ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2022 Справа № 461/91/19

Господарський суд Львівської області у складі судді Долінської О.З., за участю секретаря судового засідання Волошин Р.Р.,

розглянувши матеріали справи за позовом: Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни, м. Львів

до відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівська міська рада, м. Львів

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто, м. Львів

про визнання недійсним договору оренди № 456 від 25.05.1993 р.

Представники сторін:

від позивача: Микитин А.І.

від відповідача: не з`явився

від третьої особи на стороні відповідача: не з`явився

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року позивач - співзасновник і бенефіціар ТзОВ Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин А.І. звернулася в Галицький районний суд м. Львова з позовом до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, в якому просила визнати недійсним договір оренди №456 від 25 травня 1993 року, укладений між Фондом комунального майна м. Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.01.2019 р. відкрито провадження у даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

25.03.2019 р. протокольною ухвалою Галицького районного суду м. Львова залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Львівську міську раду та прийнято уточнення позовних вимог.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди № 456 від 25 травня 1993 року, укладений між Фондом комунального майна м. Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто.

Стягнуто з бюджетних асигнувань Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на користь Державної судової адміністрації України 768,40 грн. судового збору.

Вказане рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року оскаржили відповідач - Управління комунальної власності Львівської міської ради та третя особа - Львівська міська рада.

Апелянт - Управління комунальної власності Львівської міської ради просив скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року, провадження у справі закрити.

Апелянт - Львівська міська рада не погоджувався із оскаржуваним рішенням суду першої інстанції, просив скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року, апеляційну скаргу Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради задоволено.

Апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 липня 2019 року скасовано.

Провадження у справі за позовом співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи: Львівської міської ради про визнання недійсним договору оренди № 456 від 25 травня 1993 р., укладеного між Фондом комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто - закрито.

Роз`яснено співзасновнику і бенефіціару Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анні Іванівні право на звернення до суду з цією вимогою в порядку господарського судочинства до Господарського суду Львівської області, а також роз`яснено позивачці про наявність у неї права протягом десяти днів з дня отримання постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Постанову Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року співзасновник і бенефіціар Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анна Іванівна оскаржувала в касаційному порядку. Постановою Верховного Суду від 08.04.2021 року, касаційну скаргу позивача залишено без задоволення, а оскаржувану постанову Львівського апеляційного суду від 02 вересня 2020 року - без змін.

21.05.2021 ОСОБА_1 подала заяву до Львівського апеляційного суду про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 09.07.2021 р. судом ухвалено, заяву ОСОБА_1 про направлення справи за встановленою юрисдикцією задоволити та передати справу за позовом співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи: Львівської міської ради про визнання недійсним договору оренди до Господарського суду Львівської області.

27.07.2021 р. матеріали справи № 461/91/19 надійшли до Господарського суду Львівської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2021 р., справу № 461/91/19 розподілено судді Долінській О.З.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у господарській справі за правилами ГПК України, суддя дійшов висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.08.2021 р., позовну заяву Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни до відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Львівської міської ради про визнання недійсним договору оренди № 456 від 25.05.1993 р. судом залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме, 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

09.09.2021 р. позивачем подано на адресу суду заяву з додатками про усунення недоліків позовної заяви за вх. № 20960/21. У вказаній заяві позивач просив суд: прийняти заяву про усунення недоліків до розгляду; звільнити позивача від сплати судового збору у зв`язку з його важким майновим станом; поновити строк на усунення недоліків, який пропущений з поважних причин; призначити справу за позовом Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто Микитин А.І до Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за участю третьої особи: Львівської міської ради про визнання недійсним договору оренди до розгляду та задовільнити вимоги позовної заяви в повному обсязі.

До поданої заяви (вх. № 20960/21 від 09.09.2021 р.) позивачем долучено заяву від 07.09.2021 р. на поновлення пропущеного строку для усунення недоліків, які були визначені ухвалою суду від 02.08.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.09.2021 р. судом постановлено заяву позивача на поновлення пропущеного строку від 07.09.2021 р. задоволити. Поновити позивачу строк на усунення недоліків позовної заяви. Клопотання Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни про звільнення від сплати судового збору за вх. № 3630/21 від 09.09.2021 р. судом задоволено. Звільнено Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто позивача - Микитин Анну Іванівну від сплати судового збору за подання позову у справі № 461/91/19. Даною ухвалою судом також постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 13.10.2021 року.

12.10.2021 р. відповідачем подано на адресу суду відзив на позовну заяву з додатками за вх. № 23905/21, в якому відповідач просив суд поновити відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, прийняти та долучити відзив до матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 р. судом продовжено строк підготовчого провадження у справі № 461/91/19 на тридцять днів з 15.11.2021 р. за ініціативою суду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.10.2021 р. підготовче засідання у даній справі призначено на 17.11.2021 року.

29.10.2021 р. позивачем подано на адресу суду відповідь на відзив з додатками за вх. № 25496/21.

15.11.2021 р. позивачем подано клопотання за вх. № 27019/21, в якому позивач просив суд поданий відзив відповідача на позовну заяву залишити без розгляду, а справу № 461/91/19 вирішувати за наявними матеріалами.

15.11.2021 р. позивачем подано на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог за вх. № 27023/21.

Крім того, 15.11.2021 р. позивачем подано на адресу суду клопотання з додатками (вх. № 27021/21) про долучення до матеріалів справи доказів направлення учасникам справи заяви про уточнення позовних вимог.

17.11.2021 р. позивачем подано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів за вх. № 27342/21.

