ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про задоволення скарги

19.07.2022м. ДніпроСправа № 904/1224/18
За скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М.

у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720)

до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпро, вул. Олександра Кониського, буд. 5, ідентифікаційний код 20262860)

про стягнення 100 931 333,53 грн. заборгованості за переданий газ, 3 437 195,64 грн. пені та 340 124,85 грн. 3% річних

Суддя Бондарєв Е.М.

За участю секретаря судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача (скаржника): Абісов А.В., довіреність, адвокат

Від відповідача: Медяний О.Ю., довіреність, адвокат

Приватний виконавець: Сивокозов О.М., посвідчення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 скасовано, прийнято нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено.

На виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 видано наказ про:

- стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 100 931 333 грн. 53 коп. заборгованості, 3 437 195 грн. 64 коп. пені, 340 124 грн. 85 коп. 3% річних, 616 700 грн. 00 коп. судового збору за подання позову до Господарського суду Дніпропетровської області, 925 050 грн. 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2018 у справі №904/1224/18.

Ухвалою суду від 04.03.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" про відстрочення виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 по справі №904/1224/18 задоволено частково та відстрочено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 по справі №904/1224/18 на чотири місяці до 14.06.2019.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.05.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" залишено без задоволення та постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18 залишено без змін.

До суду 12.07.2022 надійшла скарга Акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. про:

- визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо не здійснення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження № 68552878;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження №68552878;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити розподіл стягнутих з АТ "Дніпрогаз" в рамках виконавчого провадження №68552878 коштів, що містяться на депозитному рахунку приватного виконавця та перерахувати на рахунок НАК "Нафтогаз України" відповідні кошти.

Скарга обґрунтована тим, що на сьогодні не існує жодної законодавчої підстави для невчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68552878. Верховним Судом неодноразово наголошувалося про неприпустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення іншого (господарського) суду (зокрема, постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 160/10368/20; від 09.04.2020 у справі № 640/21360/19; від 20.12.2019 у справі №640/9158/19). Таким чином, бездіяльність приватного виконавця Сивокозова О.М. щодо невчинепня дій з примусового виконання судового рішення у справі №904/1224/18 є протиправною, оскільки в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України), а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, стаття 19 Конституції України).

Ухвалою суду від 15.07.2022 призначено скаргу до розгляду у судовому засіданні на 19.07.2022 о 11:00год.

До суду 15.07.2022 надійшов відзив приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича яким просить суд відмовити скаржнику в задоволенні скарги в частині визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. щодо не здійснення заходів примусового характеру з виконання наказу №904/1224/19 через наявність іншої ухвали, що заборонила виконавцю такі дії, в іншій частині, розглянути скаргу відповідно до чинного законодавства.

Приватний виконавець зазначає, що з метою виконання умов ухвали по справі №640/30483/21, з метою не порушення прав сторін виконавчого провадження, з метою уникнення відповідальності за невиконання вимог судового рішення ухваленого іменем України приватним виконавцем, в межах виконавчого провадження №68552878, не вчиняються виконавчі дії, пов`язані із стягнення заборгованості АТ "Дніпрогаз" перед АТ "НАК "Нафтогаз України" у справі № 904/1224/18. В свою чергу, прийняття рішення про заборону вчинення виконавчих дій та заборону примусового стягнення за виконавчим документом, не передбачено Господарським процесуальним кодексом України взагалі, і відповідно такі рішення не можуть бути прийняті судом в межах судового контролю за виконанням судового рішення, чи під час вирішення процесуальних питань, пов`язаних з його виконанням. Тобто, прийняття судом іншої адміністративної юрисдикції рішення, яке забороняє виконавцю вчинення будь-яких виконавчих дій щодо примусового стягнення з АТ "Дніпрогаз" за наказом, виданого Господарським судом - є юридичним нонсенсом. При цьому, таке рішення постановлено, а ні в межах судового контролю за виконанням судового рішення, а ні в межах компетенції суду вирішувати процесуальні питання із виконанням судового рішення. А від так, постановлена ухвала вносить повний дисонанс у процес виконавчого провадження, не підпадає під перелік обставин, що зумовлюють зупинення вчинення виконавчих дій і як наслідок у виконавця відсутні підстави для прийняття відповідного процесуального документа, оскільки такий захід не передбачений процесуальним законодавством, а від так і не повинен створювати юридичних наслідків. Але при цьому, така заборона виконавцю вчинення будь-яких виконавчих дій є індивідуальним заходом до виконавця і вже створює саме для виконавця юридичні наслідки у разі порушення такої заборони, при цьому порушення такої заборони безпосередньо впливатиме на права та обов`язки сторін виконавчого провадження. Зазначена ухвала про заборону існує та подана виконавцю і приватний виконавець має її виконувати як рішення суду, яке набрало законної сили.

