачем І.І., землевпорядником сільської ради Палчей В.А., та секретарем сільської ради - Михайленко Л.М.

На підставі рішення Хустської міської ради І сесії VIII скликання №14 від 17 грудня 2020 року «Про припинення в результаті реорганізації сільських рад шляхом приєднання до Хустської міської ради» було реорганізовано діяльність Рокосівської сільської ради та визнано, що Хустська міська рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Рокосівської сільської ради, а також було утворено комісію по її реорганізації.

Рішенням Хустської міської ради І сесії VIII скликання №184 від 31 березня 2021 «про затвердження Передавального акту Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області» затверджено Передавальний акт (з додатками) Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Визнано, що Хустська міська рада є правонаступником майна, активів та зобов`язань Рокосівської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

За доводами позивача, які підтверджуються матеріалами справи, після закінчення терміну дії договору оренди відповідач не повернула орендоване нею приміщення, що і стало приводом звернення до суду з даним позовом.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Проаналізувавши укладений сторонами договір №9 від 1 червня 2016 року суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Враховуючи те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею майна державної та комунальної власності в оренду та відносини між орендарем та орендодавцем.

Згідно з ч.1, 2, 6 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частинами 1, 4 ст. 284 Господарського кодексу України, істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу. Строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Відповідно до ст. 291 ГК України одностороння відмова від договору оренди не допускається. Договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди; ліквідації суб`єкта господарювання - орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди. Договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу. Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму Цивільним кодексом України.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК Україна) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Положеннями статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Згідно з ч.1 ст. 763 ЦК України визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Статтею 764 ЦК України визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

В ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що оренда визначається як є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п`ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов`язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Однак, 01.02.2020 Закон № 2269-XII втратив чинність внаслідок набрання чинності Законом України «Про оренду державного та комунального майна» № 157-ІХ від 03.10.2019 (далі Закон № 157-ІХ), який введений в дію 01.02.2020.

За загальним принципом, дія нормативно-правового акту в часі починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події або факту застосовується той нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

В п. 2 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що 1 червня 2016 року між Рокосівською сільською радою правонаступником якої є Хустська міська рада та фізичною особою-підприємцем Поп Ольга Степанівна укладено договір оренди нежитлового приміщення, площею 53,56м.кв. у приміщенні комунальної власності СБК, розташованого за адресою: с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, вулиця Рокосівська, будинок №9, терміном на 1 рік до 1 червня 2017 року.

Зміст якого цілком відповідає положенням ст. 291 ГК України, та ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції Закону № 2269-XII від 10.04.1992, чинній на момент укладення договору), якими передбачено припинення договору у випадку, зокрема, закінчення терміну, на який його було укладено.

Правовий аналіз застосованих судом норм матеріального права свідчить про те, що після закінчення терміну дії договору оренди державного або комунального майна він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, проте за умови відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди.

Водночас, в матеріалах справи міститься лист від 22.02.2022 р. яким повідомлено відповідача про рішення орендодавця, не продовжувати договір у зв`язку з зв`язку з використання об`єкту оренди для власних потреб.

За змістом статті 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Таким чином, після закінчення договору у відповідача виник обов`язок передати позивачу об`єкт оренди.

Разом з тим, за доводами позивача, які не заперечуються відповідачем, після закінчення терміну дії договору оренди відповідач не повернув орендоване нею приміщення.

Отже, після настання дати закінчення строку Договору оренди, а саме 1 червня 2017 року, відповідач продовжив користуватись об`єктом оренди, що свідчить про невиконання ним зобов`язань які виникли на підставі Договору оренди, та про порушення норми ч. 1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 03.10.2019 р. № 157-ІХ, відповідно до якої у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки правовою підставою користування майном позивача є договір оренди, а договірні відносини між сторонами 1 червня 2017 року закінчилися та продовжені не були, суд визнає вимоги Позивача про повернення орендованого майна обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас твердження відповідача про те, що договір не припинив свою дію та те, що він продовжений на той самий строк судом не береться до уваги, оскільки спростовується вищенаведеними висновками суду та матеріалами справи.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Хустської міської ради, м. Хуст до фізичної особи - підприємця Поп Ольги Степанівни, с. Рокосово Хустського району про зобов`язання повернути орендоване майно - підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 195, 216, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Зобов`язати фізичну особу підприємця Поп Ольгу Степанівну ( АДРЕСА_1 , код ІПН - НОМЕР_1 ) звільнити нежитлове приміщення, площею 56,56м.кв. у приміщенні комунальної власності сільського будинку культури, розташованого за адресою: с.Рокосово Хустського району Закарпатської області, вулиця Рокосівська, будинок №9, шляхом виселення фізичної особи-підприємця Поп Ольги Степанівни на користь Хустської міської ради.

4.Стягнути з фізичної особи підприємця Поп Ольги Степанівни ( АДРЕСА_1 , код ІПН - НОМЕР_1 ) на користь Хустської міської ради (90400, Закарпатська область, м.Хуст, вулиця 900-річчя Хуста, будинок 27 ) суму 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29.07.2022.

Суддя О.Ф. Ремецькі