ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/45/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 23, )

до відповідача Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, )

про стягнення 455 974,65 грн..

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: адвокат Санін А.О.

від відповідача: Процун О.В..

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад" звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про стягнення грошових коштів у сумі 455 974 грн. 65 коп..

Даний позов обгрунтовує тим, що на підставі договору поставки №53-122-01-20-10003 від 16.09.2020 року Позивач поставив Відповідачу продукцію на загальну суму 4 919280 грн. 00 коп. Станом на дату звернення до суду Відповідач здійснив повну оплату за поставлену якісну продукцію, однак з її простроченням, чим порушив п. 6.1. Договору, що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ «НВП «Еталон-Прилад» за період з 29.06.2021 року до 23 12.2021 року. В зв`язку із простроченням оплати за поставлений товар Позивач нарахував Відповідачу 3% річних за період з 30.11.2020 року по 23.12.2021 року на суму 107958,65 грн., інфляційні втрати у розмірі 384 016,00 грн..

Ухвалою суду від 24 січня 2022 року замінено первісного відповідача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) на належного відповідача - Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ). Прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

14.02.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на позов, в якому заперечує проти позовних вимог. При цьому зазначає наступне. 16 вересня 2020 між ВП «Рівненська АЕС» та ТзОВ «Еталон-Прилад» було укладено договір № 53-122-01-20-10003 (далі по тексту - Договір), предметом якого являється поставка продукції: прилади для вимірювання витрати, рівня та тиску рідин і газів на загальну суму 4 919 280,00 грн. Відповідно до умов пункту 3.1 Договору, продукція поставляється протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб- порталі Уповноваженого органу згідно ЗУ «Про публічні закупівлі». Договір оприлюднено було 16.09.2020, відповідно поставка продукції мала бути здійснена по 15.12.2020. А відповідно до пункту 8.4 договору - датою поставки продукції є дата підписання видаткової накладної або накладної вантажоодержувачем.

Відповідач зазначає, що враховуючи договірні умови, продукція за договором була поставлена Позивачем частинами в період 09.10.2020-23.12.2020 (тобто з порушенням строку поставки) згідно 11-ти видаткових накладних, копії яких додані Позивачем до позовної заяви.

В свою чергу, відповідно до умов пункту 6.1 договору, оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС». Початок перебігу строку оплати починається з дня, наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію. Отримана за договором продукція зі сторони ВП «Рівненська АЕС» була оплачена повністю, частинами в період з по 23.11.2021 та з порушенням строку оплати. Неспроможність вчасного здійснення розрахунку за укладеним договором № 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020 пов`язана була із складною ситуацією на ринку електричної енергії, зокрема, у зв`язку із зниженням рівня виробництва, попиту та оплати електричної енергії, безпрецедентного зростання заборгованості за фактично відпущену електроенергію у 2020-2021.

Враховуючи те, що обома сторонами договору поставки було допущено порушення строків виконання зобов`язань, між ВП «Рівненська АЕС» та ТзОВ «Еталон-Прилад» була досягнута домовленість про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог (штрафних санкцій та зустрічних компенсаційних нарахувань) шляхом обміну відповідними претензійними вимогами та підписанням угоди про зарахування таких вимог.

Відповідач вважає, що Позивач неправомірно включив у період прострочення оплати за поставлену продукцію зазначені у його розрахунках дати початку та дати закінчення періоду прострочення оплати. По видатковій накладній № РН-0000611 від 06.10.2020 (ярлик № 1-7-555 від 15.10.2020 на суму 44 712,00 грн.) датою початку періоду прострочення не може бути 30.11.2020, оскільки останній день для оплати припав на вихідний день, відповідно останнім днем оплати є 30.11.2020 (ч. 5 ст. 254 ЦК України). Зазначає, що першим днем прострочення є 01.12.2020, відповідно період прострочення починається з 01.12.2020. Також в період прострочки не може входити день, в який фактично з боку Відповідача була проведена оплата вартості поставленої продукції, оскільки, відповідно до пункту 1.9 постанови Пленуму ВГСУ № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань», день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних та пені. Тому 25.06.2021 (день оплати заборгованості у розмірі 44712.00 грн.) не може входити в період прострочення оплати по видатковій накладній № РН-0000611 від 06.10.2020 (ярлик № 1-7-555 від 15.10.2020 на суму 44 712,00 грн.).

