ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 Справа № 917/472/22

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут», 36022, м. Полтава, вул. Панянка, 65Б,

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, 36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83,

про стягнення 64 265,23 грн.,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про стягнення 64 265,23 грн., з яких 56 868,40 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., 4 305,51 грн. пеня, 2 347,41 грн. втрати від інфляції, 743,91 грн. 3 % річних.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.05.2022 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач здійснював оплату за поставлену електричну енергію не в повному обсязі та з порушенням строків, визначених договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., чим порушив умови господарських зобов`язань, встановлені зазначеним договором та законом.

Відповідач у відзиві № 468/115/26-2022 від 16.06.2022 р., вх. № 3943 від 20.06.2022 р., проти позову заперечує, посилаючись на те, що:

- 15.02.2019 р. між Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» укладено договір про закупівлю електричної енергії № 172/П, який діє до 31.12.2019;

- 02.03.2020 р. між ГУНП в Полтавській області та ТОВ «Полтаваенергозбут» укладено договір про закупівлю електричної енергії № 229/П; пунктом 10.1 якого встановлено, що він діє до 31.12.2020 р. Договором не передбачено можливості його автоматичної пролонгації;

- 31.12.2020 р. закінчився перехідний період, у період дії якого ГУНП в Полтавській області, як бюджетна установа, мало право отримувати універсальні послуги незалежно від розміру договірної потужності;

- починаючи з 01.01.2021 р. ГУНП в Полтавській області мало право укласти лише один договір на закупівлю електричної енергії для усіх наявних електричних установок (у тому числі з договірною потужністю більше 50 кВт), що виключало можливість продовження договірних відносин з ТОВ «Полтаваенергозбут» як з постачальником універсальної послуги та зумовлювало необхідність проведення конкурентних відкритих торгів відповідно до Закону України «Про публічні закупівлі»;

- 09.02.2021 р. за результатами переговорної процедури між ГУНП в Полтавській області та Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» було укладено Договір № 98/П про постачання електричної енергії постачальником останньої надії, який поширює свою дію на відносини, що виникли з 01.01.2021 р.;

- 22.03.2021 р. за результатами конкурентної процедури закупівлі між ГУНП в Полтавській області та ТОВ «УКР ГA3 РЕСУРС» було укладено договір № 254 В про постачання електричної енергії споживачу, який діє до цього часу;

- додатком № 1 до вказаного Договору визначено, що постачання товару здійснюється на 82 об`єкти ГУНП в Полтавській області, у тому числі на ті, що зазначені у позовній заяві ТОВ «Полтаваенергозбут»;

- строк дії договору між відповідачем та позивачем закінчився 31.12.2020 р., а тому відсутні підстави для нарахування трьох процентів річних та інфляційних нарахувань.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 4144 від 27.06.2022 р.) зазначив, що:

- посилання відповідача на те, що вказані правовідносини регулюються виключно нормами Закону України «Про публічні закупівлі» є безпідставним, оскільки постачання електричної енергії споживачу здійснюється на умовах договору про постачання електричної енергії споживачу відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» та ПРРЕЕ;

- відповідач не звертався до позивача з заявою про намір припинити дію договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., заяв про розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг не надавав, а тому постачання електричної енергії до об`єктів ГУНП у Полтавській області згідно із заявою про приєднання здійснюється і на даний час;

- посилання відповідача що з 01.04.2021 на усі об`єкти ГУНП в Полтавській області постачання електричної енергії здійснювалося ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» є недоведеним, що встановлено рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 у справі № 917/1288/21;

- на електроустановки відповідача з договірною потужністю до 50 кВт постачання електричної енергії продовжувало здійснювати ТОВ «Полтаваенергозбут» як постачальник універсальних послуг;

- позивач з 01.01.2021 р. та по теперішній час здійснює постачання електричної енергії до об`єктів ГУНП у Полтавській області на підставі договору про постачання електричної енергії з постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019;

- штрафні санкції за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії нараховані правомірно.

Інших заяв по суті спору до суду не надходило.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.06.2018 р. № 575 було прийнято рішення про видачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (позивачу) ліцензії на право провадження діяльності з постачання електричної енергії споживачам.

З 01 січня 2019 року ТОВ «Полтаваенергозбут» згідно ліцензії, виданої на підставі постанови НКРЕКІІ № 575 від 26.06.2018 року, здійснює діяльність з постачання електричної енергії споживачам.

Відповідно до додатку № 3 до Методичних рекомендацій щодо передачі даних побутових та малих непобутових споживачів постачальнику електричної енергії, на якого відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» покладається виконання функції універсальної послуги на закріпленій території затверджених постановою НКРЕКІІ № 1268 від 26.10.2018 р., ТОВ «Полтаваенергозбут» виконує функції постачальника універсальних послуг на території Полтавської області.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. № 312 (далі - Постанова) були затверджені Правила роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ), які регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.