17.11.2021 р. позивачем подано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів за вх. № 27340/21.

Протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 р. судом відмовлено відповідачу у поновленні строку на подання відзиву на позовну заяву, так як не доведено відповідачем поважності причин такого пропуску та залишено без розгляду відзив на позовну заяву УКВ ДЕР ЛМР, який зареєстрований судом за вх.№23905/21 від 12.10.2021 р. відповідно до ч.2 ст.118 ГПК України.

Крім того, протокольною ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 р. судом долучено до матеріалів справи заяву позивача про уточнення позовних вимог за вх. № 27023/21 від 15.11.2021 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.11.2021 р. підготовче засідання у даній справі призначено на 13.12.2021 р.

29.11.2021 р. відповідачем подано на адресу суду додаткові пояснення з додатками у даній справі за вх. № 28529/21. До вказаних додаткових пояснень відповідача долучено клопотання про застосування позовної давності до позовних вимог позивача б/н від 26.11.2021 р.

10.12.2021 р. позивачем подано на адресу суду клопотання про долучення до матеріалів справи ухвали Верховного Суду від 07.03.2019 р. у справі № 914/2092/15.

10.12.2021 р. позивачем подано на адресу суду заперечення (вх. № 29897/21) з додатками на додаткові пояснення Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради у даній справі.

Крім того, 13.12.2021 р. позивачем подано заперечення з додатком (вх. № 29960/21) на клопотання Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про застосування позовної давності у справі № 461/91/19.

13.12.2021 р. позивачем подано на адресу суду заяву про відвід судді Долінської О.З. за вх. № 30006/21.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.12.2021 р. судом постановлено відмовити у задоволенні заяви Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни про відвід судді Долінської О.З. (за вх. № 30006/21 від 13.12.2021 р.) у справі № 461/91/19 із підстав, викладених в даній ухвалі.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 13.12.2021 р. судом постановлено залучити до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто (79016, м. Львів, вул. Городоцька, 61; код ЄДРПОУ № 14369753) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача. Зобов`язано третю особу надати письмово пояснення та доводи стосовно суті позовних вимог. Підготовче засідання у даній справі відкладено на 24.01.2022 р.

16.12.2021 р. відповідачем подано на адресу суду клопотання з додатками про долучення документів до матеріалів справи за вх. № 30393/21.

17.01.2022 р. третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, на виконання вимог ухвали суду від 13.12.2021 р., надано суду письмові пояснення у даній справі за вх. № 1214/22, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 24.01.2022 р. підготовче засідання відкладено на 23.02.2022 р.

23.02.2022 р. позивачем подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи за вх. № 5002/22, які долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.02.2022 р. підготовче засідання відкладено на 16.03.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.03.2022 р. підготовче засідання відкладено на 04.05.2022 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 04.05.2022 р. підготовче засідання відкладено на 01.06.2022 р.

22.02.2022 р. позивачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 4857/22, в якому позивач просив суд витребувати у відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради договір № 2 від 01.10.1992 р., який укладений із ЖЕК-302.

16.03.2022 р. позивачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 6275/22, в якому позивач просив суд долучити до матеріалів справи № 461/91/19 диск з відеоматеріалами, що стосуються незаконних дій органів влади та місцевого самоврядування, зокрема представників сторони у справі № 461/91/19 - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради 16 червня 2017 р. у приміщенні кафе Піцца-Пронто за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 61.

04.05.2022 р. позивачем подано на адресу суду клопотання за вх. № 9248/22 про долучення до матеріалів справи № 461/91/19 Відповіді юридичного департаменту Львівської міської ради від 28.03.2022 р. з додатком на 8 аркушах (копії штатних розписів юридичного департаменту Львівської міської ради), яке судом задоволено і долучено до матеріалів справи таке з додатками.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 01.06.2022 р. судом постановлено відмовити у задоволенні клопотання позивача за вх. № 4857/22 від 22.02.2022 р. про витребування у відповідача - Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради договору № 2 від 01.10.1992 р., який укладений із ЖЕК-302. Також судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача за вх. № 6275/22 від 16.03.2022 р. про долучення до матеріалів справи № 461/91/19 диску з відеоматеріалами з підстав, які викладені у вказаній ухвалі.

Крім того, ухвалою суду від 01.06.2022 р. задоволено клопотання позивача за вх. № 9248/22 від 04.05.2022 р. про долучення до матеріалів справи № 461/91/19 Відповіді юридичного департаменту Львівської міської ради від 28.03.2022 р. з додатком на 8 аркушах. Закрито підготовче провадження та призначено справу № 461/91/19 до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 05.07.2022 р.

05.07.2022 р. позивачем подано на адресу суду заяву з додатками про відвід судді Долінської О.З. за вх. № 14184/22.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.07.2022 р. відмовлено у задоволені заяви позивача - Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни від 04.07.2022 р. про відвід судді Долінської О.З. за вх. № 14184/22 від 05.07.2022 р. із підстав, викладених в даній ухвалі.

05.07.2022 р. позивачем подано на адресу суду клопотання з додатками за вх. № 14185/22, в якому позивач просив суд долучити до матеріалів справи інформаційні запити до Львівської міської ради, а саме: інформаційний запит № 87 від 08.11.2016 р., № 88 від 09.11.2016 р., № 89 від 09.11.2016 р.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.07.2022 р. клопотання позивача - Співзасновника і бенефіціара Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто Микитин Анни Іванівни за вх. № 14185/22 від 05.07.2022 р. залишено без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.07.2022 р. розгляд справи по суті призначено на 20.07.2022 р.