Ухвалою суду від 17.05.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Крім того 19.07.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Відповідача надійшло клопотання в якому просить зменшити розмір нарахованих компенсаційних нарахувань на 90% у зв`язку із тими обставинами, що на даний час як країна в цілому, так і підприємство знаходиться у надзвичайно складному економічному стані, що спричинений форс-мажорними обставинами, які виникли внаслідок військової агресії росії; порушення умов договору було двостороннім, що свідчить про складність ситуації як для позивача так і для відповідача. На фактичну оплату за договором впливав той фактор, що даний договір фігурував у судовій справі № 520/15118/2020, яка розглядалась Харківським окружним адміністративним судом. У даній справі позовними вимогами ВП РАЕС були вимоги визнати протиправним та скасувати результати моніторингу закупівлі, за результатами якої був укладений договір, який є основою позовних вимог. У вимозі Північно-Східного офісу Дсржаудитслужби фігурувала така вимога як «Північно-східний офіс Дсржаудитслужби зобов`язує здійснити заходи щодо усунення виявлених порушень в установленому законодавством порядку, зокрема шляхом припинення зобов`язань за договором з дотриманням положень Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України». Уся інформація про справу № 520/15118/2020 міститься на сайті Прозорро щодо закупівлі ЦА-2020-07-03- 001839-Ь та на Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Дане клопотання прийнято судом до розгляду та відмовлено в його задоволенні, з огляду на те, що 3% річних та інфляційні не є штрафними санкціями (неустойкою), і, відповідно, не можуть бути зменшені на підставі статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

У судовому засіданні 19.07.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, заявлених у позові та із врахуванням відзиву. Представник відповідача проти позовних вимог заперечила.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши представників сторін, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

16.09.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад", як Постачальником та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Рівненська атомна електрична станція», як Замовником укладено Договір поставки №53-122-01-20-10003 (далі по тексту Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Замовника певну продукцію, а Замовник, в свою чергу, зобов`язується оплатити продукцію за кількістю та за цінами, що передбачені у специфікації №1 (додаток №1 до договору).

Згідно з п. 2.2 Договору загальна сума договору складає 4 919 280,00 грн..

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що продукція поставляється Постачальником на умовах DDP Інкотермс-2010, протягом 90 календарних днів з дати оприлюднення даного договору на веб-порталі Уповноваженого органу згідно Закону України "Про публічні закупівлі". Місце поставки та вантажоотримувач - 34400, м. Вараш, Рівненська область, склад РВ ВП «Складське господарство» ДП «НАЕК «Енергоатом».

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу товар загальною вартістю 4 919 280,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000611 від 06.10.2020, № РН-0000633 від 12.10.2020, № РН-0000703 від 06.11.2020, N° РН-0000719 від 12.11.2020, № РН-0000718 від 12.11.2020, № РН-0000726 від 17.11.2020, № РН-0000730 від 19.11.2020, № РН-0000759 від 27.11.2020, № РН-0000803 від 11.12.2020, № РН-0000807 від 14.12.2020, N° PH-Ц000851 від 21.12.2020. Видаткові накладні підписані Замовником та Постачальником.

Як встановлено судом, поставлений товар прийнятий Відповідачем у повному обсязі, що підтверджується ярликами на придатну продукцію № 1-7-555 від 15.10.2020, № 1-8-562 від 16.10.2020, № 1-7-594 від 10.11.2020, №1-7-604 від 17.1І2020, № 1-7-604 від 17.11.2020, №1-7-613 від 25.11.2020, №1-7-619 від 25.11.2020, № 1-7-647 від 11.12.2020, №1-7-670 від № 1-7-674 від 18.E2.2Ф20, № 1-7-699 від 24.12.2020 згідно із Стандартом Державного підприємства «НАЕК «Енерготаом» «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС» СОУ НАЕК 038:2017. Заперечень Замовника щодо якості та/або кількості поставленого товару на адресу Постачальника не надходило.

Станом на дату звернення до суду Відповідач здійснив повну оплату за поставлену якісну продукцію, однак з її простроченням, що підтверджується виписками з банківського рахунку ТОВ «НВП «Еталон-Прилад» за період з 29.06.2021 року до 23 12.2021 року.

