номер провадження справи 34/36/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2022 Справа № 908/753/22

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

розглянувши матеріали справи № 908/753/22

за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ідентифікаційний код юридичної особи 24745673 вул. Герцена, 10, м. Київ, 04050)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Літо», ідентифікаційний код юридичної особи 13707028 (вул. Південне шосе, 48, м. Запоріжжя, 69032)

про стягнення 24 629 грн 40 коп.

Без виклику учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № 122/136725 від 19.04.2022 Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Літо» 24 629 грн 40 коп. витрат зі сплати страхового відшкодування, 2 481 грн 00 коп. судового збору та 5 000 грн 00 коп. судових витрат, що пов`язані з професійною правничою допомогою.

Позов заявлено на підставі ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України Про страхування.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.05.2022 справу 908/753/22 визначено для розгляду судді Науменку А.О.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25.05.2022 у справі № 908/753/22 позовна заява прийнята судом до розгляду. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач своєчасно отримали вказану копію ухвали.

У відповідності до частин 2 і 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

08.06.2022 до суду від відповідача у справі надійшов своєчасно поданий відзив на позовну заяву, у відзиві відповідач посилався на укладення між відповідачем та ПрАТ «Страхова компанія» «Перша» договору страхування на покриття збитків, що перевищують ліміт відповідальності за діючим договором ОСЦПВВНТЗ на суму 1000 000 грн 00 коп. та просив залучити до участі у справі ПрАТ «Страхова компанія» «Перша», як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, оскільки розгляд справи безпосередньо впливає на обов`язки цієї особи. Крім того, відповідач також послався на результати розгляду господарської справи № 910/32/21, в межах якої, як вважає відповідач, позивач самостійно відмовився від відшкодування суми збитків з боку страхової компанії.

11.07.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечує проти відзиву відповідача та залучення до участі у справі третьої особи. В обґрунтування відповіді на відзив позивач посилається на ст.ст. 993, 1194 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» та право позивача на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку здійснила ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Судом прийняті до розгляду подані сторонами документи.

Клопотання відповідача щодо залучення третьої особи судом не задовольняється, оскільки відповідачем належним чином нормативно не обґрунтовано та не подане вказане клопотання у відповідності до вимог ГПК. До того ж, суд враховує, що після сплати боргу позивачу страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, може звернутись за компенсацією понесених витрат до свого страховика, попередньо їх узгодивши. Також, до позивача, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, оскільки страхової виплати (страхового відшкодування) здійсненої ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» недостатньо для повного відшкодування, завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідачем належним чином необґрунтовано, яким чином розгляд вказаної справи вплине на права ПрАТ «Страхова компанія «Перша».

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Перша».

Статтею 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

15.04.2019 між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» (страховиком, позивачем у справі) та ОСОБА_1 (страхувальником) укладений договір страхування серії PREMIUM № 1900195 майнових інтересів власника автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 (далі договір страхування).

05.05.2019 в місті Києві на проспекті Перемоги відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП), за участю автомобіля «DAF», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та застрахований автомобіль Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким керував ОСОБА_1 .

Відповідно до Постанови Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/8941/19 від 27 травня 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 .

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль страхувальника.

Відповідно до Звіту № 136725 від 11.02.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 142 593 грн 39 коп., а відповідно до рахунку на оплату № від 28.05.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 141 409 грн 56 коп.

Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 21.06.2019 позивчаем складено страховий акт № 136725, відповідно до якого страхове відшкодування становить 130 472 грн 00 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 11163 від 21.06.2019 позивач виплатив частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 93 270 грн 00 коп., а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 37 202 грн 00 коп. відповідно до страхового акту № 136725 від 21.06.2019 зарахувало у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Управлінням по роботі зі страховими брокерами та мережевими посередниками АТ «ПРОСТО-страхування».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Стаття 993 ЦК України передбачає перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки, а саме: до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки."

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ІЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку".

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/8972277 та договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспортного засобу № 3748/1В-ДГО/ЗП1 із лімітом за шкоду, заподіяну майну потерпілого 600 000 грн 00 коп., франшизою 0 грн 00 коп.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п. 1 ст. 9 вказаного закону).

