За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіопак технології»
Про ухвалення додаткового рішення
Про визнання прав на промислові зразки недійсними та зобов`язання вчинити дії
Суддя Бондаренко - Легких Г. П.
Секретар судового засідання Конон В. В.
За участі представників сторін:
Від позивача: Падох О. І., ордер серії АІ №1156252 від 27.09.2021;
Від відповідача-1: Гаврищук Н. Є., ордер серії АІ №1156416 від 28.09.2021;
Від відповідача-2: не прибули.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробнича фабрика "СІМІ" (далі за текстом - позивач або Фабрика) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Студіопак технології" (далі за текстом - відповідач - 1 або Товариство) та Національного органу інтелектуальної власності Державного підприємства "Український інститут інтелектуальної власності" (далі за текстом - відповідач - 2 або Укрпатент) про визнання прав на промислові зразки недійсними та зобов`язання вчинити дії.
07.06.2022 Господарський суд міста Києва оголосив вступну та резолютивну частини рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Також суд скасував заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.09.2021 у даній справі, після набрання рішенням законної сили. Повний текст рішення складено 04.07.2022.
У відзиві, що надійшов до суду 20.10.2021 відповідач-1 заявляв про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення.
Під час судових дебатів в судовому засіданні 07.06.2022 представник відповідача-1 також заявив про подання доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.
15.06.2022 через відділ канцелярії суду від відповідача-1 надійшла заява від 10.06.2022 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій відповідач-1 просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фабрика "CIMI" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Студіопак технології" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 156 000, 00 грн.
05.07.2022 суд призначив розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Студіопак технології" про вирішення питання про судові витрати у судовому засіданні на 14.07.2022, про що постановив відповідну ухвалу.
05.07.2022 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, у якій позивач просив відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Студіопак технології" про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Також до суду надійшло клопотання про долучення доказу.
В судове засідання 14.07.2022 прибули представник позивача та представник відповідача-1, представник відповідача-2 в судове засідання не прибув, втім, його неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.
Суд, розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, дослідивши докази, що подані на підтвердження понесення судових витрат та заперечення позивача щодо обґрунтованості розміру витрат заявлених відповідачем-1 до стягнення, дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача-1, з підстав нижченаведених.
Статтею 221 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) внормовано, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Як зазначено судом вище, у відзиві, що надійшов до суду 20.10.2021, відповідачем було заявлено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що складаються з витрат на професійну правничу допомогу у орієнтовному розмірі 150 000, 00 грн. Відповідач зазначив, що розрахунок витрат на професійну правничу допомогу буде здійснено виходячи з кількості годин, витрачених адвокатом на надання послуг відповідачеві-1, та ставки гонорару адвоката (2 000, 00 грн за годину роботи), встановлену договором про надання правової допомоги.
До заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 156 000, 00 грн, відповідачем-1 додано:
- Договір №6 про надання правової допомоги від 01.07.2021, що укладений між адвокатом Гаврищук Н. Є. та ТОВ «Студіопак технології»;
- Додаткову угоду №1 від 01.08.2021 до Договору №6 про надання правової допомоги від 01.07.2021;
- Додаткову угоду №2 від 01.11.2021 до Договору №6 про надання правової допомоги віл 01.07.2021;
- Акт №2 прийому-передачі послуг від 30.10.2021 вартістю 92 000, 00 грн;
- Акт №3 прийому-передачі послуг від 31.01.2021 вартістю 59 000, 00 грн;
- Акт №4 прийому-передачі послуг від 10.06.2022 вартістю 5 000, 00 грн;
- Платіжне доручення №7678 від 02.11.2021 про сплату 100 000, 00 грн;
- Платіжне доручення №7684 від 04.11.2021 про сплату 100 000, 00 грн;
Згідно пункту 1.2. Договору №6 про надання правової допомоги від 01.07.2021 (надалі - Договір) правова допомога, що надаватиметься клієнту за цим Договором, полягає у:
- наданні правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань тощо;
- складанні заяв, запитів, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- представництві і захисті прав та інтересів клієнта у всіх державних та недержавних установах, в тому числі у судах, а також переде фізичними та юридичними особами.