20.07.2022 р. позивач в судове засідання з розгляду справи по суті з`явився, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог за вх. № 27023/21 від 15.11.2021 р. та поясненнях, наданих в судових засіданнях, в т.ч. викладених письмово. Заперечила проти застосування позовної давності до даних правовідносин, посилаючись на її письмові заперечення з даного питання, що містяться у матеріалах справи.

20.07.2022 р. позивачем подано на адресу суду письмові пояснення у даній справі за вх. № 15546/22, як пояснила позивач, їх слід розцінювати як її вступне слово, викладене письмово.

Крім того, 20.07.2022 р. позивачем подано на адресу суду додаткові пояснення за вх. № 15545/22.

Також 20.07.2022 р. позивачем подано на адресу суду заключне слово у справі № 461/91/19 за вх. № 15550/22, як пояснила позивач це письмовий її виступ в судових дебатах.

20.07.2022 р. представник відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

У поданих на адресу суду додаткових поясненнях на позовну заяву за вх. № 28529/21 від 29.11.2021 р. відповідач просить суд здійснювати розгляд даної справи без участі повноважного представника відповідача.

20.07.2022 р. представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання з розгляду справи по суті не з`явився, хоча належно був повідомлений про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи).

20.07.2022 р. третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судове засідання з розгляду справи по суті не забезпечила явки свого представника, хоча належно була повідомлена про час, дату та місце судового засідання (докази містяться в матеріалах справи). У письмових поясненнях у справі № 461/91/19 (вх. № 1214/22 від 17.01.2022 р.) просить задоволити позов та здійснювати розгляд даної справи без їхнього представника згідно наданих пояснень (Том 4, а.с. 213-216).

Суд зазначає, що Микитин А.І., яка є позивачем у даній справі згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, виготовленим на запит суду від 10.12.2021 р., є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто (Том 4, а. с. 147-152).

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Згідно ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст. 81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у даній справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), якими учасники справи обґрунтовують свої позовні вимоги та заперечення позовних вимог і які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 461/91/19.

В судовому засіданні 20.07.2022 р., відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги позивача із врахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог за вх. № 27023/21 від 15.11.2021 р. обґрунтовані тим, що, на думку позивача, його право порушене, як співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» з огляду на те, що Фонд комунального майна м. Львова, як орган місцевого самоврядування, не будучи власником нежитлового приміщення за адресою: вул. Городоцька, 61 з індексами 19- 1.19-2.19-3.19-4.19-5.19-6 в м. Львові, незаконно отримував від ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» кошти за оренду по спірному договору, отже незаконно отримував кошти відповідача, як співзасновника і бенефіціара ТОВ СУАП «Піцца-Пронто». Позивач зазначає про те, що Фонд комунального майна м. Львова, як орган місцевого самоврядування, при укладанні договору оренди №456 від 25.05.1993р. перевищив надані йому чинним законодавством повноваження та не мав правових підстав для укладання даного договору, порушивши норми законодавства України, а отже, не мав правових підстав отримувати кошти за оренду по спірному договору.

На думку позивача, договір оренди №456 від 25.05.1993р. між Фондом комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне Українсько Американське підприємство «Піцца-Пронто» був вчинений під впливом обману, так як ні Фонд комунального майна, ні Львівська міська рада народних депутатів на час укладання договору не була власником зданого в оренду приміщення, про що свідчать докази наведені в матеріалах справи і при укладанні договору оренди це вони приховали та навмисно ввели ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» в оману. В Управління комунальної власності ДЕР ЛМР, як правонаступника Фонду комунального майна м.Львова, відсутні необхідні правовстановлюючі документи, які б підтверджували їх законне право власності на нежитлове приміщення за адресою: вул.Городоцька, будинок 61 з індексами 19-1,19-2,19-3,19-4,19-5, 19-6 в м. Львові на час укладання договору оренди №456 від 25.05.1993р. Позивач вважає, що договір оренди №456 від 25.05.1993р. є недійсним в силу вимог ст.48, 86 ЦК України 1963 року та ст.4 Закону України "Про власність, оскільки Фонд комунального майна не являвся власником відповідного майна на момент його укладення, а відтак, не створює юридичних наслідків.

Згідно реєстраційного посвідчення 18.02.1998р., виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, будинок в цілому, розташований за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 61, зареєстрований на праві державної власності за виконкомом Залізничної районної ради народних депутатів і знаходиться в оперативному управлінні ЖЕО Залізничного району м.Львова на підставі реєстру №3440, затвердженого рішенням виконкому Залізничної районної Ради народних депутатів за №109 від 10.03.1987 року. Позивач звертає увагу на те, що про існування цього реєстраційного посвідчення, позивач дізнався із витребуваної Галицьким районним судом у справі 461/260/17 інвентарної справи на будинок 61 по вул.Городоцькій у м.Львові . Отже, перебуваючи у державній власності у 1998 році, позивач зазначає, що цей будинок жодним чином не міг перебувати у комунальній власності на час укладання спірного договору у 1993 році.