Згідно зі ст. 12 цього ж закону, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

За результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування № 04-1944 від 15.07.2019, ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 71 293 грн 68 коп., які 13.09.2019 сплатив АТ «ПРОСТО-страхування».

Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» страхового відшкодування в розмірі 59 178 грн 32 коп.

Під час розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/32/21 справи було проведено судову автотранспортну експертизу, відповідно до якої було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 105 842 грн 60 коп.

04.01.2022 Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34 548 грн 92 коп.

Провадження у справі № 910/32/21 за Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про стягнення 34 548, 92 грн закрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022.

На підставі вищевикладених обставин, та ст.ст. 993, 1194 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач, захищаючи право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку здійснила ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», звернувся до суду з даним позовом.

Стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Літо» на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» 24 629 грн 40 коп. витрат зі сплати страхового відшкодування, 2 481 грн 00 коп. судового збору та 5 000 грн 00 коп. судових витрат, що пов`язані з професійною правничою допомогою було предметом позовним вимог у даній справі.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Обставини справи свідчать, що спірні правовідносини сторін врегульовані договорами страхування.

Згідно з ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 Цивільного кодексу України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Як свідчать матеріали справи, за наслідками ДТП 05.05.2019 застрахований у позивача автомобіль «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/8941/19 від 27 травня 2019 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_2 , цивільна правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Відповідно до Звіту № 136725 від 11.02.2020 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 142 593 грн 39 коп., а відповідно до рахунку на оплату № від 28.05.2019 вартість відновлювального ремонту автомобіля Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 141 409 грн 56 коп.

Зазначена вище ДТП була визнана страховим випадком, про що 21.06.2019 позивачем складено страховий акт № 136725, відповідно до якого страхове відшкодування становить 130 472 грн 00 коп.

Відповідно до платіжного доручення № 11163 від 21.06.2019 позивач виплатив частину страхового відшкодування за ремонт транспортного засобу Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_3 в розмірі 93 270 грн 00 коп., а іншу частину страхового відшкодування в розмірі 37 202 грн 00 коп. відповідно до страхового акту № 136725 від 21.06.2019 зарахувало у сплату недооплаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Управлінням по роботі зі страховими брокерами та мережевими посередниками АТ «ПРОСТО-страхування».

Таким чином позивач виконав свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов договору страхування.

За результатами розгляду заяви позивача про страхове відшкодування № 04-1944 від 15.07.2019, ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 71 293 грн 68 коп., які 13.09.2019 сплатив АТ «ПРОСТО-страхування».

Не погоджуючись із розміром страхового відшкодування, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» страхового відшкодування в розмірі 59 178 грн 32 коп.

Під час розгляду Господарським судом міста Києва справи № 910/32/21 справи було проведено судову автотранспортну експертизу, відповідно до якої було встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 105 842 грн 60 коп.

04.01.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал страхування» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 34 548 грн 92 коп.

Провадження у справі № 910/32/21 за позовом Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування» про стягнення 34 548 грн 92 коп. закрито ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022.

За приписами ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічна норма міститься у ст. 27 Закону України від 07.03.1996 № 85/96-ВР Про страхування та у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За наслідками розгляду заяви про страхове відшкодування № 04-1944 від 15.07.2019 ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» прийняло рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 71 293 грн 68 коп., які 13.09.2019 оплатила позивачеві.

Відповідно до висновку №17748/21-56 від 16.11.2021 експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу для застрахованого у позивача автомобіля на дату оцінки - 05.05.2019 склало 105 842 грн 60 коп.

Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» виплатило страхове відшкодування на користь позивача у загальному розмірі 105 842 грн 60 коп., оскільки відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Здійснюючі вказану виплату ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» керувався нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно з положеннями п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Враховуючи, що сплачених позивачеві ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» суми грошових коштів в розмірі 105 842 грн 60 коп. не достатньо для покриття суми страхового відшкодування, які виплатив позивач, у зв`язку із настанням страхового випадку 05.05.2019.