Пунктом 2 Постанови визначено, що укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог ПРРЕЕ здійснюється шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.

Пунктом 7 Постанови передбачено, що договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.

Фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії (пункт 13 розділу XVII Прикінцевих та перехідних положень Закону).

Згідно з п. 1.2.7 Правила роздрібного ринку електричної енергії постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу (додаток 5 до цих Правил) та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Відповідно до п. 1.2.8 ПРЕЕ постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (додаток 6 до цих Правил), та укладається в установленому цими Правилами порядку.

Згідно з п. 3.1.7 ПРРЕЕ договір між електропостачальником та споживачем укладається шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Головне управління Національної поліції в Полтавській області підписало заяву-приєднання споживача з 01.01.2019 р. на умовах КП № 9-УП до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № 22600754; адреса об`єкту: 37800, Полтавська обл., м. Хорол, вул. Незалежності, 80 (EIС-код точок: 62Z209, 62Z529) (а.с. 10).

Таким чином, відповідно до ст.ст. 633, 634 Цивільного Кодексу України та п.1.2.8 ПРРЕЕ, п.7 Постанови НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, шляхом подання заяви-приєднання, споживання електричної енергії Головне управління Національної поліції в Полтавській області приєдналося до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р. на умовах комерційної пропозиції № 9-УП (а.с. 11-27).

За умовами Договору № 22600754 постачальник електричної енергії - позивач взяв на себе обов`язок з 01 січня 2019 року продавати електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача (Відповідача), що знаходяться за адресою 37800, Полтавська обл., м. Хорол, вул. Незалежності, 80, а Споживач взяв на себе обов`язок оплачувати вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Розділом 5 Договору встановлена ціна, порядок обліку і оплати електричної енергії, зокрема:

- Споживач розраховується з Постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначається відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього Договору (п. 5.1 Договору);

- спосіб визначення ціни за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п. 5.2 Договору);

- ціна на електричну енергію визначається постачальником у разі дотримання умов надання універсальних послуг, визначених у пункті 3.1 глави 3 цього Договору та у відповідності до методики (порядку) розрахунку ціни на електричну енергію, затвердженої Регулятором (п. 5.3 Договору);

- ціна на електричну енергію встановлюється з дотриманням вимог, передбачених Законом України "Про ринок електричної енергії" і ПРРЕЕ. Сторони домовилися про те, що ціна на електричну енергію, встановлена Регулятором, повинна бути обов`язкова для Сторін з дати її введення в дію (п. 5.5 Договору);

- інформація про діючу ціну на електричну енергію Постачальника має бути розміщена на офіційному веб-сайті Постачальника не пізніше ніж за 20 днів до дати її застосування із зазначенням порядку її формування (п. 5.6 Договору);

- ціна (тариф) на електричну енергію має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п. 5.7 Договору);

- розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору);

- розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок Постачальника зазначається у платіжних документах Постачальника, у тому числі у разі його зміни (п. 5.9. Договору);

- оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання Споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої Споживачем (п. 5.10 Договору);

- у разі порушення Споживачем строків оплати Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен прострочений день оплати за цим Договором. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню в розмірі, що зазначається в Комерційній пропозиції (п. 5.11 Договору);

- вимоги до інформації, яку має містити Комерційна пропозиція (п. 5.16 Договору).

Відповідно до п.п. 1 п. 6.2 Договору, Споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов`язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Споживач зобов`язується протягом 5 робочих днів до дати постачання електричної енергії новим електропостачальником, але не пізніше дати, зазначеної в цьому Договорі, розрахуватися з Постачальником за спожиту електричну енергію (п.п. 4 п. 6.2 Договору).

Відповідно до п. 13.1 Договору, цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, фактичного споживання електричної енергії або оплати рахунків за спожиту електричну енергію.

П. 13.6 Договору передбачено, що дія цього договору також припиняється у наступних випадках: закінчення строку, призупинення дії ліцензії з провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії Постачальником або її анулювання; банкрутства або ліквідації Постачальника; у разі зміни власника об`єкта Споживача; у разі зміни Постачальника електричної енергії.