Позивач вказує про те, що до 1992 р. нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2,19-3,19-4,19-5,19-6 належало до Акціонерного товариства громадського харчування» Залізничного району м.Львова про що свідчать акти прийому-передачі від Акціонерного товариства громадського харчування Залізничного району до підприємства громадського харчування (ПГХ) «Гарячі бутерброди». Акціонерне товариство громадського харчування Залізничного району м.Львова підпорядковувалось управлінню громадського харчування Львівського облвиконкому. Отже, до 1992 р. вказане приміщення за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2,19-3,19-4,19-5,19-6 належало до Акціонерного товариства тресту «Підприємств громадського харчування» Залізничного району м.Львова та підпорядковувалось Львівській обласній раді народних депутатів. Згідно Указу Президента України №70 від 31.01.1992 р. про комерціалізацію державної торгівлі і громадського харчування було створено підприємство громадського харчування (ПГХ) «Гарячі бутерброди» (копія свідоцтва про державну реєстрацію господарського формування №02687 від 10.07.1992 р., том1 а.с.34). Відтак, підприємство «Гарячі бутерброди» шляхом комерціалізації було реорганізоване в окрему юридичну структуру і, згідно акту приймання-передачі від 01.10.1992 р. (копія том1 а.с.35-39) прийняло від Акціонерного товариства підприємств громадського харчування Залізничного району м.Львова на правах правонаступництва приміщення на 36 посадочних місць з устаткуванням і майном по вул. Городонька, 61, м.Львів.

Пізніше на базі ПГХ «Гарячі бутерброди» було зареєстровано ТзОВ СУАП «Піцца Пронто»(копія свідоцтва том 1 а.с. 33), як правонаступник ПГХ «Гарячі бутерброди». Тобто приміщення за адресою вул. Городоцька, 61 передано по акту прийому-передачі спочатку ПГХ «Гарячі бутерброди» від Акціонерного товариства громадського харчування, а потім, на правах правонаступництва, перейшло до ТзОВ СУАП «Піцца- Пронто» і ніяких актів передачі ЖЕКу, Управлінню комунального майна, територіальній громаді чи Львівській міській раді не було. Про передачу даного приміщення ЖЕКу, Управлінню комунального майна, територіальній громаді чи Львівській міській раді від Акціонерного товариства громадського харчування інформація також відсутня та виконавчим комітетом Львівської міської ради не надана. Позивач також вказує на те, що жодне рішення щодо передачі нежитлового приміщення по вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 в м. Львові з державної власності у власність громади м.Львова (Львівської міської ради) Кабінетом Міністрів України не приймалось. Будь - яких відповідних обгрунтувань, які б базувались на нормах закону, та доказів того, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб Львівська міська рада набула право власності на нежитлове приміщення по вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 в м. Львові на час укладення спірного договору відповідачем суду не надано.

Позивач посилається на те, що Фонд комунального майна м.Львова на час укладення спірного договору був неналежним орендодавцем.

На запити на доступ до публічної інформації №64 від 07 жовтня 2017р. (реєстраційний № З-С-61121-2302 від 07.10.2016р.) стосовно надання інформації, коли була зареєстрована юридична особа - Фонд комунального майна м.Львова та надання витягу з ЄДРПОУ та запит №161224- 2мр від 24 грудня 2016р. (реєстраційний № З-С-86546-2302 від 24.12.2016р.) про надання свідоцтва про реєстрацію Фонду комунального майна м.Львова (Том 1, а.с.22,23 ), котрі були скеровані в Управління комунальної власності ДЕП ЛМР, котре переадресувало їх в архівний відділ апарату виконкому Львівської міської ради (Том 1 а.с.24), архівний відділ Львівської міської ради своїм листом № 110003-338 від 07.04.2017р. (Том 1 а.с.25) повідомив позивача про те, що свідоцтво про реєстрацію Фонду комунального майна м.Львова на зберіганні в архівному відділі Львівської міської ради не значиться, а дані про реєстрацію юридичної особи - Фонд комунального майна м.Львова, якій присвоєно код ЗКПО, довідка з ЄДРПОУ стосовно Фонду комунального майна м.Львова в архівному відділі Львівської міської ради не значаться.

На думку позивача, відсутність даних документів свідчить про те, що такої юридичної особи, як Фонд комунального майна не існувало, а, відповідно, Фонд комунального майна м.Львова не був належним орендодавцем, а як наслідок, договір оренди № 456 від 25.05.1993р. укладений з ним слід вважати недійсним (нікчемним).

Позивач вказує про те, що надана йому Ухвала 13-ої сесії 21-го скликання від 25.12.1992р. (Том 1, а.с.26) про утворення Фонду комунального майна м.Львова і підпорядкування його Львівській міській Раді народних депутатів свідчить тільки про намір створення такої юридичної особи, як Фонд комунального майна м. Львова. Фактом утворення юридичної особи є належним чином оформлена реєстрація з присвоєнням коду ЄДРПОУ(ЗКПО) При цьому, даною Ухвалою (п.2) Фонд комунального майна наділяється тільки повноваженнями органу приватизації майна, що є у комунальній власності м.Львова і жодним чином не наділяється правами орендодавця.

Також позивач зазначає про те, що із наданої на її запит відповіді Архівного відділу Львівської міської ради за № 110003-338 від 07.04.2017 р., дізналась, що Фонд комунального майна є неналежним орендодавцем і вважає, що відлік позовної давності слід застосовувати від цієї дати 07 квітня 2017 року, так як вважає цю обставину поважною для поновлення строку позовної давності. Тому, просить суд поновити строк позовної давності. Враховуючи, що правопорушення у зазначених правовідносинах є триваючим, то позивач вважає, що строк позовної давності не застосовується

На підставі наведеного, позивач просить суд визнати недійсним договір оренди №456 від 25.05.1993р., укладений між Фондом комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько американське підприємство «Піцца-Пронто».

Позиція відповідача.

