ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/997/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Бережнюк В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА"

до відповідача 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЛЯ ПОЛІССЯ"

до відповідача 2) ОСОБА_1

про стягнення коштів 1 925 000,00 грн.

Секретар судового засідання Лиманський А.Ю.

Представники:

від позивача Мартинюк С.В.

від відповідача 1) Дремлюга Ю.С.

від відповідача 2) не з`явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА" звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЛЯ ПОЛІССЯ" та до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути солідарно грошові кошти у розмірі 1 925 000,00 грн, з яких 735 000,00 грн - кошти перераховані відповідачу в якості попередньої оплати товару за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 року та 1 190 000,00 грн - штраф.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем-1 умов укладеного між сторонами Договору № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 року про поставку майбутнього врожаю пшениці, виконання якого забезпечене Договором поруки від 09.04.2021 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" та ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що в порушення виконання умов договору відповідач-1 не передав у власність позивача урожай пшениці 2021 року на умовах визначених у договорі.

На виконання пункту 3.1. Договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3- 2349 від 09.04.2021 року позивачем за платіжним дорученням №5238 від 22.04.2021 року було перераховано на користь ТзОВ "Доля Полісся" часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 735 000,00 грн.

16 серпня 2021 року було підписано Додаткову угоду до договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3-2349 від 09.04.2021р., де сторонами за взаємним погодженням визначено ціну товару, який підлягав поставці, в розмірі 6 800,00 гривень з ПДВ за одну тону.

Таким чином, відповідач-1 був зобов`язаний не пізніше 05 вересня 2021 року поставити позивачу пшеницю в кількості 350 тон загальною вартістю 2 380 000,00 грн.

Зі сторони ТзОВ "Доля Полісся" не виконано зобов`язання щодо поставки урожаю пшениці. Також відповідачем-1 не повернуто кошти, отримані від позивача у якості попередньої оплати вартості товару у розмірі 735 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням з боку відповідача-1 умов договору щодо поставки урожаю пшениці, посилаючись на п.6.5. Договору, позивач нарахував штраф 50% від вартості непоставленого товару - у розмірі 1 190 000,00 грн., розрахувавши його наступним чином: 2 380 000,00 грн. (вартість товару) Х 50% = 1 190 000,00 грн.

Відтак, позивач просить задоволити позовні вимоги повністю.

21 грудня 2022 року від ТзОВ "Доля Полісся" надійшов відзив на позов, у якому вимоги позивача не визнає. Вказує серед іншого, що Договір поставки чинний, нерозірваний, значить підстав щодо повернення авансового платежу немає, адже у відповідача наявний обов`язок поставити товар, а у позивача оплатити. Позивач не здійснював вибір одного з двох можливих місць поставки та не надавав транспортний засіб для здійснення поставки за Договором поставки.

Додатковою угодою №1 від 16 серпня 2021 року до договору поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 були внесені зміни, а саме п. 1.12 виключений, а ціна товару змінена на 6 800 грн. з ПДВ за одну тону. Тобто вартість товару за Договором поставки зросла, та стала 2 380 000 грн. Відповідач вважає, що із збільшенням вартості товару збільшилась неустойка передбачена п. 6.5 Договору поставки, яка розраховується від вартості Товару, що веде до збільшення обсягу відповідальності боржника.

Через погану врожайність у 2021 році відповідач-і позбавлений можливості виконати умови Договору поставки, однак виконав два інших договори у повному обсязі, що свідчить про добросовісність відповідача.

Також відповідач-1 наголошує, що нарахований позивачем штраф за порушення умов договору є надмірно великим, та має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора. Зауважує, що відповідно до частини першої статті 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Тому відповідач просить суд зменшити розмір нарахованих штрафних санкцій, оскільки позивач не обгрунтував обставин понесення збитків у зв`язку з неналежним виконанням договору відповідачем.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 10.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 8 грудня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 08.12.2021 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 21 грудня 2021 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.12.2021 року строк підготовчого провадження у даній справі продовжено на 30 днів - до 08.02.2022 року з ініціативи суду та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 12 січня 2022 р.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року у підготовчому засіданні оголошено перерву до 26 січня 2022 р.

12.01.2022 року до господарського суду ОСОБА_2 подано зустрічний позов про визнання недійсним договору поруки від 09.04.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 13.01.2022 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним Договору поруки від 09.04.2021 року повернуто заявнику ОСОБА_2

26.01.2022 року на електронну адресу суду від Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов запит від 26.01.2022 р. № 918/997/21/503/22 про направлення матеріалів справи № 918/997/21 до Північно-західного апеляційного господарського суду, зі змісту якого вбачається, що до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 13.01.2022 р. у справі № 918/997/21 за матеріалами зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 .

