ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2022 р. Справа № 911/2181/21

Господарський суд Київської області у складі судді Горбасенка П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД»

до ОСОБА_1

про стягнення 381 677,34 грн

за участю представника позивача: Букрєєв В.А. (ордер серії АІ № 1132919 від 15.07.2021)

обставини справи:

26.07.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» (далі позивач/ТОВ «Іберіс ЛТД») надійшла позовна заява до Фізичної особи-підприємця Бойко Ірини Олександрівни (далі відповідач/ ОСОБА_1 ) про стягнення 381 677,34 гривень, з яких: 353 500,00 гривень поворотної фінансової допомоги, 5 694,74 гривень 3% річних, 22 482,60 гривень інфляційних втрат.

Вказаний позов обґрунтовано обставинами порушення відповідачем зобов`язання за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 28-04-20 від 28.04.2020 щодо повного та своєчасного повернення наданої фінансової допомоги.

Господарський суд Київської області ухвалою від 02.08.2021 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» залишив без руху, виявлені недоліки постановив усунути протягом десяти днів з дня вручення зазначеної ухвали.

11.08.2021, у встановлений судом строк, через канцелярію Господарського суду Київської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, відповідно до змісту якої позивач надав пояснення стосовно заявленого позову.

Господарський суд Київської області ухвалою від 26.08.2021, зокрема, прийняв позовну заяву ТОВ «Іберіс ЛТД» до розгляду, відкрив провадження у справі № 911/2181/21 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 17.09.2021, зобов`язав відповідача до 17.09.2021, у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, надати через канцелярію суду докази сплати 353 500,00 грн за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 28-04-20 від 28.04.2020.

Господарський суд Київської області ухвалою від 17.09.2021 у справі № 911/2181/21, зокрема, відклав підготовче засідання на 01.10.2021.

01.10.2021 через підсистему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання, згідно якого остання просить суд відкласти розгляд підготовчого засідання у справі № 911/2181/21 на іншу дату та поновити процесуальний строк для подання відзиву.

Господарський суд Київської області ухвалою від 01.10.2021, зокрема, задовольнив клопотання ОСОБА_1 про відкладення підготовчого засідання та поновлення процесуального строку для подачі відзиву, поновив ОСОБА_1 строк для подачі відзиву та встановив строк для подання відзиву на позов до 20.10.2021, відклав підготовче засідання на 22.10.2021.

Господарський суд Київської області ухвалою від 22.10.2021 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 29.10.2021.

23.10.2021 від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого остання просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Вказаний відзив на позовну заяву направлено відповідачем до суду засобами поштового зв`язку 19.10.2022, про що свідчить відтиск календарного штемпеля ПАТ «Укрпошта» на конверті, у якому надійшов відзив.

За таких обставин, оскільки відзив подано в межах встановлених судом строків, суд дійшов висновку про прийняття до розгляду означеного відзиву.

Поряд з тим, 23.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання, згідно якого остання просила суд витребувати у позивача оригінал договору про надання поворотної фінансової допомоги № 28-04-20 від 28.04.2020 та призначити почеркознавчу експертизу підпису ОСОБА_2 в означеному договорі.

29.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Іберіс ЛТД» надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній не погодився з доводами, викладеними відповідачем у відзиві. Означену відповідь на відзив долучено судом до матеріалів справи.

До того ж, 29.10.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Іберіс ЛТД» надійшло клопотання, згідно якого останнє просить суд зобов`язати ОСОБА_1 надати суду виписку з поточного рахунку, відкритого їй, як фізичній особі-підприємцю.

Господарський суд Київської області ухвалою від 29.10.2021 відмовив у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» про витребування доказів; витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» оригінал договору № 28-04-20 від 28.04.2020 про надання поворотної фінансової допомоги для огляду у судовому засіданні; відклав підготовче засідання на 05.11.2021.

04.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ «Іберіс ЛТД» надійшла заява, згідно якої останній просив суд долучити до матеріалів справи оригінал договору про надання поворотної фінансової допомоги № 28-04-20 від 28.04.2020 та вирішити питання щодо доцільності проведення почеркознавчої експертизи на свій розсуд.