У поданих на адресу суду додаткових поясненнях на позовну заяву за вх. № 28529/21 від 29.11.2021 р. відповідач зазначає про те, що Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не погоджується із заявленими позовними вимогами та просить звернути увагу на те, що визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень № 456 по вул. Городоцькій, 61 у м. Львові, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто та Фондом комунального майна м. Львова було предметом зустрічного позову ТзОВ Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто у справі № 914/1171/16. Судовими рішеннями трьох інстанцій у задоволенні зустрічного позову і визнання недійсним договору відмовлено. Крім того, до вказаних додаткових пояснень відповідача долучено клопотання про застосування позовної давності б/н від 26.11.2021 р., відповідно до якого відповідач просить суд застосувати до позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлових приміщень № 456 від 25.05.1993 р. позовну давність. На підставі наведеного, відповідач просить суд у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, здійснивши огляд документів (в т. ч. оригіналів в процесі розгляду справи), суд встановив наступне.

25.05.1993р. між Фондом комунального майна м.Львова (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто (орендар) укладено договір на оренду нежитлових приміщень за № 456, за умовами якого орендодавець на підставі договору № 2 від 1.10.92р. із ЖЕК-302 здав, а орендар прийняв в оренду з 1 жовтня 1992р. в користування нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул.Городоцька, 61, площею 57,1 кв.м. (19-1, 19-2, 19-3, 19-4) під торгові зали (зали харчування) і побутових приміщень.

З відмітки відділу оренди нежитлових приміщень від 28.10.1994р. на вказаному договорі вбачається, що такий було продовжено до 21.10.1999р. на підставі наказу №6 від 21.10.1994р.

Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто було направлено запит на доступ до публічної інформації на адресу Львівської міської ради за вих. №64 від 07 жовтня 2017р. (реєстраційний № З-С-61121-2302 від 07.10.2016р.) стосовно надання інформації, коли була зареєстрована юридична особа - Фонд комунального майна м. Львова та який присвоєно код ЗКПО; надання довідки з ЄДРПОУ стосовно Фонду комунального майна м. Львова; надання належно завіреної копії ухвали стосовно створення у 1992 році Фонду комунального майна м. Львова та надання належно завіреної копії ухвали стосовно ліквідації у 1994 році Фонд комунального майна м. Львова.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто було направлено інформаційний запит за вих. №161224- 2мр від 24 грудня 2016р. (реєстраційний № З-С-86546-2302 від 24.12.2016р.) про надання свідоцтва про реєстрацію Управління комунального майна м. Львова (том 1, а.с.22,23 ), які були скеровані в Управління комунальної власності ДЕП ЛМР, котре переадресувало їх в Архівний відділ апарату виконкому Львівської міської ради(том 1, а.с. 24).

Архівний відділ Львівської міської ради своїм листом за вих. № 110003-338 від 07.04.2017р. (том 1, а.с.25) повідомив ТОВ СП Піцца-Пронто» про те, що свідоцтво про реєстрацію Фонду комунального майна м.Львова на зберіганні в архівному відділі Львівської міської ради не значиться, а дані про реєстрацію юридичної особи - Фонд комунального майна м.Львова, який присвоєно код ЗКПО, довідка з ЄДРПОУ стосовно Фонду комунального майна м.Львова в архівному відділі Львівської міської ради не значаться.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи лист-відповідь Міністерства економіки України за вих. № 3113-06/29335-09 від 26.05.2021 р. на інформаційний запит ОСОБА_1 від 14.05.2021 р. (Том 4, а.с. 110) У вказаному інформаційному запиті Микитин А.І. просила надати інформацію чи приймав Кабінет Міністрів України рішення щодо передачі нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 з державної власності у власність громади м. Львова (Львівської міської ради). У листі-відповіді Міністерства економіки України за вих. № 3113-06/29335-09 від 26.05.2021 р. зазначено, що пропозицій щодо передачі нежитлових приміщень по вул. Городоцькій, 61 у м. Львові з державної власності у власність територіальної громади м. Львова до Мінекономіки не надходило.

ТзОВ Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» до 2016 р. користувалась спірними приміщеннями, здійснюючи свою господарську діяльність. 28.04.2016 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до Господарського суду з позовом про розірвання договору оренди та виселення ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» із приміщень по вул. Городоцькій,61 в м.Львові. В процесі розгляду цього спору виникло питання права комунальної власності ЛМР на спірні приміщення та право Фонду комунального майна м.Львова на укладення договору оренди №456 від 25.05.1993р. ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» в квітні 2017 р. у встановленому порядку звернулось до Львівської міської ради із відповідними інформаційними запитами щодо створення та діяльності Фонду комунального майна, як юридичної особи та його правового статусу; з отриманих відповідей позивач - ОСОБА_1 , як співзасновник і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто», прийшла до висновку про те, що її право на користування спірними приміщеннями є порушеним з моменту отримання інформації про відсутність, на її думку, права комунальної власності у Фонду комунального майна Львівської міської ради на нежитлові приміщення по вул.Городоцькій, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6, м.Львові.

Позивачка ОСОБА_1 , як співзасновник і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто», звернулась за захистом порушеного права та у поданій позовній заяві просить суд визнати недійсним договір оренди №456 від 25.05.1993р., укладений між Фондом комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько американське підприємство «Піцца-Пронто».

Оцінка суду.

Згідно вимог ч. 2 ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.4 та п.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Судом встановлено, що 25.05.1993р. між Фондом комунального майна м.Львова (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство Піцца-Пронто (орендар) укладено договір на оренду нежитлових приміщень за № 456, за умовами якого орендодавець на підставі договору № 2 від 1.10.92р. із ЖЕК-302 здав, а орендар прийняв в оренду з 1 жовтня 1992р. в користування нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул.Городоцька, 61, площею 57,1 кв.м. (19-1, 19-2, 19-3, 19-4) під торгові зали (зали харчування) і побутових приміщень.