У Комерційних пропозиціях № 9-УП, які є додатками № 3 до даного Договору (а.с. 14-27) зазначено:

- оплата електричної енергії здійснюється Споживачем за фактично спожиту електроенергію на підставі отриманого у Постачальника рахунку не пізніше 5-ти робочих днів з дня його отримання, на рахунок зі спеціальним режимом використання, який зазначений в Договорі та/або розрахункових документах Постачальника. Датою здійснення оплати є дата надходження коштів на рахунок Постачальника;

- Постачальник до 12 числа (включно) місяця, наступного за розрахунковим, оформлює Акт купівлі-продажу електричної енергії та в цей же строк надає його Споживачу. Якщо Споживач не повернув підписаний Акт купівлі-продажу Постачальнику протягом 5-ти робочих днів, або не надав повідомлення про наявність розбіжностей, такий Акт купівлі-продажу вважається погоджений сторонами. Разом з Актом купівлі-продажу електричної енергії Постачальник надає рахунок на оплату за фактично спожиту електричну енергію;

- у разі неотримання Споживачем рахунку у визначені цією комерційною пропозицією строки не з вини Постачальника, рахунок за фактично спожиту електричну енергію вважається отриманим Споживачем 12-го числа місяця, наступного за звітним;

- у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання Споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України;

- договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вступає в дію з моменту його підписання та діє до 31.12.2021 р. Договір може бути розірвано в інший термін, за ініціативою однієї із сторін в порядку, визначеному чинним законодавством України, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання сторонами всіх своїх зобов`язань.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов вказаного договору за електричну енергію розрахувався не в повному обсязі та з порушенням встановлених строків, з огляду на що заявив до стягнення з Головного управління Національної поліції в Полтавській області 64 265,23 грн., з яких 56 868,40 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., 4 305,51 грн. пеня, 2 347,41 грн. втрати від інфляції, 743,91 грн. 3 % річних.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р. з додатками, рахунки та акти за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р. за період з лютого по грудень 2021 року та ін.

Перелік доказів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову: договір про закупівлю електричної енергії № 172/П від 15.02.2019 р., договір про закупівлю електричної енергії № 229/П від 02.03.2020 р., договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» № 98/П від 09.02.2021 р., договір про постачання електричної енергії споживачу № 254В від 22.03.2021 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами частини 1 статті 67 Господарського кодексу України унормовано, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідач підписав заяву-приєднання споживача з 01.01.2019 до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг на умовах договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № 22600754; адреса об`єкту: 37800, Полтавська обл., м. Хорол, вул. Незалежності, 80 (EIС-код точок: 62Z209, 62Z529).

Відповідно до ст. 633, 634 ЦК та п. 3.1.7 ПРРЕЕ, підписавши вказану заяву-приєднання (акцептувавши її) відповідач засвідчив вільне волевиявлення щодо приєднання до умов Договору.

Отже, з моменту акцептування вказаного Договору в установленому ПРРЕЕ порядку, позивач та відповідач набули всіх прав та обов`язків за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинного законодавством України.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 22600754 від 01.01.2019 р. щодо здійснення поставки електричної енергії в період з лютого по грудень 2021 року на суму 70 079,47 грн.

Відповідач не оспорив у порядку, визначеному Договором № 22600754, обсяги електроенергії, спожиті ним у спірному періоді (лютий-грудень 2021). У відзиві на позов відповідач також не посилається на наявність розбіжностей у визначенні таких обсягів.

Водночас, як вбачається з наданих позивачем розрахунків, відповідач сплатив Товариству з обмеженою відповідальність «Полтаваенергозбут» частину заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 13 211,07 грн.

Доказів сплати залишку основної заборгованості за вказаним договором відповідачем до суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 56 868,40 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову з підстав відсутності у нього зобов`язання по сплаті позивачу коштів за спожиту електроенергію у період лютого-грудня 2021 в зв`язку зі зміною постачальника електроенергії відхиляються судом з огляду на наступні обставини.

В п. 13.1 Договору передбачено, що цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав відповідач, та набуває чинності з дати подання відповідачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем (відповідачем) у заявці-приєднанні.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Частина 1 ст. 654 ЦК України передбачає, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про розірвання Договору за згодою сторін, оформленою належним чином, або в судовому порядку.

Відповідач у відзиві також посилається на те, що позивач та відповідач укладали договори про закупівлю електричної енергії № 172/П від 15.02.2019 р. та № 229/П від 02.03.2020 р.

За умовами цих договорів позивач (учасник) зобов`язався у 2019 та 2020 роках поставити відповідачу (замовнику) електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок замовника, а замовник прийняти та оплатити вартість спожитої (купленої) електричної енергії, послугу з розподілу та здійснювати інші платежі згідно з умовами цих договорів (п. 1.1 договорів).

Відповідно до п. 10.1 договору про закупівлю електричної енергії № 172/П від 15.02.2019 р., цей договір поширюється на правовідносини, які відбулися між сторонами з 01.01.2019 р., і діє до 31.12.2019 р.

Відповідно до п.10.1 договору про закупівлю електричної енергії № 229/П від 02.03.2020 р. цей договір поширюється на правовідносини, які відбулися між сторонами з 01.02.2020 р., і діє до 31.12.2020 р.