Згідно п. 3.1. Договору - за надання послуг за цим Договором клієнт сплачує адвокату гонорар, виходячи з кількості годин, витрачених адвокатом на надання послуг клієнту. Оплата послуг здійснюється клієнтом на підставі погодженого/підписаного сторонами Акту приймання-передачі послуг у спосіб та у строки, визначені у відповідному Акті.
У відповідності до п. 3.2. Договору - ставка гонорару адвоката за годину роботи складає 2 000, 00 грн.
Згідно п. 6 та підпункту 6.1. п. 6. Додаткової угоди №1 від 01.08.2021 до Договору - Вартість послуг, наданих Адвокатом у відповідності до цієї Додаткової угоди, визначатиметься за згодою сторін у актах приймання-передачі послуг. Сторони домовились, що за надання послуг за цією додатковою угодою клієнт виплачує адвокатові аванс в розмірі 200 000, 00 грн, що має бути сплачений клієнтом шляхом переказу коштів на поточний рахунок адвоката, вказаний у Договорі, не пізніше 31.11.2021 року.
Додатковою угодою №2 від 01.11.2021 до Договору сторони домовились викласти розділ 8 Договору «Адреси і підписи сторін» з урахуванням рахунку адвоката Н. Є. Гаврищук, відкритого в АТ «КБ «Глобус».
Платіжними дорученнями №7678 від 02.11.2021, №7684 від 04.11.2021 підтверджується сплата ТОВ «Студіопак технології» на рахунок адвоката Гаврищук Н. Є. вартість послуг у розмірі 200 000, 00 грн.
Суд зазначає, що відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з частинами 1, 2 статті 126 зазначеного Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За змістом частини 4 статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до частини 3 статті 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Правовий аналіз зазначених норм процесуального законодавства свідчить, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами та у випадку, зокрема, відмови у задоволенні позову, покладаються на позивача.
Разом з тим, згідно приписів статті 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
(3) Акти прийому-передачі послуг №2 від 30 жовтня 2021 року, №3 від 31 січня 2021 року та №4 від 10 червня 2022 року за Додатковою угодою №1 від 01.08.2021 року до Договору №6 про надання правової допомоги від 01 липня 2021 року містять ряд недоліків;
(4) відповідачем-1 не долучено до матеріалів справи детального опису робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом.
(5) Розмір витрат є необґрунтованим та непропорційним до предмета спору з огляду на: відсутність складних чи будь-яких розрахунків по справі; ціни позову; відсутність впливу вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи; час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку процесуальних документів як кваліфікований фахівець. Так, позивач вважає необґрунтованою вартість послуги з складання і подання до суду відзиву по справі в розмірі 88 000,00 грн із затраченим часом в кількості 44 години, що зважаючи на 8-годинний 5-тиденний робочий тиждень перевищує безперервний робочий тиждень.
Згідно ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Частиною 6 статті 129 ГПК України передбачено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.
Суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Укладення між адвокатом та клієнтом договору на надання професійної правничої допомоги з деталізацією в ньому конкретної справи в якій така допомога надається не є істотною умовою такого договору, а отже не є його обов`язковою умовою, таким чином сторони укладаючи договір керуються принципом свободи договору, що закріплений в статті 3 ЦК України.
Натомість, суд погоджується із запереченнями позивача в частині завищення часу витраченого на надання послуг адвокатом та об`єму наданих послуг. Так, з Акту №2 прийому-передачі послуг від 30.10.2021 вбачається, що адвокатом була надана послуга:
З Акту №3 прийому-передачі послуг вбачається, що адвокатом, в тому числі, була надана послуга:
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, яка має право на таке відшкодування, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Крім того, суд зазначає, що питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.
Враховуючи принцип змагальності сторін, встановлений статтею 13 ГПК України, суд зазначає, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, зокрема і подання доказів понесення судових витрат.
Інші доводи позивача суд відхиляє, які такі що не знайшли свого підтвердження.
Отже, заява ТОВ «Студіопак технології» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню у розмірі 140 000, 00 грн.
Згідно ч. 5 ст. 244 ГПК України додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Керуючись ст. 74, 76 - 80, 123, 126, 127, 221, 232, 233, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Студіопак технології» про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - задовольнити частково.
3. Понесені судові витрати відповідача-1 на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000, 00 грн покладаються на останнього.
4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Повний текст рішення складено 26.07.2022.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Г. П. Бондаренко-Легких