До суду 19.07.2022 Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" подані заперечення на скаргу яким просить суд відмовити в задоволенні скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №640/30483/21 вжито заходи забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які виконавчі дії по примусовому стягненню заборгованості АТ "Дніпрогаз", в тому числі перед НАК "Нафтогаз України" у сумі 104 708 654, 02 грн., яка виникла до 31.12.2020 за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб №13-118-ВТВ від 04.01.2013 та стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18. Приватним виконавцем в даному випадку, з урахуванням положень та принципів закріплених в Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", щодо здійснення виконавчого провадження з дотриманням засад верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, а також урахуванням того, що виконавче провадження проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", і в тому числі рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (в даному випадку це ухвала про забезпечення позову у справі № 640/30483/21), вчиняються виконавчі дії в межах ВП № 68552878 у спосіб та порядку, який визначений нормативно правовим актами та ухвалою про забезпечення позову у справі №640/30483/21, щодо примусового стягненню заборгованості АТ "Дніпрогаз". Інше, свідчило б про свідоме невиконання приватним виконавцем вимог ухвали про забезпечення позову, що в свою чергу вже передбачає безпосередню відповідальність для приватного виконавця.

Також АТ "Дніпрогаз" зазначає, що оскільки, у справі № 640/30483/21 не зупинено виконання рішення суду та стягнення на підставі виконавчого документу, про що зазначає і сам скаржник, і приватний виконавець. Крім того, в справах на які посилається скаржник, саме суд Адміністративної юрисдикції розглядав питання законності винесених в межах адміністративного судочинства ухвал про забезпечення позову, а не суд іншої юрисдикції (наприклад господарської) надавав би юридичну оцінку даним ухвалам і вирішував би питання їх правомірності. В зв`язку з чим, АТ "Дніпрогаз" додатково наголошує, що наразі ухвала про забезпечення позову у справі №640/30483/21 є чинною та не скасована. Відповідно є обов`язковою до виконання! В зв`язку з чим дії приватного виконавця Сивокозова О.М., в межах ВП 68552878 щодо невчинення дій з примусового стягнення заборгованості АТ "Дніпрогаз" перед НАК "Нафтогаз України" у сумі 104 708 654,02 гри, яка виникла до 31.12.2020 за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб №13-П8-ВТВ від 04.01.2013 та стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, є правомірними та обґрунтованими, з урахуванням заборон встановлених ухвалою про забезпечення позову у справі №640/30483/21.

Крім того, АТ "Дніпрогаз" до суду 19.07.2022 подано клопотання про зупинення провадження у справі №904/1224/18 за скаргою АТ НАК "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. у справі № 904/1224/18, до набрання законної сили рішенням у справі №640/30483/21 щодо ухвали про забезпечення позову. Під час розгляду апеляційних скарг в апеляційному провадженні, судом другої інстанції, буде переглядатись ухвала про забезпечення позову, в тому числі як раз і щодо правомірності заборони органам та особам, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, вчиняти дії із стягнення заборгованості АТ "Дніпрогаз" перед АТ "Укртрансгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України", що підлягає врегулюванню в порядку визначеному нормами Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а саме, заборонити вчиняти будь-які виконавчі дії по примусовому стягненню заборгованості АТ "Дніпрогаз", в тому числі перед НАК "Нафтогаз України" у сумі 104 708 654,02 грн., яка виникла до 31.12.2020 за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб №13-118-ВТВ від 04.01.2013 та стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 2263-IX від 22 травня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Так, розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою недопущення випадків загрози житло, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

З метою дотримання правил безпеки в період воєнного стану з урахуванням положень чинного законодавства з 28.03.2022 розгляд справ Господарським судом Дніпропетровської області в судових засіданнях здійснюватиметься в таких випадках:

- за наявності заяв усіх учасників процесу про можливість забезпечення участі представників у судовому засіданні;

- письмової згоди від усіх учасників судового провадження про розгляд справи без їх участі;

- за наявності заяв від усіх учасників процесу про розгляд справ в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою будь яких технічних засобів, зокрема, власних.