Проте, предметом позову у цій справи є вимоги про стягнення боргу за активну електричну енергію за період лютого-грудня 2021 року. Тобто, на спірні правовідносини вказані договори свою дію не розповсюджують. Отже, заперечення відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Доводи відповідача із посиланням на укладення договору про постачання електричної енергії № 98/П від 09.02.2021 р. з Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» на постачання електричної енергії на усі об`єкти відповідача у період з 01.01.2021 р. по 01.04.2021 р. та договору про постачання електричної енергії № 254В від 22.03.2021 р. з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», строком постачання електричної енергії з 01.04.2021 р. по 31.12.2021 р., судом не приймаються до уваги, оскільки відповідачем не надано суду будь-яких доказів, які б свідчили про те, що в період з січня по грудень 2021 року постачання електроенергії здійснювалося йому не позивачем, а будь-якими іншими постачальниками, зокрема, не надано рахунків, виставлених іншими постачальниками, актів приймання-передачі, що свідчило б про фактичне виконання договорів, укладених відповідачем із Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс».

Згідно статті 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, чим закріплено презумпцію правомірності правочину.

Відповідачем не надано суду доказів визнання недійсним судом Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754, до якого відповідач приєднався з 01.01.2019 р.

Крім того, рішенням господарського суду Полтавської області від 04.11.2021 в справі № 917/1288/21, яке набрало законної сили 07.12.2021 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/101162983), відмовлено в задоволенні вимог ГУНП в Полтавській області до АТ «Полтаваобленерго» про зобов`язання АТ «Полтаваобленерго» забезпечити зміну електропостачальника за ініціативою споживача ГУНП в Полтавській області відповідно до запиту щодо зміни постачальника ТОВ «УКР ГАЗ РЕСУРС» від 23.03.2021 №24-3 у порядку, визначеному розділом VI Правил. Підставою відмови у задоволенні позову є те, що ГУНП в Полтавській області не доведено обставину того, що станом на 23.03.2021р. у ГУНП в Полтавській області була відсутня заборгованість за спожиту електричну енергію перед ТОВ «Полтаваенергозбут» та не доведено обставину незаконності направлених ТОВ «Полтаваенергозбут» повідомлень про припинення постачання електричної енергії ГУНП в Полтавській області (на дату ініціювання процедури постачальника).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Пунктом 5.11 договору № 22600754 від 01.01.2019 р. визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим договором Постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою Постачальника пеню у розмірі, що зазначається у комерційній пропозиції.

Комерційними пропозиціями № 9-УП передбачено у разі несвоєчасної оплати платежів, обумовлених цією комерційною пропозицією, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Крім того, за прострочення виконання вказаного грошового зобов`язання Споживач сплачує суму боргу з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України. Штрафні санкції сплачується на поточний рахунок Постачальника, який вказується в рахунках, протягом 5 робочих днів з дня отримання рахунка.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 4 305,51 грн. пені (а.с. 59), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 2 347,41 грн. за період з травня по липень 2021 року та з вересня по лютий 2021 року та 3% річних в розмірі 743,91 грн. за період з 01.04.2021 р. по 23.02.2022 р. (розрахунок в матеріалах справи, а.с. 59).

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог щодо стягнення з відповідача відсотків річних, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є правомірними та підлягають задоволенню.

Водночас, суд враховує позицію Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, який у постанові від 26.06.2020 р. у справі № 905/21/19 погодився з методикою розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України, яка передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Держстатом України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100% (дефляції).

З огляду на зазначене, суд здійснив перерахунок розміру інфляційних втрат за прострочення сплати платежів за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р. за період з травня по лютий 2021 року (з урахуванням індексу інфляції у серпні 2021 року (0,998) та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 2 316,45 грн. (розрахунок в матеріалах справи).

При цьому, згідно з п. 13.1 договору № 22600754 від 01.01.2019 р. він вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. У частині виконання грошових зобов`язань договір діє до повного їх виконання.

Таким чином, з огляду на те, що до суду не надано доказів наявності відповідних заяв сторін щодо припинення дії договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., він на даний момент є чинним, а тому посилання відповідача на відсутність підстав для нарахування трьох відсотків річних та інфляційних втрат є безпідставними.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Головного управління Національної поліції в Полтавській області 56 868,40 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., 4 305,51 грн. пені, 2 316,45 грн. втрат від інфляції, 743,91 грн. 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 479,81 грн.

Керуючись ст. 129, 231, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Головного управління Національної поліції в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтаваенергозбут» (36022, м. Полтава, вул. Панянка, 65Б, ) 56 868,40 грн. заборгованість за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 22600754 від 01.01.2019 р., 4 305,51 грн. пеня, 2 316,45 грн. втрати від інфляції, 743,91 грн. 3 % річних; 2 479,81 грн. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 26.07.2022 р.

Суддя О.С. Мацко