ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"12" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/108/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Ю.С.

при секретарі судового засідання: Степанюк А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовні вимоги Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром (27500, Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комсомольська, буд. 29, )

до відповідача: Приватного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон (65007, Одеська обл., місто Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1, корпус А, )

про стягнення 455175,66 грн., -

за участю представників сторін: не з`явились

Суть спору: Дочірнє підприємство «Завод залізобетонних виробів» Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпроенергобудпром» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Світловодський завод «Спецзалізобетон» про стягнення 455175,66 грн., з яких: 141430,81 грн. 3% річних та 313744,85 грн. інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено про укладення з відповідачем договору перевезення вантажу №32 від 20.06.2014, за яким позивач надав відповідачу послуги з перевезення вантажів, які відповідачем неналежним чином оплачувались, внаслідок чого утворилась заборгованість стягнута рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2017 у справі №912/257/15-г, яким стягнуто з ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон» на користь ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Дніпроенергобудпром» 227043,30 грн. суми основного боргу, 2629,07 грн 3% річних та 23609,90 грн. інфляційних втрат, а також 5065,65 грн. судового збору, всього - 258347,92 грн., на виконання названого судового рішення видано наказ.

Також позивач вказує про укладення 17.06.2014 з відповідачем договору поставки №23/06, за умовами якого позивач поставив відповідачу залізні вироби, за які відповідач розрахувався частково, внаслідок чого утворилась заборгованість, стягнута рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2016 у справі №912/258/15-г, яким стягнуто з ПАТ «Світловодський завод «Спецзалізобетон» на користь ДП «Завод залізобетонних виробів» ТОВ «Об`єднання Дніпроенергобудпром» основну заборгованість в сумі 759630,98 грн., 3% річних в сумі 49342,60 грн., втрати від інфляції в сумі 529549,55 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 20077,85 грн, всього стягнуто 1358600,98 грн., на виконання названого судового рішення видано наказ.

Посилаючись на те, що рішення Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2017 у справі №912/257/15-г та від 27.05.2016 у справі №912/258/15-г набрали законної сили та є чинними, викладені в них обставини щодо наявності заборгованості відповідача перед позивачем є встановленими і не підлягають доказуванню в цій справі, а стягнуту рішеннями по справах №912/257/15-г, №912/258/15-г заборгованість позивач отримав 29.12.2021, позивач звернувся до суду в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України з даним позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату заборгованості за рішеннями суду.

Ухвалою суду від 19.01.2022 у справі №916/108/22 (суддя Малярчук І.А.) прийнято позовну заяву позивача до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Водночас, Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

23.05.2022 за вх.№8582/22 до суду від позивача надійшла заява, в якій позивач просив вирішити питання про передачу справи №916/108/22 до розгляду іншому судді Господарського суду Одеської області, у зв`язку з тривалістю розгляду справи з причин перебування судді Малярук І.А. у відпустці до закінчення воєнного стану та складною економічною, фінансовою ситуацією підприємства.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду Одеської області №57 від 27.05.2022 вирішено призначити повторний автоматизований розподіл справи №916/108/22.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2022 справу №916/108/22 розподілено судді Бездолі Ю.С.

Ухвалою суду від 31.05.2022 прийнято справу №916/108/22 до провадження судді Бездолі Ю.С.; розгляд справи №916/108/22 вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін; судове засідання у справі №916/108/22 призначено на 27.06.2022 о 14:45.

27.06.2022 за вх.№11494/22 до суду від позивача надійшло повідомлення стосовно оригіналів письмових доказів, доданих до позовної заяви.

У судовому засіданні 27.06.2022 судом у протокольній формі винесено ухвалу в порядку ст. 202 ГПК України про відкладення розгляду справи на 12.07.2022 о 09:45; запропоновано Приватному акціонерному товариству Світловодський завод Спецзалізобетон повідомити про можливість участі у засіданнях суду очно або в режимі відеоконференції за наявності умов або скористатись своїм правом та подати до суду заяву про розгляд справи за відсутності представників з обґрунтуванням обставини, що ця відсутність не буде перешкоджати реалізації процесуальних прав та вирішенню спору.

У судове засідання 12.07.2022 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Представник відповідача у судові засідання не з`явився. Судом були вжиті всі можливі заходи належного повідомлення відповідача про розгляд судом господарської справи, час та місце судових засідань. Суд виходить з того, що учасники справи в господарському процесі мають вчиняти належні дії щодо ефективного використання належних їм процесуальних прав та виконання належних обов`язків, а господарський суд, повідомляючи учасників справи шляхом надсилання поштових повідомлень за офіційними, відомими суду, адресами зі свого боку забезпечує їм належні процесуальні гарантії на участь у розгляді справи.

Справа №916/108/22 розглядалась судом в період оголошеного на всій території України воєнного стану через військову агресію російської федерації проти України та оголошеного загальнодержавного карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Жодних заяв та/або клопотань, пов`язаних з неможливістю вчинення якихось процесуальних дій у зв`язку з воєнним станом та оголошеним загальнодержавним карантином, про намір вчинити такі дії до суду від сторін не надійшло.

Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надійшов, з огляду на що суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами в порядку ч.9 ст. 165 ГПК України.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 12.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2016 у справі №912/258/15-г за позовом Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з додатковою відповідальністю "Об`єднання Дніпроенергобудпром до Публічного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон стягнуто з Публічного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон на користь Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з додатковою відповідальністю Об`єднання Дніпроенергобудпром основну заборгованість в сумі 759630,98 грн, 3% річних в сумі 49342,60 грн, втрати від інфляції в сумі 529549,55 грн, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 20077,85 грн.

В матеріалах справи наявний протокол річних загальних зборів акціонерів Публічного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон від 26.04.2017, згідно з яким тип та назву товариства змінено з публічного на приватне акціонерне товариство. Орім того, із протоколу №1 учасника Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з додатковою відповідальністю Об`єднання Дніпроенергобудпром від 14.09.2016 вбачається, що підприємство змінило назву на Дочірнє підприємство Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Об`єднання Дніпроенергобудпром.

Також, рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2017 у справі №912/257/15-г за позовом Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром до Публічного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон про стягнення 848 264,91 грн позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Публічного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон на користь Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром 227043,30 грн суми основного боргу, 2629,07 грн 3% річних та 23609,90 грн інфляційних втрат, а також 5065,65 грн судового збору.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.05.2016 у справі №912/258/15-г встановлено, що:

- 17.06.2014 між ДП Завод залізобетонних виробів ТОВ Об`єднання Дніпроенергобудпром (продавець, позивач) та ПАТ Світловодський завод Спецзалізобетон (покупець, відповідач) укладено договір поставки №23/06, відповідно до умов якого продавець зобов`язується виготовити і передати, а покупець прийняти і оплатити залізобетонні вироби в асортименті; поставка залізобетонних виробів здійснюється силами покупця; загальна сума договору складає 5000000 грн;

- згідно з п.2.1 договору оплата за товар, що поставляється, здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, згідно виставленого рахунку на умовах сплати по факту поставки на протязі 10 календарних днів;

- відповідно до п.5.1 договору договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 31.12.2014 або до його повного виконання;

- фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини щодо поставки товару, вказаного в накладних №№ РНГ-001271 від 17.06.2014, РНГ-001272 від 17.06.2014, РНГ-001273 від 17.06.2014, РНГ-001274 від 17.06.2014, РНГ-001209 від 18.06.2014, РНГ-001227 від 19.06.2014, РНГ-001236 від 20.06.2014, РНГ- 001237 від 20.06.2014, РНГ-001237 від 20.06.2014, РНГ-001238 від 20.06.2014, РНГ-001250 від 23.06.2014, РНГ-001251 від 23.06.2014, РНГ-1279 від 26.06.2014, РНГ-1280 від 26.06.2014, РНГ-1286 від 26.06.2014, РНГ-001287 від 26.06.2014, РНГ-001288 від 26.06.2014, РНГ- 001338 від 01.07.2014, РНГ-001347 від 02.07.2014, РНГ-001462 від 17.07.2014, РНГ-001546 від 28.07.2014, РНГ- 001596 від 04.08.2014, РНГ-001892 від 10.09.2014, РНГ-001908 від 12.09.2014, РН-0000048 від 25.06.2014, РН-0000049 від 26.06.2014, РН-0000052 від 26.06.2014, РН-0000053 від 27.06.2014, РН-0000054 від 27.06.2014, РН-0000055 від 27.06.2014, РН-0000058 від 08.07.2014, РН-0000063 від 15.07.2014, РН-0000073 від 29.07.2014, РН-0000074 від 30.07.2014, РН-0000075 від 30.07.2014, РН-0000069 від 31.07.2014, РН-0000076 від 31.07.2014, РН-0000077 від 31.07.2014, РНГ-001601 від 05.08.2014, РНГ-001613 від 06.08.2014, РНГ-001623 від 07.08.2014, РНГ-001655 від 11.08.2014, РНГ-001659 від 11.08.2014, РНГ-001665 від 11.08.2014, РНГ-001674 від 12.08.2014, РН-0000082 від 14.08.2014, РН-0000086 від 29.08.2014, РН-0000093 від 17.09.2014.

- позивачем належними у справі доказами доведено факт отримання відповідачем товару за накладними, розрахунок заборгованості позивача є обґрунтованим та складає в загальному розмірі 759630,98 грн.;

- товар відповідачу поставлявся позивачем на підставі видаткових накладних, правочину в письмовій формі про забезпечення виконання зобов`язань між сторонами не укладалось, вимога позивача про стягнення з відповідача пені на підставі умов договору є безпідставною та задоволенню не підлягає;

- позивачем пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних в загальній сумі 49342,60 грн. та інфляційних втрат в загальній сумі 529549,55 грн. та розрахунок відповідає фактичним обставинам та вимогам чинного законодавства, позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2017 у справі №912/257/15-г встановлено, що:

- 20.06.2014 між ДП Завод залізобетонних виробів ТОВ Дніпроенергобудпром (виконавець, позивач) та ПАТ Світловодський завод Спецзалізобетон (замовник, відповідач) укладено договір перевезення вантажу №32, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених вказаним договором, виконати за плату послуги з перевезення вантажу, а замовник зобов`язався сплатити надані послуги;