Пунктом 6.1. Договору передбачено, що оплата за поставлену якісну продукцію здійснюється Замовником за умови реєстрації Постачальником податкової накладної у ЄРПН, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 45 календарних днів з дати оформлення ярлика на придатну продукцію згідно СОУ НАЕК 038:2017 "Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції для АЕС". Початок перебігу строку оплати починається з дня наступного за днем оформлення ярлика на придатну продукцію.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що отримана за договором продукція зі сторони ВП «Рівненська АЕС» була оплачена частинами в період з 15.12.2020 по 23.11.2021 та з порушенням строку оплати. Враховуючи те, що обома сторонами договору поставки було допущено порушення строків виконання зобов`язань, між ВП «Рівненська АЕС» та ТзОВ «Еталон-Прилад» була досягнута домовленість про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог (штрафних санкцій та зустрічних компенсаційних нарахувань) шляхом обміну відповідними претензійними вимогами та підписанням угоди про зарахування таких вимог.

Так, 12.10.2021 відокремленим підрозділом «Рівненська АЕС» до ТзОВ «Еталон-Прилад» була направлена претензія № 180023/001-юр на суму 2 270,76 грн. (нарахована пеня). У відповіді товариства «Еталон-Прилад» № 6581-1 1 від 02.11.2021 на претензію ВП «Рівненська АЕС» було визнано вищевказаний розмір нарахованої пені та одночасно замовнику продукції нараховано 756,73 грн. - 3% річних і 2 269,48 грн. - інфляційні втрати. Враховуючи пропозицію ТзОВ «Еталон-Прилад», що містилася у відповіді на претензію, станом на 07.12.2021 сторони договору №53-122-01-20-10003 від 16.09.2020 підписали угоду № 61-122-21-11524 про зарахування зустрічних однорідних вимог. Відповідно до пункту 5 угоди, сторони домовились провести зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 270,76 грн. в порядку ч.І ст.601 ЦК України, зокрема, з боку Замовника пені в сумі 2 270,76 грн. та з боку Постачальника 756,73 грн. - 3% річних та 1 514,03 грн. - інфляційних втрат. Відповідно до пункту 6 вказаної угоди, сторони також домовились, що Постачальник, в порядку ст. 605 ЦК України, звільняє Замовника від обов`язку сплатити кошти в сумі 755,45 грн. (інфляційні втрати), що залишилися несплаченими після зарахування зустрічних однорідних вимог (пункт 5 даної угоди).

Однак, як слідує з доданого до позовної заяви розрахунку Позивача процентів річних та інфляційних втрат за період прострочення (з 30.11.20 по 25.06.21) за Видатковою накладною № РН-0000611 від 06.10.2020, Позивач зазначив у даному розрахунку суми 3% річних 764,07 грн. (117,28 гра. + 646,79 грн.) та 3 269,48 грн. інфляційних втрат як частину позовних вимог по справі №918/45/22, незважаючи на те, що зобов`язання з оплати компенсаційних нарахувань, зазначені в угоді про зарахування від 07.12.2021 і поглинаються розрахунком Позивача по вказаній видатковій накладній, є такими, що уже припинилися (ст. ст. 601, 605 ЦК України) до моменту направлення позовної заяви по даній судовій справі. Тобто, Позивач при розрахунку процентів річних та інфляційних втрат за період прострочення (з 30.11 20 по 25.06.21) за Видатковою накладною № РН-0000611 від 06.10.2020 мав відмінусуватн вказані в угоді про зарахування 756,73 грн. - 3% річних та 1514,03 грн. + 755,45 грн. - інфляційні втрати.

Щодо розрахунку Позивача процентів річних та інфляційних втрат за період прострочення (з 28.12.20 до 11.08,21) за Видатковою накладною № РН-0000703 від 06.11.2020 суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаного розрахунку, Позивачем нараховано 3% річних - 5 022,75 грн. (89,70 грн. + 5 014,75 грн.) та 17 678,60 грн. інфляційних втрат.

Враховуючи те, що обома сторонами договору поставки було допущено порушення строків виконання зобов`язань як по договору № 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020, так і по іншому договору № 53-122-01-20-09624 від 08.05.2020, між ВП «Рівненська АЕС» та товариством «Еталон-Прилад» була досягнута домовленість про часткове зарахування зустрічних однорідних вимог (штрафних санкцій та зустрічних компенсаційних нарахувань) шляхом обміну відповідними претензійними вимогами та підписанням угоди про зарахування таких вимог.