Поряд з тим, 05.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи експериментальних зразків підписів останньої для проведення почеркознавчої експертизи.

Господарський суд Київської області ухвалою від 05.11.2021, зокрема, призначив у справі № 911/2181/21 судову почеркознавчу експертизу, постановив для здійснення судової почеркознавчої експертизи надати Київському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України матеріали справи № 911/2181/21, зупинив провадження в справі № 911/2181/21 до закінчення експертних досліджень та отримання висновків експертів.

08.11.2021 через канцелярію Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло заперечення, згідно якого остання вважає вимоги позивача безпідставними, такими, що не відповідають обставинам справи та не підлягають задоволенню. Означені заперечення прийнято судом.

Супровідним листом від 15.11.2021 матеріали справи № 911/2181/21 направлено до Київського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, відповідно до ухвали Господарського суду Київської області від 05.11.2021, для проведення експертизи.

18.04.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від Київського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшло клопотання експерта про надання вільних зразків підпису та почерку, необхідних для проведення судової почеркознавчої експертизи.

Господарський суд Київської області листом від 22.04.2022 у справі № 911/2181/21 просив Київське відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України терміново повернути матеріали означеної справи для вирішення означеного вище клопотання експерта.

Супровідним листом від 26.04.2022 Київське відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України повернуло матеріали справи № 911/2181/21 Господарському суду Київської області.

Господарський суд Київської області ухвалою від 29.04.2022 поновив провадження в означеній справі, призначив підготовче засідання на 20.05.2022 та витребував документи згідно клопотання експерта.

06.05.2022 через підсистему «Електронний суд» Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшла заява щодо неможливості подати витребувані судом докази, оскільки всі документи відповідачки зберігалися за місцем реєстрації останньої АДРЕСА_1 та внаслідок воєнних дій на означеній території, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, були знищені.

Поряд з тим 16.05.2022 через підсистему «Електронний суд» Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання, згідно якого остання просила суд здійснити розгляд справи без участі відповідача та представника відповідача за наявними в матеріалах справи документами та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

До того ж 18.05.2022 через підсистему «Електронний суд» Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання, згідно якого відповідач просить суд запропонувати позивачу залучити належного відповідача у справі, а саме ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

В обґрунтування клопотання відповідач стверджує, що договір № 28-04-20 від 28.04.2020 про надання поворотної фінансової допомоги було підписано саме ОСОБА_3 .

20.05.2022 через підсистему «Електронний суд» Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшов супровідний лист з доказами направлення на адресу суду нотаріально завіреної заяви ОСОБА_3 .

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.05.2022 у справі № 911/2181/22, відмовив в задоволенні заяви відповідача про залучення належного відповідача; зупинив провадження у справі № 911/2181/21 на час проведення судової почеркознавчої експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду Київської області від 05.11.2021, до закінчення експертних досліджень та отримання висновків експертів.

25.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява свідка ОСОБА_3 .

Згідно з ч. 3, 4, 8 ст. 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається з закінченням встановленого законом або призначеного судом строку, а заяви, скарги, документи, що подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 88 ГПК України, заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Враховуючи те, що ухвалою Господарського суду Київської області від 26.08.2021 судом встановлено строк для подання додаткових доказів до 17.09.2021, тоді як клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів не подано, суд дійшов висновку що строк на подання означеної заяви свідка пропущено, а відтак, залишає її без розгляду.

Поряд з тим 25.05.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області надійшов супровідний лист без зазначеного у додатках документу, про що складено акт Господарського суду Київської області № 07-12/65/2022 від 27.05.2022.

Супровідним листом № 911/2181/21 від 01.06.2022 матеріали справи направлено до Київського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України для проведення експертизи.

15.06.2022 через канцелярію Господарського суду Київської області від Київського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист № 2473/18вих.-22/ЛЕП від 15.06.2022 з доданим до нього повідомленням про неможливість надання висновку за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи.

Поряд з тим 15.06.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання, згідно якого останній просить суд залучити до участі у справі ОСОБА_3 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

До того ж, 15.06.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області від відповідача надійшли пояснення, згідно яких останній не визнає позов, оскільки позовні вимоги є безпідставними, не відповідають дійсним обставинам справи та не підлягають задоволенню.

