ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2022 р. Справа№ 910/6216/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Кропивної Л.В.

Барсук М.А.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: Завойська Т.В. (в порядку самопредставництва), Волошин Ю.І. (ордер АА №1001463 від 15.04.2021),

від відповідача: Власенко А.Г. (в порядку самопредставництва),

від скаржника: представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Макком" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 про відмову у задоволенні заяви про заміну відповідача правонаступником у справі №910/6216/21 (суддя Павленко Є.В., повний текст ухвали складено - 22.11.2021) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект" про визнання недійсним (фіктивним) правочину.

Встановив наступне.

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/6216/21 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "СЕА Електротехніка" (далі - ТОВ "СЕА Електротехніка") до товариства з обмеженою відповідальністю "Інсоцпроект" (далі - ТОВ "Інсоцпроект") про визнання недійсним (фіктивним) правочину - договору від 3 вересня 2018 року № 03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель.

Від товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" (далі - Компанія) надійшла заява про заміну відповідача - ТОВ "Інсоцпроект", його правонаступником - Компанією, у зв`язку з укладенням між ними договору від 10 травня 2021 року про відступлення права вимоги за договором від 3 вересня 2018 року № 03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель, визнання недійсним (фіктивним) якого є предметом спору в даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/6216/21, зокрема, відмовлено у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" про заміну відповідача правонаступником.

Приймаючи вказану ухвалу суд виходив з того, що належними сторонами - позивачем та відповідачем у цій справі про визнання недійсним (фіктивним) договору від 3 вересня 2018 року № 03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель, мають бути саме ті особи, які такий договір укладали, тобто ТОВ "СЕА Електротехніка" та ТОВ "Інсоцпроект".

Таким чином, за висновком суду, перехід права вимоги за оспорюваним правочином до нового кредитора не призводить до зміни складу сторін у спорі про визнання цього правочину недійсним.

Крім цього, місцевий господарський суд вказав, що Компанією взагалі не надано до матеріалів справи укладеного з ТОВ "Інсоцпроект" договору від 10 травня 2021 року про відступлення права вимоги за договором від 3 вересня 2018 року №03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель, з якого можливо було б встановити обсяг прав, що були відступлені.

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 у справі №910/6216/21 в частині відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" про заміну відповідача правонаступником та задовольнити заяву.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що оскільки сторона набула прав внаслідок відступлення за договором, вона повинна бути замінена і в процесуальному порядку.

Також, скаржник вказує, що обставини стосовно укладення договору від 10 травня 2021 року про відступлення права вимоги за договором від 3 вересня 2018 року № 03/09/18 встановлені в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 29.07.2021 у справі № 908/2725/20 (908/860/21), а тому є преюдиціальними та не потребують повторного доведення.

В судовому засіданні 18.07.2022 представники позивача та відповідача заперечили проти вимог апеляційної скарги та просили залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Апелянт правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом.

Так, ухвалу про відкладення розгляду даної справи на 18.07.2022 було направлено на електронну адресу, вказану самим скаржником в апеляційній скарзі, що підтверджується відповідною роздруківкою.

При цьому, номер телефону, зазначений апелянтом в апеляційній скарзі, відключений, тому відповідно зателефонувати абоненту не вдалося.

Колегія суддів зазначає, що на офіційному сайті Північного апеляційного господарського суду публікувалася інформація з датою та часом судового засідання, призначеного у даній справі.

Також колегія суддів, вважає за необхідне зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України "Про доступ до судових рішень" статтями 2, 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Причому, згідно з ст. 11 цього Закону, не пізніше 01.06.2006 року забезпечено постійне внесення до Єдиного державного реєстру судових рішень електронних копій судових рішень Верховного Суду України, вищих спеціалізованих судів, апеляційних та місцевих адміністративних судів, апеляційних та місцевих господарських судів, апеляційних загальних судів, а внесення судових рішень місцевих загальних судів - не пізніше 1 січня 2007 року.

Апелянт не був позбавлений об`єктивної можливості дізнатися про рух поданої ним апеляційної скарги, користуючись засобами поштового чи телефонного зв`язку, відкритим безоплатним цілодобовим доступом до Єдиного державного реєстру судових рішень тощо, однак наданими процесуальними правами не скористався.

При цьому, судом враховується, що позиція скаржника є викладеною письмово та зрозумілою.