Суд з метою належного виконання свого процесуального обов`язку щодо розгляду справи по суті, керується п.10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, що кореспондується із ст. 129 Конституції України, за якою однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

У відповідності до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подану скаргу та додані до неї документи, суд вбачає підстави для її задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З метою примусового виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 направлений стягувачем на виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозову О.М. 07.02.2022 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження № 68552878.

29 червня 2022 року НАК "Нафтогаз України" звернулась до приватного виконавця із запитом про хід виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18. У відповідь на запит про надання інформації про заходи, передбачені Законом України "Про виконавче провадження" щодо примусового виконання вищевказаного наказу суду, приватний виконавець Сивокозов О.М. повідомив, що на адресу офісу приватного виконавця надійшла ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва по справі №640/30483/21 від 16.02.2022, якою заборонено вчиняти дії із стягнення заборгованості АТ "Дніпрогаз" перед НАК "Нафтогаз України", яка стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі №640/30483/21 заяву АТ "Дніпрогаз" про забезпечення позову задоволено частково та вжито наступні заходи забезпечення:

"2. Заборонити органам та особам, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, вчиняти дії із стягнення заборгованості АТ "Дніпрогаз" перед АТ "Укртрансгаз" та АТ "НАК "Нафтогаз України", що підлягає врегулюванню в порядку визначеному нормами Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а саме, заборонити вчиняти будь-які виконавчі дії по примусовому стягненню заборгованості АТ "Дніпрогаз":

- перед АТ "Укртрансгаз" у сумі 186 582 865 гри., яка виникла до 31.12.2020 за договором про надання послуг з транспортування природного газу № від 17.12.2015 та стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2019 у справі №904/2732/18;

- перед НАК "Нафтогаз України" у сумі 104 708 654,02 грн., яка виникла до 31.12.2020 за договором купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб №13-118-ВТВ від 04.01.2013 та стягнута на підставі постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 року у справі №904/1224/18.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.".

Також приватний виконавець Сивокозов О.М. у своїй відповіді зазначив, що зазначена ухвала не передбачає винесення постанови про зупинення вчинення виконавчих дій, відповідно до умов статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", проте зазначена ухвала забороняє виконавцю вчиняти дії із стягнення заборгованості з боржника.

Крім того, приватний виконавець повідомив, що на рахунку приватного виконавця закумулювались кошти у сумі 132 932,67 грн., 47 837,37 грн., 327 234,40 грн., стягнуті з боржника за наказом (дублікатом) у справі №904/1224/18 після надходження ухвали про заборону вчиняти дії, які надійшли на рахунок виконавця за платіжними вимогами, направленими до банківських установ до моменту надходження відповідної ухвали. Проте, на виконання умов ухвали про заборону вчиняти дії із стягнення заборгованості, зазначені кошти виконавцем не розподілені та не перераховувались на користь стягувача.

Скаржник вважає, вищевказану позицію приватного виконавця безпідставною, та такою що не відповідає положенням Конституції України та нормам діючого законодавства, а бездіяльність приватного виконавця в частині нездійснення заходів примусового характеру неправомірною.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1291 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

За приписом ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

У відповідності до ч.ч. 1-4 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону. Платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Згідно з ст.18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: 1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; 2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; 3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; 4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; 5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; 6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; 7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; 8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; 9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна; 10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача; 12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання; 13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; 14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; 15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; 16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; 17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис; 18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; 19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; 20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача; 21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; 22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Суд зазначає, що вищезазначені права не є абсолютним правом виконавця, а є його обов`язком, оскільки, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 18 Закону, державний виконавець саме зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень. Державний виконавець, для реального, своєчасного та ефективного виконання рішення суду, зобов`язаний вживати всі можливі заходи.

Враховуючи наявність прямого імперативного обов`язку, встановленого Законом України "Про виконавче провадження" приватний виконавець зобов`язаний вчиняти дії з примусового виконання рішення суду, крім випадків, які чітко передбачені Законом України "Про виконавче провадження".

