УХВАЛА

м. Київ

25.07.2022Справа № 910/17674/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., за участю секретаря судового засідання Коверги П.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Адвокатського об`єднання "Василь Кісіль і Партнери"

до Мотт МакДональд Лімітед

про стягнення грошових коштів за Договором про надання юридичних послуг в розмірі 290 100 доларів США.

Представники учасників судового процесу: згідно протоколу судового засідання.

ВСТАНОВИВ:

Адвокатське об`єднання «Василь Кісіль і Партнери» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Мотт МакДональд Лімітед про стягнення грошових коштів за Договором про надання юридичних послуг в розмірі 290 100 доларів США.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором про надання юридичних послуг від 16.10.2009, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.11.2021 судом залишено позовну заяву без руху, встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом п`яти днів з дня вручення ухвали суду та спосіб їх усунення.

09.11.2021 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13.12.2021.

У судове засідання 13.12.2021 представник позивача з`явився, представник відповідача не з`явився.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 17.01.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 17.01.2022 представник позивача з`явився та подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про продовження строку підготовчого провадження у справі №910/17674/21 на 30 днів та про відкладення підготовчого судового засідання до 14.02.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 14.02.2022 представники сторін з`явились, представник відповідача подав клопотання про залишення позову без розгляду.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву.

16.02.2022 представником відповідача подано клопотання про залишення позову без розгляду.

22.02.2022 представником позивача подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.05.2022 підготовче судове засідання призначено на 30.05.2022.

30.05.2022 представником позивача подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 30.05.2022 представник позивача не з`явився, представник відповідача з`явився та подав клопотання про направлення процесуальних документів.

За результатами судового засідання судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання до 14.06.2022, яку занесено до протоколу судового засідання.

У судове засідання 14.06.2022 представники сторін з`явились.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 04.07.2022.

У судове засідання 04.07.2022 представники сторін з`явились, представник позивача подав заперечення проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

За результатами судового засідання судом оголошено перерву до 25.07.2022.

22.07.2022 представником відповідача подано відповідь на заперечення позивача.

25.07.2022 представником позивача подано заперечення проти клопотання відповідача про залишення позову без розгляду.

У судове засідання 25.07.2022 представники сторін з`явились.

За результатами розгляду заперечень відповідача проти вирішення спору в Господарському суді міста Києва у порядку п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до пункту 9.3. Договору про надання юридичних послуг від 16.10.2009, сторони Договору домовились про те, що правовідносини між позивачем та відповідачем за Договором регулюються українським правом. Якщо сторони не здатні врегулювати суперечку чи спір, то така суперечка чи спір передається для остаточного врегулювання в Міжнародний Арбітражний суд Федеральної палати економіки Австрії у місті Відень.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою статті 626, частиною першою статті 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

В свою чергу, відповідно до ст. 1 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» до міжнародного комерційного арбітражу можуть за угодою сторін передаватися: спори з договірних та інших цивільно-правових відносин, що виникають при здійсненні зовнішньоторговельних та інших видів міжнародних економічних зв`язків, якщо комерційне підприємство хоча б однієї із сторін знаходиться за кордоном, а також спори підприємств з іноземними інвестиціями і міжнародних об`єднань та організацій, створених на території України, між собою, спори між їх учасниками, а так само їх спори з іншими суб`єктами права України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітраж - будь-який арбітраж (третейський суд) незалежно від того, чи утворюється він спеціально для розгляду окремої справи, чи здійснюється постійно діючою арбітражною установою, зокрема Міжнародним комерційним арбітражним судом або Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України (додатки N 1 і N 2 до цього Закону).

Згідно із ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражна угода - це угода сторін про передачу до арбітражу всіх або певних спорів, які виникли або можуть виникнути між ними в зв`язку з будь-якими конкретними правовідносинами, незалежно від того, чи мають вони договірний характер чи ні. Арбітражна угода може бути укладена у вигляді арбітражного застереження в контракті або у вигляді окремої угоди.