Так, 06.09.2021 відокремленим підрозділом «Рівненська АЕС» до ТзОВ «Еталон-Прилад» була направлена претензія № 1 5586/001-юр на суму 2 230,80 грн. (нарахована пеня та штраф). У відповіді ТзОВ «Еталон-Прилад» б/н б/д на претензію відокремленого підрозділу «Рівненська АЕС» було визнано вищевказаний розмір нарахованих штрафних санкцій та одночасно замовнику продукції нараховано компенсаційні по договору № 53-122-01-20-09624 від 08.05.2020 і 3% річних на суму 1 416,48 грн. по договору Na 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020. Враховуючи пропозицію ТзОВ "Еталон-Прилад", що містилася у даній відповіді на претензію, станом на 08.11.2021 сторони договору № 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020 підписали угоду № 61-122-21-11400 про зарахування зустрічних однорідних вимог по обох вищевказаних договорах.

Відповідно до пункту 4 угоди, сторони домовились провести зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2 230,80 грн. в порядку ч.І ст.601 ЦК України, зокрема, з боку Замовника пені в розмірі 1138,80 грн. та штрафу в розмірі 1092,00 грн., а з боку Постачальника 1124,72 грн. - інфляційних втрат та 1106,08 грн. - 3% річних (в даній сумі 307,68 грн. 3% річних по договору № 53-122-01-20-09624 та 798,30 грн. (частково) 3% річних по договору № 53-122-01-20-10003).

Відповідно до пункту 5 вказаної угоди, сторони також домовились, що Постачальник, в порядку ст. 605 ЦК України, звільняє Замовника від обов`язку сплати решти коштів в сумі 618,18 грн. (3% річних по договору № 53-122-01- 20-10003 від 16.09.2020), що залишилися несплаченими після зарахування зустрічних однорідних вимог, які містяться у пункті 4 даної угоди.

Таким чином згідно угоди про зарахування від 08.11.2021, були зараховані зобов`язання по двох договорах, в тому числі і по договору № 53-122-01-20-10003 від 16.09.2020, нараховані по видатковій накладній № РН-0000703 від 06.11.2020, а саме, 3% річних у розмірі 1416,48 грн. (частково зараховані 798,30 грн. та звільнені від обов`язку сплати 618,18 грн.) припинилися (ст. ст. 601, 605 ЦК України) до моменту направлення позовної заяви по даній судовій справі. Тобто Позивач при розрахунку процентів річних за період прострочення (з 28.12.20 по 11.08.21) за Видатковою накладною № РН-0000703 від 06.11.2020 мав відмінусувати вказані в угоді про зарахування 3% річних - 1 416.48 грн.

Крім того, при здійсненні розрахунку компенсаційних нарахувань по одинадцяти видаткових накладних, Позивач неправомірно включив у період прострочення оплати за поставлену продукцію зазначені у його розрахунках дати початку та дати закінчення періоду прострочення оплати.

Наприклад по видатковій накладній № РН-0000611 від 06.10.2020 (ярлик № 1-7-555 від 15.10.2020 на суму 44 712,00 грн.) датою початку періоду прострочення не може бути 30.11.2020, оскільки останній день для оплати припав на вихідний день, відповідно останнім днем оплати є 30.11.2020 (ч. 5 ст. 254 ЦК України). Таким чином, першим днем прострочення є 01.12.2020, відповідно період прострочення починається з 01.12.2020.

По інших видаткових накладних Позивачем при розрахунку допущені аналогічні арифметичні порушення.

Суд, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме 3% річних у сумі 105171 грн.31 коп., інфляційних втрат у сумі 345 764 грн. 52 коп. за період з 01.12.2020 по 23.12.2021 року.

В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007 р., аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов`язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене та те, що Позивач довів належними та допустимими доказами факт несвоєчасного виконання Відповідачем умов Договору поставки №53-122-01-20-10003 від 16.09.2020 року позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення 3% річних у сумі 105171 грн.31 коп., інфляційних втрат у сумі 345 764 грн. 52 коп. за період з 01.12.2020 по 23.12.2021 року. В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3 ) від імені якого діє відокремлений підрозділ "Рівненська атомна електрична станція" (34400, Рівненська область, м. Вараш, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Еталон-Прилад" (61045, м. Харків, вул. Клочківська, 23, ) 3% річних у сумі 105 171 грн. 31 коп., інфляційні втрати у сумі 345 764 грн. 52 коп. та 6 763 грн. 77 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити у задоволенні.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 20.07.2022 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.