Так, статтею 32 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено відкладення проведення виконавчих дій. За наявності обставин, що перешкоджають проведенню виконавчих дій (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), або з інших підстав, внаслідок виникнення яких сторони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, виконавець може відкласти проведення виконавчих дій з власної ініціативи або за заявою стягувача чи боржника на строк до 10 робочих днів.

Статтею 34 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зупинення вчинення виконавчих дій, зокрема пунктом 2 частини 1 згаданої статті -виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Припиняється вчинення виконавчих дій в разі повернення виконавчого документу стягувачу при наявності підстав, визначених статтею 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Стаття 38 Закону України "Про виконавче провадження" визначає підстави зупинення виконавчого провадження у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду, а саме виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 39 Закону України "Про виконавче провадження" визначено підстави для закінчення виконавчого провадження.

В усіх інших випадках у виконавця не має підстав для невчинення виконавчих дій, спрямованих на виконання рішення суду, яке набрало законної сили та є чинним.

Таким чином, нормами Закону України "Про виконавче провадження" викладеними в Розділі IV, передбачені випадки, коли виконавець зобов`язаний зупинити вчинення виконавчих дій при відкритому виконавчому провадженні, на підставі ухвали суду і такі випадки - у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа (п.2 ч.1 ст. 34 Закону) або у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (ст. 38 Закону).

Крім того, згідно ст. 5 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону. Забороняється втручання державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, політичних партій, громадських об`єднань, інших осіб у діяльність державного виконавця, приватного виконавця з примусового виконання рішень.

Під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Тобто, після отримання ухвали про заборону вчиняти будь-які виконавчі дії по примусовому стягненню заборгованості АТ "Дніпрогаз" приватний виконавець зобов`язаний прийняти рішення у вигляді процесуального документа про невчинення виконавчих дій. Однак, враховуючи, що ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 640/30483/21 відмовлено у такому заході забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі наказу, Законом України "Про виконавче провадження" інших підстав, які б давали можливість приватному виконавцю не вчиняти виконавчі дії з примусового виконання рішення у справі №904/1224/18 у відкритому виконавчому провадженні не передбачено.

Щодо Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон № 1639). Законодавцем Перехідними положеннями Закону №1639-ІХ внесено ряд змін до Закону України "Про виконавче провадження" (статті 34, 35, 39), якими врегульовано в тому числі порядок примусового виконання виконавчих документів, заборгованість за якими підлягає врегулюванню згідно Закону №1639-ІХ.

Так, зокрема, відповідно до п.15 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі якщо сума, що стягується, підлягає врегулюванню відповідно до процедур, передбачених Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", за умови перебування боржника в реєстрі підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу.

Таким чином, навіть для зупинення виконавчого провадження необхідне перебування боржника у відповідному реєстрі.

Частиною 9 ст. 35 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій до виключення боржника з реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу". У разі поновлення виконавчого провадження, зупиненого на підставі пункту 15 частини першої статті 34 цього Закону, виконавче провадження повторному зупиненню з таких підстав не підлягає.

Тобто, у разі виключення боржника з Реєстру, (підстави для виключення з Реєстру визначені ч.3 ст. 3 Закону №1639), виконавче провадження поновлюється, стягнення продовжується в примусовому порядку.

Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі врегулювання (погашення, списання) відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" неустойки (штрафів, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, нарахованих на заборгованість учасників процедури врегулювання заборгованості, що підлягали виконанню на підставі виконавчого документа за судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Тобто, виконавче провадження закінчується лише у разі погашення чи списання відповідного боргу за виконавчим документом.

Отже, як вбачається в вищевказаних норм, застосування процедури врегулювання заборгованості, передбаченої Законом № 1639, породжує для боржника не тільки права, а й обов`язки, невиконання яких тягне за собою виключення з відповідного Реєстру та продовження стягнення за виконавчим документом.

Тобто, враховуючи вказані норми, наразі відсутні підстави для зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 68552878 згідно пункту 2 чи пункту 15 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" оскільки ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.02.2022 у справі № 640/30483/21 не зупинялось стягнення на підставі наказу, а АТ "Дніпрогаз" не включений до відповідно Реєстру.