Ухвалою від 28.01.2022 зупинено провадження у справі № 918/997/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЛЯ ПОЛІССЯ" та до ОСОБА_1 про стягнення коштів до перегляду ухвали Господарського суду Рівненської області від 13.01.2022 року в порядку апеляційного провадження та повернення матеріалів справи до Господарського суду Рівненської області.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.04.2022 ухвалу Господарського суду Рівненської області від 13.01.2022 р. у справі №918/997/21 залишено без змін.

Відповідно до наказу Господарського суду Рівненської області №04-43/87/22 від 21.03.2022 "Про увільнення від роботи ОСОБА_3 у зв`язку із зарахуванням до проходження служби у складі добровольчого формування" увільнено суддю ОСОБА_3. від виконання службових обов`язків з 21.03.2022.

У відповідності до п.7.1. Засад використання автоматизованої системи документообігу Господарського суду Рівненської області, затверджених рішенням зборів суддів №1 від 06.02.2020, з метою недопущення порушення строків розгляду вказаної заяви, розпорядженням керівника апарату суду від 11.04.2022 №03-04/26/2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи №918/997/21.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи від 11.04.2022 дану справу розподілено для розгляду судді Бережнюк В.В.

Ухвалою від 19.04.2022 прийнято справу №918/997/21 до провадження та підготовче засідання призначено на 11 травня 2022 р. на 10:30 год.

Ухвалою від 11.05.2022 підготовче засідання відкладено на 24.05.2022 на 14:00 грн.

Ухвалою від 24.05.2022 підготовче засідання відкладено на 15.06.2022 на 11:20 грн.

12 січня 2022 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, на вирішення якої поставити наступні питання: 1) Чи виконано підпис у Договорі поруки від 09.04.2021 р. на другій сторінці у графі "____Лозанюк З.І." Лозанюк Зоєю Василівною?

Проведення даної експертизи просив доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Представник позивача 26.01.2022 р. подав письмові пояснення щодо призначення судової експертизи. Так, вважає, що подання такого клопотання зі сторони відповідача має на меті затягування строків розгляду справи, та клопотання недостатньо обгрунтоване.

У засіданні 15.06.2022 суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити позивачу у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи. Про що оголошено протокольну ухвалу (зафіксовано у формулярі/протоколі судового засідання).

Ухвалою від 15.06.2022 закрито підготовче провадження. Призначено справу до судового розгляду по суті на 20 липня 2022 р. на 13:00 год.

20 липня 2022 року розпочато слухання справи по суті. Представники позивача та відповідача-1 виклали пояснення та доводи щодо предмету спору.

У подальшому суд дослідив письмові докази, що містяться у справі.

Заслухано представників сторін у судових дебатах.

Після виходу з нарадчої кімнати судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

09 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА" (Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОЛЯ ПОЛІССЯ" (Постачальник) укладено Договір поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ- ФЗ-2349, відповідно до умов якого Відповідач-1 взяв на себе зобов`язання поставити на користь Позивача пшеницю в кількості 350 тон у строк до. 15.08.2021 року (том 1 арк.с.12-16).

Відповідно до п.1.4. Договору поставки базис поставки: ЕХW зерновий елеватор ТзОВ "АГРОТЕХНІКА" за адерсою: Волинська обл., смт. Турійськ, вул. Паралельна, 33, та/або Волинська обл., Луцький р-н, с. Чаруків, вул. Вокзальна 156, за вибором Покупця, у відповідності до правил ІНКОТЕРМС- 2010.

Згідно п.1.12 Договору поставки орієнтовна загальна вартість товару становить 1 930 000 грн. без ПДВ.

За умовами п.3.1. Договору після підписання даного договору та виконання Постачальником умов п.2.2. договору, Покупець здійснює часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 735 000, грн.

Відповідно до пункту 6.5. Договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3- 2349 від 09.04.2021 р у разі порушення Постачальником передбачених цим Договором строків поставки Товару Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця пеню у розмірі 0,5% від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення. У разі відмови Постачальника від поставки Товару або прострочення термінів поставки Товару більше ніж на 10 (десять) календарних днів, Постачальник крім пені зобов`язується сплатити Покупцеві штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від вартості недопоставленого або невчасно поставленого Товару.

У випадку прострочення термінів поставки товару більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів Покупець має право відмовитися від даного Договору та вимагати повернення Постачальником отриманих грошових коштів та сплати останнім передбачених цим Договором штрафних санкцій.

Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов`язань (п.9.2. Договору).

Також 09 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОТЕХНІКА" (Кредитор) та громадянкою України ОСОБА_2 (Поручитель) було укладено Договір поруки (том 1 арк.с. 17-18).

Згідно п.1.1. Договору поруки у порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ДОЛЯ ПОЛІССЯ" (Боржник) наступних зобов`язань останнього, які випливають із укладеного між Кредитором і Боржником договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3- 2349 від 09.04.2021 (Основний договір), відповідно до умов якого Боржник взяв на себе зобов`язання поставити на користь Кредитора товар - пшеницю врожаю 2021 року в кількості 350 тон, орієнтовна вартість якого на момент укладання цього договору складає 1 930 000,00 грн без ПДВ та в подальшому коригується на умовах передбачених Основним договором.

Пунктами 2.1. та 2.2 Договору поруки сторони передбачили, що відповідальність Поручителя настає з моменту порушення Основного договору. У випадку невиконання (неналежного виконання) Основного договору Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники, при цьому Кредитор має право вимагати від Поручителя виконання як основного зобов`язання, так і зобов`язань з відшкодування шкоди та зобов`язань зі сплати штрафних санкцій , передбачених Основним договором.

Договір поруки набирає чинності з моменту його підписання і діє до моменту повного виконання Боржником зобов`язань передбачених Основним договором (п.5.1. Договору поруки).

На виконання пункту 3.1. Договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3- 2349 від 09.04.2021 року позивачем за платіжним дорученням №5238 від 22.04.2021 року було перераховано на користь ТзОВ "Доля Полісся" часткову попередню оплату вартості товару у розмірі 735 000,00 грн. (том 1 арк.с. 19).

Відповідач-1 надіслав на адресу позивача клопотання вих.№28 від 05.08.2021р., в якому посилаючись на несприятливі погодні умови просив позивача пролонгувати виконання договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ- ФЗ-2349 від 09.04.2021 року строком до 15.09.2021 року (том 1 арк.с. 20).

За результатами розгляду клопотання Відповідача-1 сторонами було досягнуто згоди про продовження строків поставки товару до 05.09.2021 року, про що сторонами 16 серпня 2021 року було підписано Додаткову угоду до договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3-2349 від 09.04.2021р. (том 1 арк.с. 21).

Підписанням вказаної додаткової угоди сторонами за взаємним погодженням визначено ціну товару, який підлягав поставці, в розмірі 6 800,00 гривень з ПДВ за одну тону.

Таким чином, з урахуванням умов Договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3-2349 від 09.04.2021р. та Додаткової угоди № 1 до нього Відповідач-1 був зобов`язаний не пізніше 05 вересня 2021 року поставити Позивачу пшеницю в кількості 350 тон загальною вартістю 2 380 000,00 грн.

13 жовтня 2021 року позивач направив на адресу відповідача-1 письмову вимогу вих №1-4/693 про виконання зобов`язань за договором щодо поставки пшениці в кількості 350 тон (том 1 арк.с. 22-24).

Вимога була отримана відповідачем-1 16 жовтня 2021 року, що підтверджується даними трекінгу із сайту Укрпошти.

Зі сторони ТзОВ "Доля Полісся" не виконано зобов`язання щодо поставки урожаю пшениці 2021 року за Договором №КВ-Ф3-2349 від 09.04.2021р. та Додаткової угоди № 1 до нього.

Також відповідачем-1 не повернуто кошти, отримані від позивача у якості попередньої оплати вартості товару у розмірі 735 000,00 грн.

У зв`язку з порушенням з боку відповідача-1 умов договору щодо поставки урожаю пшениці, посилаючись на п.6.5. Договору, позивач нарахував штраф 50% від вартості непоставленого товару - у розмірі 1 190 000,00 грн., розрахувавши його наступним чином: 2 380 000,00 грн. (вартість товару) Х 50% = 1 190 000,00 грн.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів поставки товару, чи повернення коштів, сплачених позивачем на рахунок відповідача-1.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів сторін.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

З аналізу наявних в матеріалах справи доказів слідує, що між сторонами у спрощеному порядку укладено договір поставки.

Відповідно до положень статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 662 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Статтею 665 Цивільного кодексу України передбачено правові наслідки відмови продавця передати товар, зокрема у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.

У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця.

Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі позову (постанова Верховного Суду України від 28.11.2011 року у справі № 3-127гс11; постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від № 910/5444/17 від 07.02.2018 р).