Беручи до уваги той факт, що спірний Договір на оренду нежитлових приміщень №456 було укладено 25.05.1993р., відтак стосовно питань, щодо його відповідності чинному законодавству при його укладенні слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963р., а стосовно питань, що стосуються припинення його дії, поновленням його на новий строк, а також виконання його умов слід застосовувати положення ЦК України від 16.01.2013р.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР 1963 р. недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Проте, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і припиняється на майбутнє (ст. 59 ЦК УРСР 1963р.).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту прийому-передачі від 01.10.1992 р. Акціонерне товариство громадського харчування Залізничного району м.Львова передало від їдальні № 26 підприємству громадського харчування (ПГХ) «Гарячі бутерброди» (т.1, а.с.35-39) нежитлове приміщення за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19- 4, 19-5, 19-6.

Акціонерне товариство громадського харчування Залізничного району м.Львова підпорядковувалось управлінню громадського харчування Львівського облвиконкому, про що свідчить рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №192 від 26.05.1988р. (т.1, а.с. 156-157) «Про зміну в місті Львові організаційної структури підприємств громадського харчування, підпорядкованих управлінню громадського харчування Львівського облвиконкому», яким було реорганізовано діючі спеціальні трести їдалень промислових підприємств і установ №1, №2, учбових закладів, загальнодоступних їдалень, ресторанів і кафе, об`єднань громадського харчування школярів м. Львова в комбінати громадського харчування в адміністративних районах.

Рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів №546 від 29.12.1990р. «Про часткову зміну рішення облвиконкому від 26.05.1988р. №192» (архівна копія рішення №546 від 29.12.1990 р., т.1 а.с.155), у зв`язку з утворенням на базі комбінату громадського харчування акціонерного товариства громадського харчування Залізничного району м.Львова та прийняття ним всіх прав і зобов`язань комбінату, виконком Львівської обласної ради народних депутатів вирішив: виключити з п.1 положення про утворення комбінату громадського харчування Залізничного району м.Львова.

Таким чином, до 1992 року вказане приміщення за адресою: м.Львів, вул.Городоцька, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5,19-6 належало до Акціонерного товариства тресту «Підприємств громадського харчування» Залізничного району м.Львова.

Згідно Указу Президента України №70 від 31.01.1992 р. про комерціалізацію державної торгівлі і громадського харчування було створено підприємство громадського харчування (ПГХ) «Гарячі бутерброди» (копія свідоцтва про державну реєстрацію господарського формування №02687 від 10.07.1992 р. долучена до матеріалів справи, том 1 а.с.34).

Підприємство «Гарячі бутерброди» шляхом комерціалізації було реорганізоване в окрему юридичну структуру і згідно акту приймання-передачі від 01.10.1992 р. (копія, том 1, а.с.35- 39) прийняло від Акціонерного товариства підприємств громадського харчування Залізничного району м.Львова у користування спірні приміщення на 36 посадочних місць з устаткуванням і майном по вул. Городоцька, 61, м. Львів.

В подальшому ПГХ «Гарячі бутерброди» було перереєстровано у ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» (копія свідоцтва т.1, а.с.33), як правонаступник ПГХ «Гарячі бутерброди» (копія витягу із статуту, Том 1, а.с. 40-41).

Судом встановлено, що між Фондом комунального майна м. Львова (Орендодавцем) та ТОВ СП Піцца-Пронто» (Орендарем) укладено договір 25.05.1993 р. №456 на оренду нежитлових приміщень, відповідно до якого орендодавець на підставі договору №2 від 01.10.1992 р. із ЖЕК-302 (комерціалізація) передав, а орендар прийняв в оренду з 01.10.1992 р. на термін до 01.10.1994 р. в користування нежитлові приміщення за адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 61 (19-1, 19-2, 19-3, 19-4) для використання під торгові зали (зали харчування) і побутових приміщень, площею 57,1 кв.м. (Том 1, а. с. 18)

Згідно вимог ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.4 та п.9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 1 січня 2004 року і продовжують діяти після набрання чинності Цивільним кодексом України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Беручи до уваги той факт, що спірний Договір оренди №456 було укладено 25.10.1993 р., відтак, стосовно питань щодо його відповідності чинному законодавству при його укладенні слід застосовувати положення ЦК УРСР 1963 р. (в редакції чинній, станом на час укладення договору).

Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК УРСР угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво-або багатосторонніми (договори).

Згідно ч. 1 ст.42 ЦК УРСР угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній).

За змістом ст. 153 ЦК УРСР договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Коли сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому обумовленої форми, хоч би за законом для даного виду договорів ця форма і не потребувалась (ст.154 ЦК УРСР).

Таким чином, з наведеного вбачається, що своє волевиявлення на укладення договору сторони договору виявляють в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідки. Разом з тим, строк договору це час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Вказаний строк не може розпочинати свій перебіг швидше ніж сторонами досягається згоди з усіх істотних умов та складається письмовий документ.

