ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 Справа № 914/1054/22

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Львівського комунального підприємства «Ратуша-сервіс»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК»

про: стягнення 315 809,14 грн.,

представники

позивача: Даниляк О.Р.,

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2022р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства «Ратуша-сервіс» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» про стягнення 315 809,14 грн.

30.05.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

07.06.2022р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№12015/22.

13.06.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 06.07.2022р.; явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.

У судове засідання 06.07.2022р. представник позивача з`явився.

Відповідач у судове засідання 06.07.2022р. не забезпечив участь повноважного представника, причин неявки суду не повідомив.

Протокольною ухвалою від 06.07.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 20.07.2022р.

Ухвалою від 06.07.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання, відкладеного на 20.07.2022р.

У судове засідання 20.07.2022р. представник позивача з`явився.

Відповідач у судове засідання 20.07.2022р. не забезпечив участь повноважного представника.

Відзиву від відповідача не надходило.

Приписами ч.ч.1 та 2 ст.27 ГПК України встановлено, що позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У свою чергу, суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 202 ГПК України).

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2020р. у справі №922/1200/18 та від 04.06.2020р. у справі №914/6968/16.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З огляду на відсутність підстав для відкладення розгляду справи, передбачених статтями 202, 216 та 252 Господарського процесуального кодексу України, надання відповідачу можливості для подання відзиву на позов, суд вважає за можливе розглянути справу по суті без участі представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

При цьому, враховуючи вищенаведене, суд зазначає, що судом, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Суть спору: Спір виник в зв`язку із тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання за договором про закупівлю товару №04/11 від 04.11.2020р. та за договором про закупівлю товару №144 від 06.05.2019р., в частині видачі товару на АЗС постачальника (1 205 літрів бензину А-92, 5 199 літрів бензину А-95, 16 136 літрів дизельного палива), всього на загальну суму 315 809,14 грн.), тому сплачені за товар кошти підлягають поверненню позивачу в зазначеному розмірі.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про закупівлю товару №04/11 від 04.11.2020р. та за договором про закупівлю товару №144 від 06.05.2019р., внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 315 809,14 грн.

Зокрема, позивач стверджує, що внаслідок невиконання відповідачем, як постачальником, своїх зобов`язань в частині забезпечення належного відпуску (отоварення) талонів (паливної картки) на АЗС, позивач не має змоги належним чином скористатися належним йому на праві власності товаром, який знаходиться на зберіганні в постачальника (відповідача).

Позиція відповідача:

Відповідач, повідомлений належним чином про відкриття даного судового провадження, стосовно заявлених вимог не заперечив, доказів на спростування викладених позивачем обставин, відзиву чи пояснень не подав.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Між Львівським комунальним підприємством «Ратуша-сервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (далі-постачальник) 06 травня 2019 року було укладено договір про закупівлю товару №144 (далі-договір №144), згідно з яким постачальник приймає на себе зобов`язання передати ЛКП «Ратуша-сервіс» у власність товар - бензин А-95, бензин А-92 та дизельне паливо на загальну суму 3 516 897,64 грн, а ЛКП «Ратуша-сервіс» зобов`язується прийняти такий товар і оплатити його вартість.

Додатковою угодою №2 від 27 грудня 2019 року було зменшено обсяги закупівлі і як наслідок зменшено ціну договору №144 до 2 404 567,00 грн.

Керуючись ч. 6 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», якою передбачено, що дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році - 13 січня 2020 року було укладено додаткову угоду №4, згідно якої ціна договору №144 становила 2 885 440, 80 грн.

На виконання обов`язку щодо оплати товару за даним договором ЛКП «Ратуша- сервіс» було здійснено в повному обсязі оплату, що підтверджується платіжними дорученнями №1307 від 07.05.2019р., №1368 від 24.05.2019р., №1386 від 30.05.2019р., №1423 від 12.06.2019р., №1461 від 24.06.2019р., №1442 від 18.06.2019р., №1518 від 11.07.2019р., №1574 від 31.07.2019 р., №1672 від 30.08.2019р., №1747 від 20.09.2019р., №1767 від 30.09.2019р., №1852 від 18.10.2019р., №1865 від 24.10.2019р., №1939 від15.11.2019р., №1964 від 29.11. 2019р., №1995 від 06.12.2019р., №2054 від 26.12.2019р. №2077 від 27.12.2019р., №2094 від 08.01.2020р., та №2377 від 30.03.2020р.