Господарський суд Київської області ухвалою від 21.06.2022, зокрема, поновив провадження у справі № 911/2181/21 та призначив підготовче засідання на 08.07.2022.

Телефонограмою від 27.06.2022 Господарським судом Київської області повідомлено ОСОБА_1 про поновлення провадження у справі та призначення підготовчого засідання на 08.07.2022; Товариством з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» означену телефонограму не прийнято.

Господарський суд Київської області ухвалою від 08.07.2022 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення третьої особи без самостійних вимог, закрито підготовче провадження у справі № 911/2181/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2022.

11.07.2022 на електронну адресу Господарського суду Київської області від ОСОБА_1 надійшло клопотання, згідно якого остання просила суд здійснити розгляд справи, призначеної на 15.07.2022, без участі відповідача та його представника за наявними в матеріалах справи документами та ухвалити рішення.

У судове засідання 15.07.2022 представник відповідача не з`явився.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи обізнаність відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а також подане відповідачем клопотання про розгляд справи без його участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності відповідача та його представника.

У судовому засіданні 15.07.2022, після закінчення з`ясування обставин та дослідження доказів, судом оголошено про перехід до судових дебатів, по закінченню яких суд вийшов до нарадчої кімнати. Після виходу з нарадчої кімнати суд:

установив:

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії договору, 28.04.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» (далі - позикодавець) та ОСОБА_4 , яка 27.02.2021 змінила прізвище - ОСОБА_1 (далі - позичальник) було укладено договір № 28-04-20 про надання поворотної фінансової допомоги (далі договір), відповідно до п. 1.1. якого позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим договором.

Пунктами 2.1., 2.3., 3.1., 3.2., 8.1. договору встановлено, що поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України гривні, в сумі 350 000,00 грн без ПДВ.

Поворотна фінансова допомога може надаватись позикодавцем одним платежем або частинами.

Поворотна фінансова допомога підлягає поверненню у повному обсязі до 31.12.2020.

Повернення поворотної фінансової допомоги проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний чи розрахунковий рахунок позикодавця вказаний в цьому договорі.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Договір може бути скасовано за домовленістю сторін у порядку, передбаченому чинним законодавством.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору № 28-04-20 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.04.2020 ним перераховано на розрахунковий рахунок відповідача кошти у розмірі 353 500,00 грн, що підтверджується копіями виписок з банку: від 30.04.2020 на суму 100 000,00 грн, від 14.05.2020 на суму 60 000,00 грн, від 03.06.2020 на суму 80 000,00 грн, від 08.10.2020 на суму 9 500,00 грн, від 09.11.2020 на суму 13 000,00 грн, від 09.12.2020 на суму 13 000,00 грн та копіями платіжних доручень: № 32 від 01.09.2020 на суму 60 000,00 грн, № 58 від 22.10.2020 на суму 10 000,00 грн, № 59 від 23.10.2020 на суму 8 000,00 грн, які містяться в матеріалах справи.

Копії означених виписок з банку та платіжних доручень наявні в матеріалах справи.

Також, щодо підстав стягнення з відповідача 3 500,00 грн, позивач у заяві про усунення недоліків зазначив, що ним було надано кошти у розмірі 13 000,00 грн від 09.11.2020 та у розмірі 13 000,00 грн від 09.12.2020, які у зв`язку із виникненням касового розриву необхідні були відповідачу для сплати орендної плати за приміщення, в якому проводилась господарська діяльність останнім.

Так позивач зазначив, що за домовленістю сторін договору позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу саме у розмірі 353 500,00 грн, а змін до п. 2.1. договору щодо збільшення суми поворотної фінансової допомоги сторонами не вносились.

03.06.2021 позивачем направлено претензію, згідно якої останній просив відповідача в визначений законодавством строк перерахувати на поточний рахунок позивача заборгованість у сумі 353 500,00 грн. Копія вказаної претензії з доказами її направлення відповідачу містяться в матеріалах справи.

Втім, як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суму поворотної фінансової допомоги не повернув, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість у розмірі 353 500,00 грн.