Арбітражна угода укладається в письмовій формі. Угода вважається укладеною в письмовій формі, якщо вона міститься в документі, підписаному сторонами, або укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням інших засобів електрозв`язку, що забезпечують фіксацію такої угоди, або шляхом обміну позовною заявою та відзивом на позов, в яких одна із сторін стверджує наявність угоди, а інша проти цього не заперечує. Посилання в угоді на документ, що містить арбітражне застереження, є арбітражною угодою за умови, що угода укладена в письмовій формі і це посилання є таким, що робить згадане застереження частиною угоди.

Згідно з частиною п`ятою статті 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі також - ГПК України) встановлено, що угода сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (міжнародного комерційного арбітражу) допускається. До міжнародного комерційного арбітражу за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, що відповідає вимогам, визначеним законодавством України про міжнародний комерційний арбітраж, крім випадків, визначених законом. До третейського суду за угодою сторін може бути переданий будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом.

Як встановлено у ч. 1 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, спір, який відноситься до юрисдикції господарського суду, може бути переданий сторонами на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, крім: 1) спорів про визнання недійсними актів, спорів про державну реєстрацію або облік прав на нерухоме майно, прав інтелектуальної власності, прав на цінні папери, а також спорів, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів про публічні закупівлі з урахуванням частини другої цієї статті; 2) спорів, передбачених пунктами 2, 3, 7 - 13 частини першої, пунктами 2, 3, 6 частини другої статті 20 цього Кодексу, з урахуванням частини другої цієї статті; 3) інших спорів, які відповідно до закону не можуть бути передані на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 викладено правовий висновок про те, що:

- у разі наявності арбітражної угоди між сторонами спору та поданого стороною відповідно до вимог ГПК України клопотання про припинення провадження господарський суд може продовжити розгляд справи за умови встановлення в передбаченому законом порядку недійсності, втрати чинності або неможливості виконання вказаної угоди не пізніше початку розгляду справи по суті;

- господарський суд має тлумачити будь-які неточності в тексті арбітражної угоди та розглядати сумніви щодо її дійсності, чинності та виконуваності на користь її дійсності, чинності та виконуваності, забезпечуючи принцип автономності арбітражної угоди;

- суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору.

Як вбачається зі змісту договору, у п. 9.3 Договору сторонами укладена арбітражна угода у вигляді арбітражного застереження, викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена їх печатками, містить вказівку про конкретно визначений міжнародний арбітражний суд.

В свою чергу, у запереченнях позивача, поданих 04.07.2022, останній зазначає, що стороною Договору є Мотт МакДональд Лімітед, компанія зареєстрована за законодавством Чеської Республіки, а відповідачем є юридична особам, зареєстрована за правом Англії, а отже між сторонами відсутня угода про передачу даного спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу.

В подальшому, у поданих 25.07.2022 запереченнях, позивач зазначає, що арбітражна угода не може бути виконана, оскільки не містить посилання регламент, а також зазначає про недійсність арбітражної угоди, оскільки Договір є таким, що пов`язаний із задоволенням державних потреб.

Як вбачається з Договору про надання юридичних послуг від 16.10.2009, він укладений між Адвокатським об`єднанням "Василь Кісіль і Партнери" та Мотт МакДональд Лімітед, компанією, що діє по законодавству Чеської Республіки та має ідентифікаційний код - 27155048.

В свою чергу, з наданого Відповідачем Витягу з торгового реєстру, що ведеться Міським судом Праги, Мотт МакДональд Лімітед з ідентифікаційним кодом 27155048, є структурним підрозділом - філіалом Мотт МакДональд Лімітед, зареєстрованої в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії.

При цьому, у позовній заяві позивач зазначає, що Договір про надання юридичних послуг від 16.10.2009 укладений саме з Мотт МакДональд Лімітед, зареєстрованої в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, що підтверджується постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.07.2013 у справі № 910/6263/13, у якій встановлено, що:

«Компанія Мотт Макдональд Лімітед є юридичною особою, зареєстрованою згідно законодавства Англії у реєстрі компаній Англії та Уельсу під № 1243967, діє на підставі Меморандуму та Статуту.

"Мотт МакДональд Лімітед - відокремлений підрозділ" є відокремленим підрозділом іноземної юридичної особи - Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія), що підтверджується випискою з торговельного реєстру Міського суду м. Прага (а.с. 101-103).

