ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
"12" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/178/22
в засіданні приймали участь:
від позивача: Панасюк Я.М. Мельник І.А.
від відповідача: не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
28.03.2022 року через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області від Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" надійшов позов до Фермерського господарства "ВІКТЕС", у якому позивач, посилаючись на ст. 8 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 387, 509, 525, 526, 530, 610, 612, 625, 759, 772, 785, 936, 950, 1212, 1213 Цивільного кодексу України, ст. ст. 283, 286 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 161, 162, 163, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), просить суд стягнути з відповідача 187 396 грн 51 коп. (з яких - 3500 грн 00 коп. - основний борг, що складається з несплаченої орендної плати, 329 грн 67 коп. - 3 % річних, 786 грн 65 коп. - інфляційні втрати, 514 грн 93 коп. - пеня, 700 грн 00 коп. - штраф та 181 565 грн 26 коп. - вартість втраченого майна)
Ухвалою суду від 28.03.2022 року (суддя Заголдна Я.В.) позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Рівневтормет" про стягнення 187 396 грн 51 коп. залишено без руху, встановлено Приватному акціонерному товариству "Рівневтормет" строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення даної ухвали про залишення позовної заяви без руху шляхом подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 810 грн 95 коп.
Ухвалою суду від 14.04.2022 року (суддя Заголдна Я.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/178/22, яку постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на "24" травня 2022 р. на 14:30 год.
Розпорядженням керівника апарату суду від 10 травня 2022 року № 03-04/49/2022 у зв`язку зі смертю судді Заголдної Я.В., враховуючи наказ Господарського суду Рівненської області № 04-43/155/22 від 06.05.2022 р. про припинення трудових відносин, відповідно до пунктів 2.3.49, 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 918/178/22.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.05.2021 року справу № 918/178/22 передано судді Н. Церковній.
Ухвалою суду від 11.05.2022 року прийнято справу №918/178/22 до свого провадження та призначено підготовче засідання у справі на 01 червня 2022 року.
Ухвалою суду від 01.06.2022 року відкладено розгляд підготовчого засідання на 15.06.2022 року.
Ухвалою суду від 15.06.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 918/178/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.07. 2022 року.
Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив. Про дату,час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд зазначає, що судом були вчинені належні дії для повідомлення відповідача про призначене судове засідання. Відповідна ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі та ухвали про відкладення розгляду справи надсилались на адресу зазначену у позовній заяві та зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також на адресу зазначену в договорі оренди. Органом поштового зв`язку повернуто ухвали суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" що підтверджується повідомленнями поштового зв`язку, які знаходяться в матеріалах справи.
Згідно п.4 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату. У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.
Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 року № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.
Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання ухвали суду у даній справі відповідачем та повернення її до суду з відповідними відмітками є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо його належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.
Таким чином, господарським судом вчинено заходи для повідомлення сторін про дату, час та місце проведення судових засідань, а неотримання ухвали суду відповідачем у справі є наслідком його бездіяльності щодо належного отримання.
З огляду на викладене, відповідач вважається повідомленим про призначене судове засідання належним чином.
Крім того, слід зазначити, що на офіційному сайті Господарського суду Рівненської області були розміщенні повідомлення про дату, час та місце розгляду даної справи.
Суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.
Пунктом 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, встановлено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Передбачене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).
Беручи до уваги приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми ч. ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України, згідно з якими, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Суд розглядає справу за відсутності такого учасника, відповідно до чинного законодавства за наявними матеріалами справи, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.
Суд приймає до уваги, що за приписами ст. 178 ГПК України подання суду відзиву на позовну заяву є правом відповідача, і в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд
Між Приватним акціонерним товариством "Рівневтормет" (Орендодавець) та Фермерським господарством "ВІКТЕС" (Орендар) був укладений Договір оренди № 10 від 22 червня 2015 року, згідно якого, було передано в строкове платне користування свинарник, який знаходиться за адресою: м. Радивилів, вул. Кременецька, 120.
Відповідно до даного Договору Орендодавець зобов`язується передати, а Орендар прийняти свинарник загальною площею 360 метрів квадратних з прилеглою територією 0,35 га.
Згідно п. 3 даного Договору орендна плата становить: 500,00 грн. (п`ятсот гривень) на місяць. Плата вносилась Орендарем на розрахунковий рахунок за два тижні до початку звітного місяця. В орендну плату не включається вартість використаної електроенергії.
Відповідно до п. 11 Договору, Договір діє до 22.06.2018 року. Якщо до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не заявить про його розірвання Договір вважається продовженим до кінця наступного року.
Зважаючи на вищевикладені обставини та те, що ні ПАТ "Рівневтормет", ні ФГ "ВІКТЕС" не заявляли вимоги щодо розірвання Договору, Договір був автоматично пролонгований до 31.12.2019 року, що встановлює обов`язок орендаря сплачувати відповідну орендну плату за користуванням майном, що визначене було в розділі 1 та розділі 2 даного Договору оренди № 10 від 22.06.2015 року.
Враховуючи дане, особа як орендар була зобов`язана сплатити Орендодавцю орендну плату за період з 01.07.2018 року по 31.01.2019 року в сумі 3 500,00 грн.