Відповідно до п.1.2 та п.5.2.1. договору №144, передача товару здійснюється цілодобово з АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця довірчих документів (талон або еквівалент).

Як стверджує позивач, постачання товару відбувалось з ускладненнями, а саме при спробах його отримання на АЗС за паливними картками, довірені особи покупця отримували відмови та паливо не відпускалось. Підтвердженнями цього слугують службові документи №20095 від 22.01.2021р., №18495 від 23.01.2021р., №17397 від 25.01.2021р., №16305 від 26.01.2021р., №19078 від 28.01.2021р., №19033 від 26.01.2021р., та № 75619 від 25.01.2021р.

Позивач, зазначає, що станом на дату подання позовної заяви, постачальник за договором №144, внаслідок перебоїв з видачею палива на АЗС, не виконав зобов`язань на суму -168 793,60 грн.

04 листопада 2020 року між постачальником та ЛКП «Ратуша-сервіс» було укладено договір про закупівлю товару №04/11 (далі - договір №04/11). Відповідно до умов даного договору, постачальник, зобов`язується поставити товар, а саме бензин А-92, бензин А-95 та дизельне паливо на загальну суму 340 570, 80 грн. з ПДВ, з яких 56 542,80 грн. - ціна 20% додаткової угоди №1, укладеної напідставі ч.6ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Договором №04/11 передбачено, що постачальник відпускає товар за пред`явленими паливними/заправними картками (грошовими або літровими) відповідно до кількості зазначених в них літрів/коштів та виду товару (абзац 2 п.5.4. договору №04/11) та зобов`язаний відпускати товар на всю вказану у пред`явлених бланках-дозволах або скретчкартах (облікова картка-талон) кількість (п. 6.4.5 договору №04/11).

На виконання своїх зобов`язань за договором №04/11 ЛКП «Ратуша-сервіс» здійснено повну (100%) попередню оплату товару, що підтверджується платіжними дорученнями №3049 від 13.11.2020р., №3143 від 15.12.2020р. та№3213 від 12.01.2021р.

Однак, як стверджує позивач, представники ЛКП «Ратуша-сервіс» неодноразово не отримували товар на АЗС за договорами №144 та № 04/11 на підставі довірчих документів (картки паливні), що підтверджується службовими документами №75613 від 25.01.2021р., №21266 від 26.01.2021р., №21305 від 27.01.2021р., №21357 від 27.01.2021р., №21304 від 27.01.2021р., №20301 від 28.01.2021р., та №16277 від 26.01.2021р. На вказаних службових документах зазначалось, що причиною відмови у наданні товару є відсутність необхідної кількості літрів/коштів на паливних картках.

Загалом за договором №04/11 постачальник не виконав своїх зобов`язань на суму 147015,54 грн.

Оскільки протягом тривалого періоду часу, постачальник був не в змозі належно виконувати свої зобов`язання за договорами №144 та №04/11, ЛКП «Ратуша-сервіс» 28.01.2021 року було направлено претензію з вимогою відновити належним чином поставку товару. Факт наявності технічних проблем з відпуском товару постачальником визнано у відповіді на претензію від 01 лютого 2021 року № 907.

Проте, як вказує позивач, навіть після запевнення постачальника про те, що будуть вжиті всі заходи для виконання договірних зобов`язань, належне постачання товару так і не було відновлено, що підтверджує службовими документами №16437 від 29.01.2021р., №53029 від 29.01.2021р., №24316 від 29.01.2021р., №16435 від 29.01.2021р., №12946 від 28.01.2021р., №24287 від 28.01.2021р., №24714 від 05.02.2021р., №24716 від 05.02.2021р., №24926 від 10.02.2021р., №18959 від 08.02.2021р., та №23102 від 14.07.2021р.