Судом встановлено, що на письмовий запит ТОВ СП Піцца-Пронто» за підписом директора А. Микитин на доступ до публічної інформації за вих. №64 від 07 жовтня 2017р. (реєстраційний № З-С-61121-2302 від 07.10.2016р.) стосовно надання інформації, коли була зареєстрована юридична особа - Фонд комунального майна м. Львова та надання витягу з ЄДРПОУ та запит ТОВ СП Піцца-Пронто» за вих. №161224- 2мр від 24 грудня 2016р. (реєстраційний № З-С-86546-2302 від 24.12.2016р.) про надання свідоцтва про реєстрацію Фонду комунального майна м.Львова (том 1, а.с.22,23 ), які були скеровані в Управління комунальної власності ДЕП ЛМР, котре переадресувало їх в Архівний відділ апарату виконкому Львівської міської ради(том 1, а.с. 24). Архівний відділ Львівської міської ради своїм листом за вих. № 110003-338 від 07.04.2017р. (том1 а.с.25) повідомив ТОВ СП Піцца-Пронто» про те, що свідоцтво про реєстрацію Фонду комунального майна м.Львова на зберіганні в архівному відділі Львівської міської ради не значиться, а дані про реєстрацію юридичної особи - Фонд комунального майна м.Львова, який присвоєно код ЗКПО, довідка з ЄДРПОУ стосовно Фонду комунального майна м.Львова в архівному відділі Львівської міської ради не значаться.

Як вбачається з п.1 Договору оренди №456 від 25.05.1993 р. сторони погодили, що термін оренди обчислюється з 01.10.1992 р., термін дії становить до 01.10.1994 р. Разом з тим, всупереч положенням чинного на той час законодавства України (які не передбачали можливості обчислювати перебіг строку оренди раніше ніж укладався договір) та всупереч положенням ч.2 ст.19 Конституції України, котрими зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Фондом комунального майна м. Львова в порушення встановленим нормам, термін оренди спірного приміщення обчислило з 01.10.1992р., тобто, швидше ніж сторони підписали письмовий договір.

Суд зазначає, що лише із прийняттям ЦК України від 16.01.2003 р., сторонам договору було надано можливість встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (ч.3 ст.631 ЦК України). До прийняття ЦК України від 16.01.2003 р. такої можливості в цивільному законодавстві не передбачалося.

Окрім того, в п.1 Договору №456 від 25 травня 1993 року стверджується, що орендар Товариство з обмеженою відповідальністю спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» прийняв в оренду 01 жовтня 1992 року на термін 01 жовтня 1994 року в користування нежитлові приміщення, по вул. Городоцькій, 61.

Однак, станом на 01 жовтня 1992 року Товариства з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто» ще не існувало. Дане підприємство було зареєстроване тільки 25 листопада 1992 року, про що свідчать дані із витягу довідки ЄДРПОУ (Том 1, а.с. 27) та свідоцтва про державну реєстрацію господарського формування (Том 1, а.с. 33). Утворення Фонду комунального майна м. Львова та підпорядкування його Львівській міській Раді народних депутатів було здійснене тільки 25 грудня 1992 року Ухвалою 13-ої сесії 21-го скликання від 25.12.1992 р. (Том 1, а.с.74).

Таким чином, слід дійти висновку, що станом на дату початку дії договору - 01 жовтня 1992 сторін договору ще не існувало.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону, в тому числі ущемлює особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна з сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення. Проте, якщо з самого змісту угоди випливає, що вона може бути припинена лише на майбутнє, дія угоди визнається недійсною і припиняється на майбутнє (ст. 59 ЦК УРСР).

Таким чином, договір № 456 від 25 травня 1993 р. передачі нежитлового приміщення по вул. Городоцькій, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6 у м.Львові, укладений між Фондом комунального майна м.Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне українсько-американське підприємство «Піцца-Пронто», слід визнати недійсним.

Суд не приймає доводи відповідача про те, що обставини даного спору, на які покликається позивач, були предметом судового спору у справі № 914/1171/16, в якому надано оцінку аналогічним доводам Микитин А.І., як представника ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто», відтак, на думку представників УКМ ЛМР, мають преюдиціальне значення, враховуючи наступне.

Як вбачається із рішення Господарського суду Львівської області від 08.07.2016р. (Том 4, а.с.127-131) предметом спору у даній справі був договір оренди №456 від 28.03.2000 р., укладений між УКВ ДЕП ЛМР та ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто». Суд у своїх висновках не вдавався до правової оцінки природи та законності укладення договору оренди №456 від 25 травня 1993 року, який є предметом спору у даній справі. Господарський суд Львівської області мотивував своє рішення з врахуванням рішень Львівської міської ради та її виконавчого комітету щодо управління та розпорядження майном комунальної власності, які були прийняті і діяли на момент укладення договору №456 від 28.03.2000р. та на час вирішення спору. Отже, у рішеннях судів, на які покликається відповідач, не встановлювались обставини укладення договору оренди №456 від 25 травня 1993 року між Фондом комунального майна м. Львова та ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто. Відтак, обставини встановлені судом у справі № 914/1171/16 (зустічний позов) стосувалися договору оренди №456 від 28.03.2000 р. укладеного між УКВ ДЕП ЛМР та ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» та не стосувалися обставин правової оцінки природи та законності укладення договору оренди №456 від 25 травня 1993 року, укладеного між Фондом комунального майна м. Львова та ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто», який є предметом спору у справі № 461/91/19, отже не мають преюдеціального значення.

Стосовно клопотання позивача про визнання поважними причин пропуску строку позовної давності для звернення до суду, господарський суд зазначає наступне.