Господарським процесуальним кодексом України передбачено два випадки для зупинення виконання рішення, передбачені ст. 328 та ст. 332 Господарського процесуального кодексу України:

1) відповідно до ч.3 ст. 328 ГПК України до розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання;

2) відповідно до ч. 1 ст. 332 ГПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2019 № 211/129/18-ц зробив наступний висновок: "Статтею 124 Конституції України визначений принцип обов`язковості судових рішень... Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову та забороняючи державному виконавцю вчиняти будь-які виконавчі дії з виконання виконавчого напису, суди не звернули уваги на права і обов`язки державного виконавця визначені у статті 18 Закону України "Про виконавче провадження". За змістом цієї норми державний виконавець зобов`язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на його виконання, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Суди першої та апеляційної інстанцій вищезазначених норм права не врахували і зробили необґрунтований висновок про можливість заборони державному виконавцю Довгинцівського відділу державної виконавчої служби міста Кривого Рогу виконувати виконавчі дії з виконання виконавчого напису, що по суті є зупиненням виконання рішення".

Верховним Судом неодноразово наголошувалося про неприпустимість забезпечення позову шляхом зупинення виконання рішення іншого (господарського) суду (зокрема, постанови Верховного Суду від 09.11.2021 у справі №160/10368/20; від 09.04.2020 у справі №640/21360/19; від 20.12.2019 у справі №640/9158/19).

Таким чином, бездіяльність приватного виконавця Сивокозова О.М. щодо невчинення дій з примусового виконання судового рішення у справі №904/1224/18 є протиправною, оскільки в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тобто Конституція України має найвищу юридичну силу, її норми є нормами прямої дії, звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (стаття 8 Конституції України), а органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 6, стаття 19 Конституції України).

У п.43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Тобто, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що є порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом, з чим погодився і Конституційний Суд України в абзаці одинадцятому підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11.03.2011 року № 2-рп/2011.

Суд зазначає, що бездіяльність приватного виконавця позбавляє особу (стягувача) на ефективний судовий захист своїх порушених прав та є порушенням права особи на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, оскільки, як неодноразово зазначалось Європейським судом з прав людини, ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, параграф 66, ЄСПЛ 1999-V; Войтенко проти України, заява №18966/02 рішення від 29.06.2004, параграф 39).

Немає наразі підстав і для закінчення виконавчого провадження, оскільки заборгованість за виконавчим документом наразі не врегульована згідно Закону №1639, а наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 не визнано таким, що не підлягає виконанню. Тобто на сьогодні не існує жодної законодавчої підстави для невчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №68552878.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги скаржника про:

- визнання неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо не здійснення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження № 68552878;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження №68552878;

- зобов`язання приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити розподіл стягнутих з АТ "Дніпрогаз" в рамках виконавчого провадження №68552878 коштів, що містяться на депозитному рахунку приватного виконавця та перерахувати на рахунок НАК "Нафтогаз України" відповідні кошти,

такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ст.343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Щодо клопотання АТ "Дніпрогаз" про зупинення провадження у справі №904/1224/18 за скаргою АТ НАК "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. до набрання законної сили рішенням у справі №640/30483/21 щодо ухвали про забезпечення позову суд зазначає, що вказана ухвала суду набрала законної сили з моменту її підписання суддею та за результатами аналізу всіх наявних у справі доказів, суд вважає, що підстави для зупинення провадження по скарзі відсутні.

Керуючись ст. ст. 232 - 236, 342 - 345 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" про зупинення провадження у справі №904/1224/18 за скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. до набрання законної сили рішенням у справі №640/30483/21 щодо ухвали про забезпечення позову.

Скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерне компанія "Нафтогаз України" на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича щодо не здійснення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі № 904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження № 68552878.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити передбачені Законом України "Про виконавче провадження" заходи примусового характеру з виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 13.02.2019 у справі №904/1224/18, на виконання якої видано наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 19.02.2019 у справі №904/1224/18 та відкрито виконавче провадження №68552878.

Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова Олександра Миколайовича здійснити розподіл стягнутих з АТ "Дніпрогаз" в рамках виконавчого провадження №68552878 коштів, що містяться на депозитному рахунку приватного виконавця та перерахувати на рахунок НАК "Нафтогаз України" відповідні кошти.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення - 19.07.2022, але може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повного тексту ухвали - 25.07.2022.

Суддя Е.М. Бондарєв