Відокремлений підрозділ (офіс) Мотт МакДональд Лімітед (Прага, Чеська Республіка) не має самостійних установчих документів, не має статусу самостійної юридичної особи, та діє на підставі установчих документів юридичної особи компанії Мотт МакДональд Лімітед, яка зареєстрована у Великобританії.

Таким чином, учасником тендерної процедури була саме компанія Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія), а тому для участі у тендері були правомірно надані установчі документи компанії Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія).

При цьому, слід зазначити, що враховуючи статус відокремленого підрозділу "Мотт Макдональд Лімітед", Прага (Чеська республіка), який діє на підставі установчих документів англійської компанії, посилання позивача на необхідність надання установчих документів відокремленого підрозділу є безпідставними.

Отже, під час укладення договору відокремлений підрозділ відповідача діяв від імені та в інтересах компанії Мотт Макдональд Лімітед, (Великобританія), а оспорюваний договір було підписано від імені компанії Мотт Макдональд Лімітед, (Великобританія) її повноважним представником - Іржи Петраком (головою відокремленого підрозділу Мотт Макдональд Лімітед, Прага), який діяв на підставі виданої йому Компанією довіреності.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довіреності компанії Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія) від 23.07.2009 р. (а.с. 119-120), Компанія Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія) призначила пана Іржи Петрака своєю довіреною особою і уповноважила його заручитися зобов`язаннями Компанії за Проектом (Розробка тендерної документації і складення концесійної угоди про будівництво та експлуатацію першої черги Київської кільцевої дороги, включаючи технічні, фінансові і юридичні документи) та підписати від імені компанії документи та здійснити інші дії, а також підписати або оформити від імені компанії всі інші документи, договори та зобов`язання, пов`язані з діяльністю компанії відносно Проекту.

Згідно виданої Довіреності, Компанія зобов`язалася ратифікувати будь-які дії, які довірена особа здійснить законним шляхом в силу вказаної довіреності.

Таким чином, оскаржуваний договір від імені Компанії Мотт МакДональд Лімітед (Великобританія) підписав уповноважений представник Компанії пан Іржи Петрак, який діяв на підставі виданої йому довіреності та в межах повноважень».

Таким чином, фактично подані позивачем 04.07.2022, після подання відповідачем заперечень в порядку пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України, заперечення на таку заяву суперечать суті позовної заяви та викладеним у ній позивачем доводам, а відтак приводять до переконливого висновку про необхідність застосування при розгляді даної справи доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

Доктрина venire contra factum proprium базується на принципі добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє як безпідставні посилання позивача на відсутність між сторонами даної справи угоди про передачу даного спору на вирішення до міжнародного комерційного арбітражу.

Щодо заперечень позивача про недійсність арбітражної угоди, оскільки Договір є таким, що пов`язаний із задоволенням державних потреб, суд зазначає наступне.

Закон України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб» в редакції на момент укладення сторонами Договору про надання юридичних послуг від 16.10.2009 встановлював загальні правові та економічні засади формування, розміщення і виконання на договірній (контрактній) основі замовлень держави на поставку (закупівлю) товарів, виконання робіт, надання послуг (далі - продукція) для задоволення пріоритетних державних потреб суб`єктами господарської діяльності України всіх форм власності.

Стаття 1 Закону України «Про державне замовлення для задоволення пріоритетних державних потреб» визначає, що:

- пріоритетні державні потреби - це потреби України в товарах, роботах і послугах, необхідних для розв`язання найважливіших соціально-економічних проблем, підтримання обороноздатності країни та її безпеки, створення і підтримання на належному рівні державних матеріальних резервів, реалізації державних і міждержавних цільових програм, забезпечення функціонування органів державної влади, що утримуються за рахунок Державного бюджету України;

- державне замовлення - це засіб державного регулювання економіки шляхом формування на контрактній (договірній) основі складу та обсягів товарів, робіт і послуг, необхідних для забезпечення пріоритетних державних потреб, розміщення державних контрактів на її поставку (закупівлю) серед підприємств, організацій та інших суб`єктів господарської діяльності України всіх форм власності;

- державні замовники - Верховна Рада України та інші центральні органи державної влади України, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації, державні організації та інші установи - головні розпорядники коштів державного бюджету;

- виконавці державного замовлення - суб`єкти господарювання усіх форм власності (резиденти або нерезиденти), які виготовляють чи поставляють товари (роботи, послуги) для задоволення пріоритетних державних потреб;

- державний контракт - це договір, укладений державним замовником від імені держави з виконавцем державного замовлення, в якому визначаються економічні і правові зобов`язання сторін і регулюються взаємовідносини замовника і виконавця.