- наявні докази не підтверджують обставини виконання сторонами саме договору перевезення вантажу №32 від 20.06.2014, оскільки надані позивачем докази на підтвердження надання послуг з перевезення вантажу (рахунки-фактури, акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), товарно-транспортні накладні) не містять жодного посилання на договір перевезення вантажу №32 від 20.06.2014;

- підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги перевезення за актами здачі-прийняття робіт (надання послуг) №№ ОУ-000218 від 23.07.2014 на суму 6967,50 грн, ОУ-000219 від 24.07.2014 на суму 30396 грн., ОУ-000246 від 29.08.2014 на суму 33660 грн., ОУ-000247 від 29.08.2014 на суму 7078,80 грн., ОУ-000248 від 29.08.2014 на суму 16830 грн., ОУ-000249 від 29.08.2014 на суму 54516 грн., ОУ-000250 від 29.08.2014 на суму 27720 грн., ОУ-000251 від 29.08.2014 на суму 25143 грн., ОУ-000254 від 18.09.2014 на суму 11220 грн., ОУ-000255 від 17.09.2014 на суму 12012 грн., ОУ-000257 від 17.09.2014 на суму 1500 грн., а всього на суму 227043,30 грн.;

- позивач згідно поданого позову одночасно з вимогою про стягнення основного боргу просить також стягнути пеню в розмірі 81259,99 грн., 3% річних в розмірі 9549,88 грн. та інфляційні втрати в розмірі 77004,84 грн.;

- пеня між сторонами договором або законом не визначена, з підстав чого господарський суд відмовляє у задоволені позову в частині стягнення пені;

- позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в розмірі 2629,07 грн. 3% річних та 23609,90 грн. інфляційних втрат.

Виходячи з наявних матеріалів, стягнуті рішеннями по справах №912/258/15-г, №912/257/15-г суми були погашені відповідачем позивачу, про що свідчить банківська виписка АТ «Райффайзен Банк» від 29.12.2021.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасну сплату заборгованості за рішеннями суду.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку про повне задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

За вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

У відповідності до ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо). Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником. Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

За ст. 931 ЦК України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно з ст. 934 ЦК України за порушення обов`язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В силу вимог ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Господарським судом враховуються висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах №910/16945/14 та №908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17 та №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Також судом враховуються висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі №916/190/18 (провадження №12-302гс18), в якій при розгляді справи про стягнення інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду Велика палата визнала за необхідне відступити від указаного правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17 лютого 2016 року у справі №905/3137/14-908/5775/14 (провадження №3-1276гс15), та зазначила, що після прийняття судом рішення про розстрочку або відстрочку виконання рішення грошове зобов`язання боржника не припиняється, тому передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати та три проценти річних підлягають нарахуванню до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.

У відповідності до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Господарський суд вказує, що рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 27.03.2017 у справі №912/257/15-г встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем на загальну суму 253282,27 грн. (без врахування судового збору) та рішенням від 27.05.2016 у справі №912/258/15-г встановлено факт заборгованості відповідача перед позивачем на загальну суму 1338523,13 грн. (без врахування судового збору). Вказана заборгованість, виходячи з наявних матеріалах справи сплачена боржником 29.12.2021.

Приймаючи до уваги наявні в матеріалах справи документи, господарський суд зазначає, що відповідачем не забезпечено своєчасне виконання грошових зобов`язань, які в даному випадку виникли за результатами розгляду судових справ та винесених судових рішень, враховуючи, що стягнення грошових сум за рішеннями суду фактично виконані в грудні 2019 року, господарський суд дійшов висновку про правомірність нарахованих позивачем 3% річних та інфляційних втрат в порядку ст. 625 ЦК України та перевіривши розрахунки позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат за заявлені періоди, приймаючи також до уваги ненадання відповідачем контррозрахунків заявлених до стягнення сум, господарський суд дійшов висновку про правомірність, підставність та необхідність задоволення заявлених до стягнення сум.

За таких обставин є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню позовні вимоги Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром про стягнення з відповідача 141430,81 грн. 3% річних та 313744,85 грн. інфляційних втрат.

Іншого відповідачем не доведено.

За таких обставин господарський суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром задовольнити повністю.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства Світловодський завод Спецзалізобетон (65007, Одеська обл., місто Одеса, вул. Водопровідна, буд. 1, корпус А, ) на користь Дочірнього підприємства Завод залізобетонних виробів Товариства з обмеженою відповідальністю Дніпроенергобудпром (27500, Кіровоградська обл., м. Світловодськ, вул. Комсомольська, буд. 29, ) 141430 /сто сорок одну тисячу чотириста тридцять/ грн. 81 коп. 3% річних, 313744 /триста тринадцять тисяч сімсот сорок чотири/ грн. 85 коп. інфляційних втрат та 6827 /шість тисяч вісімсот двадцять сім/ грн. 64 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 19 липня 2022 р.

Суддя Ю.С. Бездоля