Враховуючи те, що неявка представника апелянта в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню, з наступних підстав.

Так, питання про заміну сторони у справі її правонаступником вирішується судом у порядку, передбаченому статтею 52 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду слід аналізувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Основою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. Виходячи з цього, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється в такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Права та обов`язки первісного кредитора у зобов`язанні переходять до нового кредитора з моменту набуття останнім відповідного права вимоги, та в тому обсязі, в якому такі права належали первісному кредитору станом на момент їх відступлення.

Предметом спору в даній справі є вимога про визнання недійсним (фіктивним) договору від 3 вересня 2018 року № 03/09/18 про комплексне консультаційне обслуговування у сфері закупівель, укладеного між ТОВ "СЕА Електротехніка" та ТОВ "Інсоцпроект".

Згідно положень ч. 1 ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Отже, належними сторонами у даному судовому процесі - позивачем та відповідачем, мають бути саме ті особи, між якими вчинено оскаржуваний правочин.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що перехід права вимоги за оспорюваним правочином до нового кредитора не призводить до зміни складу сторін у спорі (відповідача) про визнання цього правочину недійсним.

За наведених обставин, доводи скаржника про те, що оскільки сторона набула прав внаслідок відступлення за договором, вона повинна бути замінена і в процесуальному порядку, відхиляються колегією суддів.

Стосовно доводів апелянта про преюдиціальність обставин, встановлених в ухвалі Господарського суду Запорізької області від 29.07.2021 у справі №908/2725/20 (908/860/21), слід зазначити наступне.

Так, ухвалою Господарського суду Запорізької області від 29.07.2021 у справі №908/2725/20 (908/860/21) здійснено процесуальну заміну позивача - ТОВ "Інсоцпроект" його правонаступником - ТОВ "Юридична компанія "МакКом" у зв`язку з відступленням вказаною особою на користь ТОВ "Юридична компанія "МакКом" прав вимоги на підставі договору від 10.05.2021.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2022 ухвалу Господарського суду Запорізької області від 29.07.2021 у справі №908/2725/20 (908/860/21) скасовано. Заяву ТОВ "Юридична компанія "МакКом" задоволено. Здійснено процесуальну заміну позивача - ТОВ "Інсоцпроект" у справі №908/2725/20 (908/860/21) правонаступником - ТОВ "Юридична компанія "МакКом".

Постановою Верховного Суду від 04.07.2022 постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2022 в частині задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" та здійснення процесуальної заміни позивача у справі №908/2725/20 (908/860/21) - залишено без змін.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що на даний час не надано доказів визнання недійсним в судовому порядку договору від 10 травня 2021 року про відступлення права вимоги чи встановлення факту його неукладеності.

Зазначене судове рішення у справі №908/2725/20 (908/860/21) про заміну ТОВ "Інсоцпроект" правонаступником - ТОВ "Юридична компанія "МакКом" не є рішенням по суті спору про визнання недійсним та не виключає здійснення такого розгляду в подальшому.

Відмова у заміні відповідача у даній справі не виключає можливості залучення ТОВ "Юридична компанія "МакКом", як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог у справі.

Слід також врахувати відмінність у спорах: про стягнення коштів у справі №908/2725/20 (908/860/21) та про визнання недійсним договору у цій справі №910/6216/21.

Так, предмети спорів впливають і на склад сторін у них, а саме відмінність відповідача.

У спорі про визнання недійсним правочину, з огляду на вищенаведені положення ч. 1 ст. 236 ЦК України, суд здійснює оцінку законності дій сторін по укладенню договору станом саме на день його вчинення.

Отже, в даній спірній ситуації, пред`явленням позову одним із контрагентів по договору, відповідачем має бути інший контрагент, який вчиняв дії по його укладенню.

Таким чином, цілком логічним є те, що позивачем у справі про стягнення коштів може стати новий (замінений) кредитор у зобов`язанні, тоді як відповідачем у спорі про визнання договору недійсним має бути особа, яка уклала такий оскаржуваний договір.

Отже, визначений позивачем відповідач у цій справі заміні, за викладених обставин, не підлягає.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на її заявника (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "МакКом" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.11.2021 в частині відмови у задоволенні заяви про заміну відповідача правонаступником у справі №910/6216/21- без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі №910/6216/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 22.07.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді Л.В. Кропивна

М.А. Барсук