Враховуючи наведені визначення, зміст укладеного сторонами Договору, а також те, що ані позивач, ані відповідач не є державним замовником, судом не встановлено обставин укладення Договору про надання юридичних послуг від 16.10.2009 з метою задоволення державних потреб.

При цьому, укладення Державною службою автомобільних доріг України та Мотт МакДональд Лімітед Договору про надання послуг № MMD08522009 від 27.07.2009, не свідчить про автоматичну належність укладеного сторонами Договору про надання юридичних послуг від 16.10.2009 до Державного контракту.

Щодо заперечень позивач про те, що арбітражна угода не може бути виконана, оскільки не містить посилання на регламент.

У пункті 113 Керівництва Секретаріату ЮНСІТРАЛ по Нью-Йоркській конвенції 1958 року зазначається, що відносно арбітражної угоди судами визнавалося, що вона не може бути виконана, якщо арбітражна угода мала «патологічний характер», головним чином у наступних випадках: і) якщо положення арбітражної угоди були складені нечітко і не містили достатньо вказівок, які б дозволили перейти до арбітражного розгляду, та іі) якщо в арбітражній угоді призначалася арбітражна установа, яка не існує. Але суди також можуть застосовувати підхід, спрямований на сприяння арбітражного розгляду, тобто тлумачити нечіткі чи непослідовні формулювання арбітражних угод таким чином, щоб підтримати ці угоди. Переважне право повинно віддаватися наміру сторін врегулювати спір в арбітражному порядку.

У постанові від 28.08.2018 у справі № 906/493/16 Велика Палата Верховного Суду вказала (п. 34 постанови), що "суд має тлумачити незначні помилки та неточності в назві арбітражних установ, що передбачені в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Але вирішення питання про виконуваність чи невиконуваність арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи".

Разом з цим, цією ж постановою Велика Палата Верховного Суду (п. 37 постанови) уточнила (доповнила) висновок Верховного Суду України, що був викладений у постанові від 18.10.2017 у справі № 910/8318/16, зокрема, таким висновком: "суд може визнати угоду такою, що не може бути виконана, внаслідок істотної помилки сторін у назві арбітражу, до якого передається спір (відсилання до неіснуючої арбітражної установи), за умови відсутності в арбітражній угоді вказівки на місце проведення арбітражу чи будь-яких інших положень, які б дозволяли встановити дійсні наміри сторін щодо обрання певної арбітражної установи чи регламенту, за яким має здійснюватись арбітражний розгляд. У разі невизначеності арбітражної установи сторона арбітражної угоди не має обов`язку перед зверненням до компетентного державного суду звертатися до однієї чи декількох арбітражних установ для того, щоб вони вирішили питання щодо своєї компетенції стосовно цього спору".

Таким чином, суд має тлумачити незначні помилки та неточності у назві арбітражних установ, зазначених в арбітражній угоді, на користь міжнародного комерційного арбітражу. Однак, вирішення питання про можливість/неможливість виконання арбітражної угоди у зв`язку з наявністю помилок у найменуванні арбітражної установи є дискрецією суду, який ухвалює рішення з урахуванням усіх обставин справи.

Зазначені принципи закладені, як у міжнародному, так і національному законодавстві. При цьому арбітражна угода є передумовою для передачі спору між сторонами для вирішення визначеній ними арбітражній установі, а також його розгляду за правилами і в порядку, встановленому в цією установою або визначеному за договором між сторонами.

Суд враховує, що арбітражна угода за своєю правовою природою є автономною по відношенню до інших умов договору та повинна розглядатись незалежно від їх виконання. Проте, арбітражна угода не може розглядатись як імунітет від регулювання державою відносин, що пов`язані з укладанням та виконанням договорів, або як спосіб уникнення від вирішення спорів, що виникають між сторонами (правові висновки аналогічного змісту викладені у пунктах 4.20, 4.21 та 4.22 постанови Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 916/2591/16).