Як вказано вище, матеріали даної справи не містять доказів поставки відповідачем попередньо оплаченого товару на відповідну суму, також відсутні докази повернення коштів, сплачених позивачем на рахунок відповідача у розмірі 735 000,00 грн.

Враховуючи, що належних доказів виконання відповідачем-1 зобов`язань за договором поставки, у строк встановлений як правочином так і Законом суду не надано, суд дійшов висновку про правомірність доводів позивача про стягнення з відповідача 735 000,00 грн., які перераховані як попередня оплата товару.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів 1 190 000,00 грн. штрафу.

Стаття 663 ЦК України передбачає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 610 ЦК передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). '

Відповідно до ст. 611 ЦК У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно із пунктом 4 статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Таким чином, за загальним правилом кваліфікуючою ознакою штрафу є, зокрема, обчислення у відсотках та має одноразовий характер нарахування.

При цьому, законодавець визначив вищеперераховані ознаки штрафу імперативно, не надавши сторонам зобов`язання можливості їх змінювати.

Відповідно до пункту 6.5. договору поставки майбутнього врожаю 2021 року №КВ-Ф3- 2349 від 09.04.2021 року у разі порушення, Постачальником передбачених цим Договором строків поставки Товару Постачальник зобов`язаний сплатити на користь Покупця пеню у розмірі 0,5% від вартості несвоєчасно поставленого Товару за кожен день прострочення, у разі відмови Постачальника від поставки Товару або прострочення термінів поставки Товару більше ніж на 10 (десять) календарних днів, Постачальник крім пені зобов`язується сплатити Покупцеві штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від вартості недопоставленого або невчасно поставленого Товару.

У випадку прострочення термінів поставки товару більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів Покупець має право відмовитися від даного Договору та вимагати повернення Постачальником отриманих грошових коштів та сплати останнім передбачених цим Договором штрафних санкцій.(п.6.5 Договору)

Зважаючи на той факт, що відповідач-1 порушив договірні зобов`язання та не поставив у визначені договором строки товар загальною вартістю 2 380 000,00 грн., тому наслідком такого порушення, яке триває понад 10 днів, є обов`язок відповідача сплатити на користь позивача штраф, який розрахований наступним чином: 2 380 000,00 грн : 50% = 1 190 000,00 грн.

Відтак, у цій частині позову вимога позивача також є правомірною.

У свою чергу ТзОВ "Доля Полісся" у відзиві просить суд зменшити розмір штрафу, оскільки позивачем не доведено заподіяння йому збитків у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договорру.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 233 ГК України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо ж порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до п. 7 Оглядового листа ВГСУ № 01-06/767/2013 від 29.04.2013 року за наявності підстав, передбачених ч.3ст. 551 ЦК України, ч.1ст. 233 ГК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Окрім цього, згідно з Рішенням КСУ №7-рп/2013 від 11.07.2013 року передбачається, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3ст. 509 та ч. 1, 2ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права.

Передбачається, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Конституційний суд зауважує, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч.3 ст. 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

У відносинах, що оцінюються судом, за неналежне виконання ТзОВ "Доля Полісся" взятих на себе зобов`язань ТзОВ "Агротехніка" нарахувало неустойку у вигляді штрафу 50% від вартості недопоставленого Товару.

Згідно матеріалів справи, з моменту коли зобов`язання по поставці товару мало бути виконано (05.09.2021) до моменту подання позову до суду (10.11.2021) минуло два місяці.

Таким чином вбачається короткостроковість виникнення боргу.

Разом з тим, заявляючи до стягнення неустойку 1 190 000,00 грн. сторона ТзОВ "Агротехніка" не надала суду жодних доказів заподіяння йому збитків внаслідок прострочення поставки пшениці та неповернення суми отриманої попередньої оплати.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи тощо.

Прийняття рішення про зменшення розміру неустойки (штрафних санкцій) належить до дискреційних повноважень суду, яке приймається ним з урахуванням конкретних обставин справи та не залежить від подання стороною у справі відповідної заяви або клопотання.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Водночас, висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція щодо можливості зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд, викладена у постановах Верховного Суду від 30.05.2019 року у справі №916/2268/18, від 04.05.2018 року у справі №917/1068/17, від 22.01.2019 року у справі №908/868/18, від 13.05.2019 року у справі №904/4071/18, від 16.10.2019 у справі №904/4285/18 від 18.02.2020 у справі №920/694/19.

При цьому чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України (Оцінка доказів), тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, господарський суд приходить до висновку, що ТзОВ "Агротехніка" не доведено наявності заподіяних збитків зі сторони ТзОВ "Доля Полісся" у зв`язку з несвоєчасною сплатою заборгованості. Також судом враховується короткостроковість існування боргу від часу виникнення обов`язку по поставці товару до моменту звернення до суду з даним позовом.