Однак, в супереч умовам договору, станом на момент зверненням із даним позовом до суду ФГ "ВІКТЕС" не здійснило з ПАТ "Рівневтормет" повного розрахунку за орендні правовідносини, у зв`язку з чим за ФГ "ВІКТЕС" обліковується заборгованість в сумі 3 500,00 грн. 00 коп., що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт, які орендар відмовився підписати, та відповідно Карткою розрахунку з контрагентом по субрахунку № 361 щодо даного контрагента за період з 01.05. 2015 року - 31.12.2021 року.
Враховуючи викладене, станом на сьогоднішній день Фермерське господарство "ВІКТЕС" мало здійснити оплату орендної плати за договором оренди від 22.06.2015 року, однак даний обов`язок не було виконано, і заборгованість за договором згідно до даних бухгалтерського обліку становить 3 500 грн. 00 коп.
Статтею 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
Пунктом 1 ст. 772 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до п. 1 ст. 283 ГКУ України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
Згідно до п. 1 ст. 286 ГКУ орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності.
Відповідно до п. 3 ст. 286 ГКУ України орендна плата встановлюється у грошовій формі.
Враховуючи дане, орендні правовідносини здійснюються на платній основі і в сторони, яка орендує майно, існує прямий обов`язок сплачувати плату за користування переданим в оренду майно.
Також, ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.
В свою чергу ми бачимо, що особа не лише не повернула актив, який виступив предметом вказаного договору у строк, що визначений даним договором (ігноруючи всі вимоги та звернення, які адресувалися як по пошті, так і в усному порядку за допомогою засобів телефонного зв`язку) , але і ухилилась від проведення повного розрахунку за майно, яке орендувала.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Відповідач суми заборгованості, заявленої до стягнення, не спростував, доказів у підтвердження повного чи часткового погашення боргу суду не надав.
Відтак, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення 3 500 грн. 00 коп. заборгованості по орендній платі підлягає задоволенню.
Крім того, за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем, позивачем також заявлено до стягнення 329,67 грн - 3 % річних, 786,65 грн - інфляційних втрат, 514,93 грн - пені та 700 грн -штрафу.
Згідно Договору, у разі несвоєчасного або неповного проведення грошових розрахунків у строки, передбачені договором. Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від вартості орендної плати та штрафні санкції в розмірі 20% від суми боргу за кожен прострочений місяць.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, зазначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст.625 ЦК України, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України вбачається, що одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які в силу ч. 1 ст. 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі передбаченому договором.
Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Перевіривши надані позивачем розрахунки 3 % річних, інфляційних втрат, пені та штрафу суд установив, що останні є арифметично вірними здійсненні за допомогою "ligazakon.net", а відтак підлягає задоволенню у заявленому розмірі.
Щодо вимоги позивача про стягнення вартості втраченого майна в розмірі 181 565,26 грн.
Згідно Акту про передачу під охорону майна, що знаходиться на території Радивилівської дільниці від 22.05.2015 року голова Фермерського господарства "ВІКТЕС" Пархута А.М. прийняв під охорону наступні основні засоби та майно:
1.Адмінкорпус з ваговою -1 шт.
2.Бензоколонка 3шт. (без двигунів)
3.Закрома металобрухту - 1 шт.
4.Заправочна станція 1 шт.
5.Маніпулятор «Ферарі»-без опорних лап, відсутні шланги високого тиску
7.Основа підкранової колії 1 шт.
8.Підкранова колія 1 шт.
9.Причіп 8926 32-32 -1 шт.
10.Трансформаторна станція без АЕ-80 -2 шт.
11.Киснева станція з установкою СГУ-7 к
12.Баки металеві 11 шт.
13.Балони кисневі -11 шт.
15.Електромагніт- 1шт.
16.Полігрейфер -1 шт.
17.Кран ГПК 5 1шт.
18.Сосуди 6 шт.
21.Автомобіль ЗІЛ -131 82-95 РВН 1 шт. (без заднього мосту)
22.Автомобіль ЗІЛ ММЗ 4502 82-83 РВН 1 шт.
24.Два насоси фізерні з трубами і задвижками
25.Склад ПММ 1 об`єкт
Вказані одиниці активів згідно до акту від 31.01.2019 року, при прийнятті предмету оренди по факту, Позивачем на території об`єкту оренди не було виявлено вказаного майна, про що було Відповідачу надіслано відповідну вимогу про їх повернення.
Згідно до відомостей бухгалтерського обліку вартість вказаного майна, що передавалась під охорону становить 181 565,26 грн., у зв`язку з чим та враховуючи, що дане майно відсутню в Відповідача, наявний обов`язок відшкодувати його вартість в сумі 181 565,26 грн.
Відповідно до ст. 936 ЦК України За договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.
Статтею 942 ЦК України встановлено, що зберігач зобов`язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов`язаний піклуватися про річ, як про свою власну.
Відповідно до ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.
Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Згідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
По при це, відповідач не спростував викладених вище по тексту обставин, а відтак позов в цій частині також підлягає до задоволення.
Згідно із ч.ч.2, 3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 ст.13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.
На підставі статті 129 ГПК України судові витрати за розгляд позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
1.Позов задовольнити в повному обсязі.
3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 19.07.2022 року.

Суддя Н. Церковна