Отже, посилаючись на те, що відповідач суму поворотної фінансової допомоги не повернув, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 , зокрема, 353 500,00 грн основної заборгованості.

Відповідач у своєму відзиві зазначила, що договір № 28-04-20 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.04.2020 особисто не підписувала, істотних умов цього договору не погоджувала, а відтак жодних обов`язків у відповідача за цим договором не виникло.

До того ж відповідач зазначила, що відсутність її особистого підпису у договорі свідчить про відсутність волевиявлення, спрямованого на виникнення господарських прав та обов`язків, у зв`язку із чим вважає, що залежно від фактичних обставин справи, належними способами захисту прав власника майна, що є предметом неукладеного (непідписаного) договору, слід розглядати звернення позивача з позовом про усунення перешкод у користуванні належним йому майном, або повернення такого майна як безпідставно набутого.

Поряд з тим, позивач зазначив, що укладений між сторонами договір, є підставою позову та за своєю природою є договором позики, який своєю чергою, є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками відповідно до ст. 1046 ЦК України.

Позивачем зауважено, що незважаючи на те, що відповідач заперечує обставини підписання останньою договору, нею отримано за період з 15.04.2020 по 16.10.2020 від позивача кошти за означеним договором на поточний рахунок у розмірі 353 500,00 грн, отже договір є укладеним з моменту передачі коштів від позикодавця до позичальника.

До того ж, позивач зазначив, що дії відповідача з виконання спірного договору, а саме отримання коштів від позивача з призначенням платежу «Надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 28-04-20 від 28.04.2020 без ПДВ», з наступним їх використанням, дають підстави вважати означений договір схваленим відповідачем.

Поряд з тим відповідач зазначила, що 27.09.2021 діяльність ОСОБА_2 як фізичної особи-підприємця було припинено, на підтвердження чого надала суду виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

В розрізі вказаного відповідачем, позивач у відповіді на відзив зазначив, що у разі припинення підприємницької діяльності фізичною особою як її права, так і обов`язки за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою.

Відповідач у своєму запереченні на відповідь на відзив зазначив, що визнає факт отримання вказаних позивачем коштів і згоден повернути їх, як безпідставно набуте майно.

Відповідач зауважив, що обов`язок з повернення безпідставно набутих коштів виникає у нього з моменту, коли він отримав вимогу від позивача про повернення таких коштів - 01.07.2021, тому нарахування 3 % річних та інфляційних втрат повинно здійснюватись з цієї дати.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 173, ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Положеннями частин 1, 3 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 14.1 ст. 257 Податкового кодексу України, поворотна фінансова допомога - це сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

За своєю цивільно-правовою природою та юридичним змістом договір про надання поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 12.06.2019 у справі № 910/7047/18.

Як вбачається з системного аналізу вищезазначених норм, укладений між сторонами договір № 28-04-20 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.04.2020 за своєю правовою природою є договором позики.

Статтями 73, 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так посилання відповідачки на те, що остання не підписувала договір, оцінюються судом критично, позаяк матеріали справи не містять належних та допустимих доказів означених обставин, як то доказів відкриття кримінального провадження за фактом підробки підпису відповідачки чи висновку експерта, який би підтвердив цю обставину.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Поряд з тим відповідачка не була позбавлена права подати до суду висновок експерта, складеного на її замовлення щодо встановлення обставин підписання договору не ОСОБА_1 , відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України.

Отже, судом відхиляються посилання відповідачки щодо не підписання ОСОБА_1 договору, як такі, що ґрунтуються лише на її припущеннях і не підтверджені належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач підтвердив обставини отримання фінансової допомоги у сумі 353 500,00 грн на свій поточний рахунок, а зазначене підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з поточного рахунку відповідача за період з 15.04.2020 до 15.10.2020, долученою позивачем до відповіді на відзив.

Отже, отримання коштів від позивача на виконання умов договору, з наступним їх використанням, дають підстави вважати означений договір схваленим відповідачем, а відповідно до ст. 1046 ЦК України, є укладеним з моменту передання грошей, що підтверджено відповідачем.