Між ЛКП «Ратуша-сервіс» та постачальником було підписано акт звірки залишків палива на паливних картках за договорами №144 та №04/11, згідно якого, станом на 01.12.2021р., заборгованість ТзОВ «КОНДОР ЛОГІСТИК» на користь ЛКП «Ратуша-сервіс» становить 13 540 літрів палива.

Позивач стверджує, що станом на дату подання позовної заяви, товар за договорами не постачався, тому, кількість залишків палива на паливних картках не змінилась.

Заборгованість за договором №144 становить 6 136 літрів дизельного палива на суму 168793,60 грн., за договором №04/11 заборгованість: 1000 літрів дизельного палива, 1205 літрів бензину А-92 та 5199 літрів бензину А-95, на загальну суму - 147 015,54 грн.

Відтак, станом на день звернення з позовом до суду, постачальник не поставив, згідно взятих на себе зобов`язань за договором №144 та договором №04/11, товару на загальну суму 315 809,14 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку щодо поставки оплаченого позивачем товару, неповернення сплачених позивачем коштів, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 315 809,14 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

На підставі укладених договорів про закупівлю товару №144 від 06.05.2019 р. та №04/11 від 04.11.2020 р. між сторонами виникли взаємні права та обов`язки.

З системного аналізу умов кожного договору та суті правовідносин між сторонами, слідує, що під поставкою товару розуміється саме поставка палива, в свою чергу передача талонів (паливної картки) не свідчить про повне виконання умов договору поставки, а лише є формою виконання умов договору, пов`язаною із заправленням ТЗ (транспортного засобу) позивача паливом.

Позивач отримав талони (паливної картки), які не зміг обміняти на паливо на АЗС з вини відповідача, отже факт поставки палива за відповідною частиною талонів не відбувся з незалежних від позивача обставин.

Таким чином, відповідач не виконав умов укладених договорів в частині забезпечення можливості вільного обміну талонів (паливної картки) на товар, що не спростовано останнім належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

За умовами укладених договорів за результатами оголошених тендерів закупівель паливно-мастильних матеріалів, відповідачем прийняті зобов`язання із забезпечення позивачу можливості використання талонів та заправки автомобілів бензином А-95, бензином А-92, дизельним паливом.

Позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та повної оплати за товар, який мав бути використаний ним шляхом обміну у мережах АЗС оплачених талонів. Тому, неможливість обміну талонів на запропонованих відповідачем АЗС свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань зі сторони товариства, адже в силу вимог ч. 2 ст. 194 ГК України, неналежне виконання зобов`язання третьою особою не звільняє сторони від обов`язку виконати зобов`язання в натурі.

Згідно ст. 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

З наведеного слідує, що покупцю належить право вимагати повернення суми попередньої оплати за неотриманий товар.

Враховуючи, що термін дії договорів №144 та №04/11 закінчився 31.03.2020 року та 31.12.2020 року відповідно, а позивач так і не зміг використати надані відповідачем талони для отримання палива, вимога про стягнення з відповідача 315 809,14 грн., сплачених за товар (паливо), є правомірною.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Приписами частини другої вказаної статті встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням №288 від 29.04.2022р. на суму 4 737,15 грн.

Враховуючи те, що при зверненні з даним позовом позивачу необхідно було сплатити 4737, 14 грн. судового збору, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить із зазначеної суми.

Відтак, сплачений позивачем судовий збір, в силу вимог ст.129 ГПК України, покладається на відповідача, оскільки спір виник з його неправомірних дій.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю «КОНДОР ЛОГІСТИК» (місцезнаходження: Україна, 79044, Львівська обл., місто Львів, ВУЛИЦЯ ЄФРЕМОВА, будинок 84, квартира 1Б; ідентифікаційний код 39046990) на користь Львівського комунального підприємства «Ратуша-сервіс» (місцезнаходження: Україна, 79008, Львівська обл., місто Львів, пл.Ринок, будинок 1; ідентифікаційний код 23949155) 147 015,54 грн. заборгованості за договором №04/11 від 04.11.2020р., 168 793,60 грн. заборгованості за договором №144 від 06.05.2019р. та 4 737, 14 грн. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 25.07.2022 р.

Суддя Король М.Р.