Як вбачається з аналізу умов пункту 9.3 Договору сторонами укладена арбітражна угода у вигляді арбітражного застереження, викладена в письмовій формі, підписана сторонами та скріплена їх печатками, містить вказівку про конкретно визначений міжнародний арбітражний суд, а відтак очевидним є укладення між сторонами арбітражної угоди, викладеної в означеному пункті Договору.

У зв`язку з наведеними у сукупності запереченнями позивача, суд також зазначає, що принцип автономності арбітражної угоди (separabiliti) свідчить, по-перше, що дійсність основного договору в принципі не впливає на дійсність включеної до нього арбітражної угоди і, по-друге, основний договір і арбітражна угода можуть бути підпорядковані різним законам. Така автономність арбітражної угоди дає можливість сторонам спірних правовідносин мати гарантію, що спір буде розглянуто у будь-якому випадку саме арбітражем, оскільки наявність арбітражного застереження унеможливлює звернення до державних судових установ.

Укладаючи арбітражне застереження, сторони зазвичай передбачають передачу до арбітражу будь-яких спорів, у тому числі спорів щодо дійсності самого контракту (якщо такі спори прямо не виключені зі сфери дії арбітражного застереження). У подальшому, якби сторона могла відмовитися від арбітражу і заперечувати компетенцію арбітрів, посилаючись на недійсність контракту, то недобросовісна сторона завжди використовувала би таку можливість для зриву арбітражу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.03.2020 у справи № 920/241/19 та постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 824/198/19.

Таким чином, обставин недійсності, втрати чинності чи неможливості виконання угоди сторін про передачу даного спору на вирішення арбітражного суду Господарським судом міста Києва не встановлено.

В свою чергу, Мотт МакДональд Лімітед звернулося до суду із запереченням в порядку пункту 7 частини першої статті 226 ГПК України та просить залишити позов у справі № 910/17674/21 без розгляду, з огляду на укладену сторонами арбітражну угоду у вигляді арбітражного застереження.

У п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, і від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, якщо тільки суд не визнає, що така угода є недійсною, втратила чинність або не може бути виконана.

Наведений п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України передбачає саме імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду не просто по факту, що сторони уклали угоду про передачу даного спору на вирішення арбітражного суду, а саме, якщо будь-яка із сторін цієї угоди, зокрема і відповідач, попросить про це не пізніше подання своєї першої заяви щодо суті спору і не пізніше початку розгляду справи по суті.

Тобто, фактично законодавець дає сторонам можливість як за волевиявленням всіх сторін укласти арбітражу угоду, так і за їх спільним волевиявленням розглядати справу у відповідному господарському суді України, яке виражається в тому, що одна зі сторін угоди передає спір до такого суду і жодна зі сторін вказаної арбітражної угоди не заявляє заперечень проти цього до подання своєї першої заяви щодо суті спору і до початку розгляду справи по суті.

Суд також враховує, що у сторін дійсно існує виключно правова можливість, а не обов`язок на звернення до арбітражного суду.

Для такого звернення, необхідна наявність волі обох сторін, тобто наявність угоди про передачу даного (саме цього) спору на розгляд арбітражного суду.

При цьому, чинне законодавство України не позбавляє сторін права на вирішення спору саме господарським судом.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Тому, в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про судоустрій і статус судів" передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Таким чином, арбітражна угода про передання спору на розгляд арбітражного суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист.

Враховуючи те, що Договір про надання юридичних послуг від 16.10.2009 містить арбітражне застереження, а від відповідача не пізніше початку розгляду справи по суті, але до подання ним першої заяви щодо суті спору, надійшли заперечення проти вирішення спору в господарському суді, суд дійшов висновку, що позов Адвокатського об`єднання "Василь Кісіль і Партнери" до Мотт МакДональд Лімітед про стягнення грошових коштів за Договором про надання юридичних послуг в розмірі 290 100 доларів США підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 226, 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

Позов Адвокатського об`єднання "Василь Кісіль і Партнери" до Мотт МакДональд Лімітед про стягнення грошових коштів за Договором про надання юридичних послуг в розмірі 290 100 доларів США залишити без розгляду.

Згідно з ч.1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та відповідно до Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складення повного тексту.

Повний текст ухвали складено: 25.07.2022.

Суддя О.А. Грєхова