Щодо посилань відповідача на те, що кошти, отримані ним від позивача є безпідставно набутим майном відповідно до ст. 1212 ЦК України, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Поряд з тим термін «майно» у контексті ч. 1 ст. 1212 ЦК України містить у собі не тільки майно в розумінні ст. 190 Цивільного кодексу України, але і гроші (грошові кошти).

Отже, підставою для виникнення зобов`язання за вищенаведеною нормою права є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, встановлених законом або договором.

Положення цієї статті застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Судом встановлено, що грошові кошти були перераховані із рахунку позивача з призначенням платежу «Надання поворотної фінансової допомоги згідно договору № 28-04-20 від 28.04.2020 без ПДВ», на рахунок НОМЕР_2 .

Отже, беручи до уваги викладені вище обставини, грошові кошти в розмірі 353 500,00 грн, які перераховані позивачем згідно виписок з банку: від 30.04.2020, 14.05.2020, 03.06.2020, 08.10.2020, 09.11.2020, 09.12.2020 та платіжних доручень: № 32 від 01.09.2020, № 58 від 22.10.2020, № 59 від 23.10.2020 на рахунок відповідача, у розумінні ст. 1212 Цивільного кодексу України не є безпідставно набутим майном.

До того ж, щодо посилань відповідача на те, що 27.09.2021 діяльність ОСОБА_1 як фізичної особи-підприємця було припинено, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 52 Цивільного кодексу України передбачено, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

В постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 640/16902/18 та від 13.02.2019 у справі № 910/8729/18 зазначено, що у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця її господарські зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними із підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

При цьому, якщо спірні правовідносини виникли щодо виконання фізичною особою-підприємцем умов господарського договору, зобов`язання за яким у особи з втратою статусу фізичної особи-підприємця не припинилися, то спір відноситься до юрисдикції господарського суду.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 640/16902/18.

З огляду на викладене, правовий статус підприємця для фізичної особи - це виключно реалізація додаткових прав та обов`язків, які накладаються цим статусом, а відокремлення майна, в тому числі грошових коштів, фізичної особи та фізичної особи-підприємця є необґрунтованим.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що зобов`язання відповідача за укладеним договором надання поворотної фінансової допомоги не припинилося у зв`язку з припиненням позивачем підприємницької діяльності.

Статті 610, 612 Цивільного кодексу України передбачають, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Судом встановлено, що позивачем, на виконання умов договору перераховано відповідачу 350 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по рахунку позивача, платіжними дорученнями та копією виписки по рахунку відповідача. Означене підтверджено відповідачем.

Поряд з тим, підписання відповідачем договору № 28-04-20 про надання поворотної фінансової допомоги від 28.04.2020 без будь-яких зауважень чи заперечень щодо його змісту свідчить про погодження відповідача з умовами відповідно укладеного правочину, з урахуванням відсутності претензій зі сторони відповідача щодо надання поворотної фінансової допомоги за цим договором та породжує для ОСОБА_1 обов`язок по поверненню цих коштів у повному обсязі.

Отже, враховуючи строк повернення суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 350 000,00 грн, визначений сторонами п. 3.1. договору, відповідач мав повернути означену суму до 31.12.2020 (включно).

Відповідно до приписів ст. 74 ГПК України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події.

У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Під час розгляду цієї справи відповідачем не надано доказів повернення суми поворотної фінансової допомоги у розмірі 350 000,00 грн. Отже, відповідач не спростував шляхом подання доказів тверджень позивача щодо невиконання зобов`язань, взятих на себе відповідно до умов укладеного договору.

За таких обставин, оскільки відповідач порушив взяте на себе зобов`язання по поверненню позивачу суми поворотної фінансової допомоги та станом на дату прийняття відповідного рішення означену суму не повернув, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 350 000,00 грн поворотної фінансової допомоги підлягає задоволенню в цій частині як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Поряд з тим, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача 5 694,74 грн 3 % річних та 22 482,60 грн інфляційних втрат нарахованих за період з 01.01.2021 по 15.07.2021 на 353 500,00 грн боргу.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку з повернення поворотної фінансової допомоги, суд здійснював обрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів з 01.01.2021 по 15.07.2021 на заборгованість 350 000,00 грн, яку не погашено відповідачем відповідно до умов договору.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат в межах заявлених позивачем періодів, визначених з урахуванням умов договору, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, нарахованих на 350 000,00 грн заборгованості. Відтак, арифметично вірний розмір 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на 350 000,00 грн заборгованості складає 5 638,36 грн 3 % річних та 22 242,93 грн інфляційних втрат.