У поданій позовній заяві від 28.12.2018 р., заяві про уточнення позовних вимог за вх. № 27023/21, позивач зазначає, що про те, що Фонд комунального майна не був зареєстрований, як юридична особа, тобто був неналежним орендодавцем, Микитин А.І. довідалась про це 07 квітня 2017р. з наданої відповіді Архівного відділу Львівської міської ради від 07 квітня 2017р. за № 110003-338., відтак, відлік позовної давності слід застосовувати від цієї дати, тому вважає цю обставину поважною для поновлення строку позовної давності. Крім того, позивач зазначає про те, що згідно реєстраційного посвідчення 18.02.1998р. (Том 1, а.с.69. а.с.150), виданим Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, будинок в цілому, розташований за адресою м.Львів, вул.Городоцька, 61 зареєстрований на праві державної власності за виконкомом Залізничної районної ради народних депутатів. Про існування реєстраційного посвідчення на будинок по вул .Городоцькій, 61, позивач дізнався із витребуваної Галицьким районним судом у справі 461/260/17 інвентарної справи на будинок 61 по вул. Городоцькій у м. Львові. Тобто про відсутність права комунальної власності ЛМР на будинок 61 по вул.Городоцькій у м.Львові, як стверджує позивач, він дізналася лише в жовтні 2017р., і це є ще однією із підстав для поновлення строків позовної давності. Позивач зазначає, що довідалась про порушене право тільки 07 квітня 2017р. і відлік позовної давності слід застосовувати від цієї дати, тому вважає цю обставину поважною для поновлення строку позовної давності та просить суд поновити строк позовної давності.

Щодо строку позовної давності, то з врахуванням всіх встановлених об`єктивних обставин справи, суд прийшов до висновку про поновлення такого, як пропущеного з поважних причин, і порушене право підлягає судовому захисту, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами 3-5 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення (п. 2.2. Постанови Пленуму ВГС України від 29.05.2013р. №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів»).

Як встановив суд, ТзОВ Спільне Українсько-Американське підприємство «Піцца-Пронто» до 2016 р. користувалась спірними приміщеннями, здійснюючи свою господарську діяльність. 28.04.2016 року Управління комунальної власності Департаменту економічної політики Львівської міської ради звернулось до господарського суду з позовом про розірвання договору оренди та виселення ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» із приміщень по вул. Городоцькій,61 в м.Львові. В процесі розгляду цього спору виникло питання права комунальної власності ЛМР на спірні приміщення та право Фонду комунального майна м.Львова на укладення договору оренди №456 від 25.05.1993р. Відтак, ТОВ СУАП «Піцца-Пронто» в квітні 2017 р. у встановленому порядку звернулось до Львівської міської ради із відповідними інформаційними запитами щодо створення та діяльності Фонду комунального майна, як юридичної особи та його правового статусу; з отриманих відповідей позивач прийшов до висновку про те, що його право на користування спірними приміщеннями є порушеним з моменту отримання інформації про відсутність, на його думку, права комунальної власності у Фонду комунального майна Львівської міської ради на нежитлові приміщення по вул.Городоцькій, 61 з індексами 19-1, 19-2, 19-3, 19-4, 19-5, 19-6, м.Львові.

Позивачка ОСОБА_1 , як співзасновник і бенефіціар ТОВ СУАП «Піцца-Пронто», звернулась за захистом порушеного права.

Слід також зазначити, що нормами ЦК УРСР не передбачалось такого виду власності як комунальна, тому ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто», повноцінно користуючись спірними нежитловими приміщеннями та здійснюючи в них свою господарську діяльність на підставі акту прийому-передачі таких від АТ громадського харчування Залізничного району підприємству громадського харчування «Гарячі бутерброди», правонаступником якого став в 1993 р., вважав що є законним орендарем, оскільки акт прийому-передачі приміщень від Фонду комунального майна на підставі договору оренди від 25.05.1993р. не складався, відтак, в цьому випадку, не відбулось фактичної передачі приміщень.

Договір оренди від 28.03.2000 р. мав іншу правову природу і, як суд вже зазначав, був предметом судового спору в 2016 р. у справі № 914/1171/16, ініціатором якого було Управління комунальної власності ДЕП ЛМР; під час вирішення якого ТзОВ СУАП «Піцца-Пронто» поставило під сумнів право комунальної власності на спірні приміщення за ЛМР в особі Фонду комунального майна станом на 1992 рік.

Таким чином, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права з моменту, коли дізнався що таке його право порушене.

Відтак, суд дійшов висновку, про поновлення строку позовної давності, як пропущеного з поважних причин, і порушене право підлягає судовому захисту.

На підставі наведеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про застосування позовної давності до заявлених позовних вимог б/н від 26.11.2021 р.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування вірогідності доказів на відміну від достатності доказів, підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України Про судоустрій і статус суддів).

У свою чергу, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 р. у справі Серявін проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі Трофимчук проти України (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010 р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Суд враховує висновки, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі Проніна проти України (рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними, вірогідними доказами, не спростовані відповідачем і таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 1 762,00 грн. покладається на відповідача та підлягає стягненню в дохід Державного бюджету України, оскільки ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.09.2021 р. звільнено Співзасновника і бенефіціара ТзОВ Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто позивача - ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання позову у справі № 461/91/19.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 43, 46, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 202, ст.ст. 236-241, 242, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір оренди № 456 від 25 травня 1993 року, укладений між Фондом комунального майна м. Львова та Товариством з обмеженою відповідальністю Спільне Українсько-Американське підприємство Піцца-Пронто.

3. Стягнути з відповідача: Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79008, м. Львів, пл. Галицька, 15; код ЄДРПОУ № 25558625) в дохід Державного бюджету України 1 762,00 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 327 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і в строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення складено 27.07.2022 р.

Суддя Долінська О.З.