Згідно зі ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки, як свідчать матеріали справи та не заперечується відповідачем, ОСОБА_2 під час вчинення дорожньо-транспортної пригоди знаходився в трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Літо» та виконував свої трудові, службові обов`язки, то в даному випадку юридична особа відповідача відшкодовує шкоду завдану її працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків,

З аналізу ст.ст. 993, 1194 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, в разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, позивач має право на відшкодування відповідачем різниці між фактичним розміром шкоди 130 472 грн 00 коп. і страховою виплатою 105 842 грн 60 коп., яку здійснила ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Таким чином, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Літо» зобов`язане відшкодувати позивачеві - ПрАТ «ПРОСТО-страхування» грошові в розмірі 24 629 грн 40 коп. (130 472 грн 00 коп. (загальна сума шкоди - 105 842 грн 60 коп. страхове відшкодування виплачене ПрАТ «Арсенал Страхування»).

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позов спростовуються вищевикладеними встановленими судом обставинами, вищевказаним законодавством та судовою практикою з відповідних спорів, а також наступним.

Відповідно до абз. 2 п. 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Тобто, після виплати позивачу страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована, може звернутись за компенсацією понесених витрат до свого страховика, попередньо їх узгодивши.

На підставі викладеного, позов підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Також, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 5 000 грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру»).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом витраченим на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятої статті 129 цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має враховувати як відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, так і відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 129 цього Кодексу.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

02.01.2020 між АТ «ПРОСТО-страхування» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери» укладено договір про надання правової допомоги по відшкодуванню шкоди по страховому випадку, який є предметом судового розгляду у даній справі.

Адвокатське бюро «Синюк та партнери» є організацією, яка спеціалізується в наданні юридичних послуг.

Правова допомога, обумовлена договором, надавалась керівником Адвокатського бюро «Синюк та партнери» - Синюком Станіславом Леонідовичем, який є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС № 6423/10 від 15 лютого 2018 року, виданого Радою адвокатів Київської області.

До позовної заяви позивачем було долучено договір про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020, реєстр справ від 01.02.2022 до договору про надання правничої допомоги № 1, а також акт виконаних робіт від 28.02.2022 з якого вбачається, що виконавцем надано, а клієнтом прийнято роботи (послуги) згідно даної страхової справи або договору, на суму 5 000 грн 00 коп.; рахунок фактуру № 2 від 01.02.2022 до договору, реєстру та акту, платіжне доручення № 1892 від 01.02.2022 на загальну суму оплати юридичних послуг, у т.ч. щодо даної страхової справи та детальний опис робіт (наданих послуг) від 28.02.2022 за даною страховою справою на суму 5 000 грн 00 коп. (консультація 1 000 грн 00 коп, підготовчі дії 2 000 грн 00 коп. та подання позовної заяви в суді 2 000 грн 00 коп.).

Отже, матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі у розмірі 5 000 грн 00 коп.

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд зазначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Таким чином, з огляду на викладені вище обставини, з врахуванням того, що відповідачем не було подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу у заявленому позивачем розмірі, та відповідно не доведено того, що заявлена позивачем сума витрат є надмірно великою, і не подано відповідного клопотання, за таких обставин, враховуючи об`єм проведеної роботи при підготуванні позовної заяви та з метою дотримання співмірності між заявленими позовними вимогами і витратами, здійсненими позивачем на оплату адвокатських послуг, витрати понесені ним за надання правової допомоги в розмірі 5 000 грн 00 коп. є обґрунтованими, а відтак, підлягає задоволенню.

Керуючись 129, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Літо», ідентифікаційний код юридичної особи 13707028 (вул. Південне шосе, 48, м. Запоріжжя, 69032) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування», ідентифікаційний код юридичної особи 24745673 вул. Герцена, 10, м. Київ, 04050) 24 629 (двадцять чотири тисячі шістсот двадцять дев`ять) грн 40 коп. страхового відшкодування, 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп. судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. судових, витрат, пов`язаних з оплатою професійної допомоги.

3. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано 22.07.2022.

Суддя А.О. Науменко