Поряд з тим судом встановлено, що позивачем перераховано відповідачу 3 500,00 грн в позадоговірному порядку, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями виписок по рахунку позивача, платіжними дорученнями та копією виписки по рахунку відповідача та підтверджено відповідачем.

До того ж як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2021 позивачем направлено на адресу відповідача претензію про повернення суми поворотної фінансової допомоги у сумі 353 500,00 грн (350 000,00 грн + 3 500,00 грн).

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та було повернуте позивачу у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку від 01.07.2021 на відповідному конверті та витягом з офіційного сайту АТ «Укрпошта» за наслідками відстеження поштового відправлення означеної претензії, копії яких долучено позивачем до матеріалів справи.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.

Отже, суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу претензії від 03.06.2021 є 01.07.2021 (дата проставлення на довідці відділення поштового зв`язку відмітки щодо причини повернення поштового відправлення), з чим погодився відповідач, а отже, на підставі ч. 2 ст. 530 ЦК України, відповідач повинен був повернути позивачу 3 500,00 грн, отримані відповідачем в позадоговірному порядку, до 08.07.2021.

Під час розгляду цієї справи відповідачем не надано доказів повернення суми 3 500,00 грн, отриманих відповідачем в позадоговірному порядку. Отже, відповідач не спростував шляхом подання доказів тверджень позивача щодо невиконання зобов`язань, щодо повернення 3 500,00 грн, отриманих відповідачем в позадоговірному порядку.

За таких обставин, оскільки відповідач порушив взяте на себе зобов`язання по поверненню позивачу суми отриманих в позадоговірному порядку коштів та станом на дату прийняття відповідного рішення означену суму не повернув, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3 500,00 грн отриманих в позадоговірному порядку коштів підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними та допустимими доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Водночас, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18).

Поряд з тим враховуючи законодавчі приписи та встановлений судом момент виникнення у відповідача обов`язку з повернення коштів, отриманих в позадоговірному порядку, а також враховуючи встановлене судом безпідставне включення позивачем до періодів розрахунку 3% річних та інфляційних втрат днів, коли боржник не вважався таким, що прострочив суд здійснював обрахунок сум 3% річних та інфляційних втрат в межах визначених позивачем періодів з 09.07.2021 по 15.07.2021 на заборгованість 3 500,00 грн.

Судом здійснено перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат в межах заявлених позивачем періодів, законодавчих приписів та встановлених судом обставин, нарахованих на 3 500,00 грн заборгованості. Відтак, арифметично вірний розмір 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на 3 500,00 грн заборгованості складає 2,01 грн 3 % річних та 0,00 грн інфляційних втрат.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 694,74 грн 3% річних та 22 482,60 грн інфляційних втрат, нарахованих на 350 000,00 грн та 3 500,00 грн заборгованості підлягають частковому задоволенню у загальному розмірі 5 640,37 грн 3 % річних та 22 242,93 грн інфляційних втрат.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається судом на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Задовольнити частково позовні вимоги.

2. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Іберіс ЛТД» (04053, м. Київ, Киянівський пров., буд. 3/7, приміщення П-9А, ідентифікаційний код 37729138):

- 350 000 (триста п`ятдесят тисяч гривень) 00 коп. поворотної фінансової допомоги;

- 22 242 (двадцять дві тисячі двісті сорок дві гривні) 93 коп. інфляційних втрат;

- 5 640 (п`ять тисяч шістсот сорок гривень) 37 коп. 3 % річних;

- 3 500 (три тисячі п`ятсот гривень) 00 коп. коштів отриманих в позадоговірному порядку;

- 5 720 (п`ять тисяч сімсот двадцять гривень) 75 коп. судового збору.

3. Відмовити у задоволенні решти позовних вимог.

4. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 27.07.2022.

Суддя П.В.Горбасенко