ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"25" липня 2022 р. м. Київ Справа № 911/1166/22

Господарський суд Київської області у складі судді Колесника Р.М., розглянувши заяву представника товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-Скло» (12447, Житомирська область, Житомирський район с. Двірець, вулиця Васілкова, буд. 27, код: 44161221) ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви

до особи, яка в подальшому набуде статусу учасника справи відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Пісківський Завод Скловиробів» (07820, Київська область, Бородянський район, смт Пісківка, вулиця Тетерівська, буд. 1, код: 33894121)

ВСТАНОВИВ:

21.07.2022 до Господарського суду Київської області звернувся представник товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-Скло» (надалі заявник) із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Пісківський Завод Скловиробів» розміщених на всіх рахунках, які знаходяться в банківських установах, в межах ціни позову в розмірі 1754707,53 гривень.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявник обґрунтовує тим, що 09.08.2021 товариством з обмеженою відповідальністю «СВ-Скло» (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Пісківський Завод Скловиробів» (покупець) укладено договір № 09/08-2021, предметом якого є обов`язок продавця поставити у власність покупця склобій (товар), а обов`язком покупця прийняти товар та оплатити його вартість на умовах договору.

Як зазначає заявник на виконання укладеного договору ним на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Пісківський Завод Скловиробів» здійснено поставку товару на загальну суму 2518789,23 гривень, проте, покупець свій обов`язок по оплаті отриманого ним товару виконав частково та станом на 23.02.2022 за ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» рахується заборгованість у розмірі 1450545,23 гривень, яку заявник має намір стягнути шляхом подання відповідного позову.

Заявник вказує, що ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» значний період часу не здійснює оплату товару, а розмір боргу є значним як для заявника, так і для ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів», при цьому керівництво ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» ухиляється від проведення переговорів із заявником, що додатково свідчить про намір ухилитися або затягнути строк виконання рішення суду, щодо повернення коштів з метою збільшення строку використання їх у власній господарській діяльності.

Крім того, заявник стверджує, що на його вимоги ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» вказує на те, що підприємство зазнало збитків підчас військових дій, хоча жодних доказів цього не надає.

Заявник також зазначає, що звертався до ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» з пропозицією повернути товар, який був проданий на його користь заявником, але ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» відмовився повернути товар.

Заявник переконаний, що наведені вище обставини дають підстави стверджувати про те, що невжиття судом відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, із яким заявник має намір звернутися, що може призвести до неможливості захисту порушених прав заявника.

Розглянувши подану заявником заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. (Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постановах від 03.04.2019 у справі № 918/702/18, від 17.04.2019 у справі № 914/1257/18, від 02.07.2019 № 910/16944/18).

Перевіривши доводи заявника щодо необхідності вжиття судом заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, у даному випадку, саме на заявника покладено обов`язок доведення, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, звертаючись до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, заявником не доведено існування фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно приписів ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Водночас, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову та які б свідчили про неможливість або істотне ускладнення виконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів, а посилання позивача на потенційну можливість настання в майбутньому негативних наслідків - імовірну неможливість виконання рішення суду, без надання відповідного обґрунтування, в тому числі доказів вчинення відповідачем певних реальних дій, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення у даній справі у разі задоволення позову, чи зменшення грошових коштів на рахунках, не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Аналогічної правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема у постановах від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17, від 08.11.2019 у справі № 904/421/19.

Відтак наведені заявником доводи, які, як зазначає останній, викликають у нього побоювання щодо майбутнього ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, є лише оціночними суб`єктивними судженнями без конкретних доказів, які свідчили б про можливе ухилення ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» від виконання своїх зобов`язань чи про вчинення дій на приховування майна, на яке буде можливо здійснити стягнення у разі відсутності коштів.

Водночас, заявником не подано доказів відсутності у ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» грошових коштів та/або відсутності у ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» майна, зареєстрованого за ним на праві власності, в межах суми позову за рахунок якого можливо б було задовольнити вимоги позивача.

З огляду на відсутність будь-яких доказів у справі, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав, інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, аргументи заявника є нічим іншим, як припущеннями.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ТОВ «Пісківський Завод Скловиробів» будь-яких дій, спрямованих на можливе уникнення від виконання рішення у даній справі, та не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову, що зумовлює висновки суду про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 136-140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника товариства з обмеженою відповідальністю «СВ-Скло» Вірьовкіна Олександра Ігоровича про забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Ухвала складена та підписана 25.07.2022, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з моменту її складення у відповідності до ст. 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.М. Колесник