ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" липня 2022 р. Справа № 911/459/22

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Журавка

до Товариства з обмеженою відповідальністю Тіара-Агро

про стягнення 40 143,15 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Журавка (далі ТОВ Журавка/позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Тіара-Агро (далі ТОВ Тіара-Агро/відповідач) про стягнення 40 143,15 гривень, з яких: 34 600,01 грн заборгованості, 1508,60 грн 3% річних та 4 034,54 грн інфляційних втрат.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання товару №13-о/20 від 04.06.2020 в частині оплати вартості отриманого товару у повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.02.2022 у справі №911/459/22 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Журавка до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, зобов`язано відповідача у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України надати докази сплати позивачу 34 600,01 гривень за договором поставки товару №13-о/20 від 04.06.2020, а також встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження.

Як слідує з наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за №725, ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі відповідач отримав 18.03.2022.

Однак, у встановлений судом строк відповідач не скористався наданим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України правом та відзив на позовну заяву не надав, як і не надав жодних доказів у справі, у тому числі витребуваних у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

04.06.2020 між ТОВ Журавка як постачальник та ТОВ Тіара-Агро, як покупцем укладено договір постачання товару №13-о/20 (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити соєву олію, іменований надалі «товар».

Відповідно до пп. 6.1 та 8.2 договору оплата вартості партії товару має бути перерахована постачальнику на протязі 14 банківських днів з моменту отримання товару.

Датою поставник товару вважається дата підписання сторонами видаткових накладних.

Копія договору наявна в матеріалах справи.

Відповідно до викладених у позові обставин позивач належним чином виконав власні договірні обов`язки та поставив відповідачу за видатковою накладною №1404 від 04.06.2020 (далі видаткова накладна) товар вартістю 447 600,08 грн, які відповідач оплатив частково у розмірі 413 000,07 грн, як наслідок у відповідача перед позивачем виникло 34 600,01 грн заборгованості.

В підтвердження вказаних вище обставин поставки відповідачу товару позивачем надано копію відповідної видаткової накладної, скріпленої підписами та печатками обох сторін, а також копію товарно-транспортної накладної №Р1404 від 04.06.2020.

Також, в підтвердження обставин часткової сплати відповідачем вартості отриманого товару позивач надав копії платіжних доручень: №1742 від 04.06.2020 на суму 26 000,00 грн, №1760 від 05.06.2020 на суму 140 000,00 грн та №1786 від 12.06.2020 на суму 247 000,07 грн.

Отже, посилаючись на те, що відповідач повного розрахунку за отриманий договір не провів, позивач просить суд стягнути з ТОВ Тіара-Агро, зокрема, 34 600,01 грн основного боргу.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд у відповідності до ст. 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, подані докази і письмові пояснення сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173, ч. 2 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. ст. 655, 692, 627 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду вище зазначеного, суд дійшов висновку, що підписання відповідачем 04.06.2020 видаткової накладної без будь-яких заперечень щодо кількості та/або якості поставленого товару свідчить про прийняття відповідачем цього товару за вказаною накладною та, відповідно, породжує для ТОВ Тіара-Агро обов`язок по сплаті вартості отриманого товару у встановлений пунктом 6.1. договору строк протягом 14 банківських днів з моменту отримання товару, тобто до 25.06.2020 включно.

Згідно з ч. 7 ст. 193 ГК України, що кореспондує з приписами статей 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Однак доказів на підтвердження обставин сплати позивачу 34 600,01 гривень за договором постачання товару №13-о/20 відповідачем суду не надано, як наслідок обставини несплати відповідачем позивачу відповідної суми коштів є встановленими у розумінні ч. 2 ст. 74 ГПК України.

За таких обставин, беручи до уваги наведені нормативні приписи, оскільки відповідач взяті на себе грошові зобов`язання не виконав, залишок заборгованості за договором не сплатив, враховуючи арифметичну відповідність суми боргу обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з ТОВ Тіара-Агро 34 600,01 грн основного боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами та не спростована у встановленому порядку відповідачем.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить суд стягнути з ТОВ Тіара-Агро 1508,60 грн 3% річних та 4034,54 грн інфляційних втрат нарахованих з 25.06.2020 по 07.12.2021 на 34 600,01 грн боргу.

Приписами ст. ст. 612, 625 ЦК України унормовано, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду наведеного, враховуючи передбачений договором строк розрахунків та, відповідно, визначений момент виникнення обов`язку по оплаті товару, суд дійшов висновку, що право на нарахування 3% річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання у позивача виникло з 26.06.2020, тоді як позивач здійснив нарахування за день, коли відповідач не вважався таким, що прострочив грошове зобов`язання 25.06.2020, що не відповідає законодавчим приписам та встановленим обставинам справи, а тому суд здійснював обрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних в межах вказаного позивачем періоду з 26.06.2020 по 07.12.2021 на 34 600,01 грн боргу.

Оскільки арифметично правильний розмір 3% річних, обрахований судом з у рахуванням вказаного вище, складає 1505,76 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 1508,60 грн 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 1505,76 грн

Водночас, оскільки розмір заявлених до стягнення інфляційних втрат, обрахований судом з у рахуванням вказаного вище, складає 4343,62 грн, а суд при прийнятті рішення не може виходити за межі позовних вимог, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 4034,54 грн інфляційний втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст.ст. 12, 129, 233, 236, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Тіара-Агро (вул. Ентузіастів, 7, смт. Рокитне, Рокитнянський р-н, Київська обл., 09600, ідентифікаційний код 37066439) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Журавка (вул. Майдана Центральний, буд. 3, с.Журавка, Варвинський р-н, Чернігівська обл, 17620, ідентифікаційний код 31676353) 34 600 (тридцять чотири тисячі шістсот) грн 01 коп. основного боргу, 1 505 (одну тисячу п`ятсот п`ять) грн 76 коп. 3% річних, 4 034 (чотири тисячі тридцять чотири) грн 54 коп. інфляційних втрат та 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн 82 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 28.07.2022.

Суддя В.А. Ярема