Слід зауважити, що розмір штрафних санкцій є надмірно великим.

Суд, враховуючи баланс інтересів обох сторін, вважає за можливе та справедливе зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій - неустойки, які враховуючи правовідносини, що склались між сторонами визнаються надмірним тягарем для ТзОВ "Доля Полісся", та керуючись принципами справедливість, добросовісність і розумність як основні засади цивільного законодавства, вбачається можливим зменшити розмір штрафу, який підлягає стягненню, до розміру 200 000,00 грн., що складає 16,81% від заявленої суми 1 190 000,00 грн., та стягнути його в сумі 200 000,00 грн.

При цьому, суд звертає увагу на те, що для застосування судом права зменшити розмір штрафних санкцій, у випадку наявності для цього підстав, подання боржником відповідного клопотання чинним законодавством не вимагається.

Таким чином, у частині вимог про стягнення неустойки (штрафу) 50% від вартості недопоставленого Товару позов належить задоволити частково, в сумі - 200 000,00 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення з відповідача штрафу в решті суми 990 000,00 грн. слід відмовити.

Відносно позовних вимог позивача про солідарне стягнення коштів з обох відповідачів, суд зазначає слідуюче.

Згідно зі ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель зобов`язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. (ст.554 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

До поручителя, який виконав зобов`язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов`язанні, у тому числі й ті, що забезпечували його виконання (ст.556 Цивільного кодексу України).

Зі змісту зазначених норм випливає, що договір поруки не покладає на боржника якогось нового обов`язку, крім того, який він вже має перед кредитором по основному зобов`язанню, а лише створює ймовірність переходу прав та обов`язків останнього до поручителя у разі виконання ним зобов`язання, забезпеченого порукою.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України).

Приписами чинного законодавства не передбачено окремих умов, які сторони повинні визначити та погодити під час укладання договору поруки.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач сплатив суму попередньої оплати в розмірі 735000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5238 від 22.04.2021 року.

Сплачена позивачем сума має статус попередньої оплати, тобто авансу, а не завдатку.

Матеріалами справи не підтверджено факт поставки позивачу товару (пшениці) відповідачем-1.

Оскільки зобов`язання відповідача-1 перед позивачем не виконані, поручитель - ОСОБА_2 як солідарний боржник відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник.

Приймаючи до уваги положення договору поруки щодо повної солідарної відповідальності відповідача-2 за виконання боржником зобов`язання перед кредитором за договором поставки, у тому числі в частині як основного зобов`язання, так і зобов`язань з відшкодування шкоди та зобов`язань зі сплати штрафних санкцій , передбачених Основним договором, а також з огляду на те, що строк дії поруки станом на день звернення позивача із позовом не сплинув, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню щодо стягнення 735 000,00 грн. коштів перерахованих відповідачу в якості попередньої оплати товару за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 року та 200 000,00 грн - штрафу.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 р. у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах "Трофимчук проти України", "Серявін та інші проти України" обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Висновки суду.

За результатами розгляду спору та з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" обґрунтовані та підлягають задоволенню в частині стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" та ОСОБА_1 735 000 грн. 00 коп. коштів отриманих в якості попередньої оплати товару за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 року, та 200 000 грн. 00 коп. - штрафу. В частині вимог про стягнення 990 000,00 грн. штрафу в позові належить відмовити.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із сплаченого судового збору в розмірі 28 875 грн. Також викладено прохання судові витрати покласти на відповідача.

Відповідачі не подали орієнтовного розрахунку судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК та ч. 3 ст. 551 ЦК України покладається на відповідача без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а є наслідком виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Згідно п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року у разі зменшення неустойки в резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відтак, витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів солідарно в сумі 28 875,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Доля Полісся" (34123, Рівненська область, Дубровицький район, с. Людинь, вул. Б. Хмельницького, буд. 6 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" (43026, м. Луцьк, вул. Єршова, 11, ) - 735 000 (сімсот тридцять п`ять тисяч) грн. 00 коп. коштів отриманих в якості попередньої оплати товару за договором поставки майбутнього врожаю 2021 року № КВ-ФЗ-2349 від 09.04.2021 року, 200 000 (двісті тисяч) грн. 00 коп. - штрафу, 28 875 (двадцять вісім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Агротехніка" в задоволенні позову в частині стягнення 990 000,00 грн. штрафу.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 22 липня 2022 року.

Суддя Бережнюк В.В.