ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

25.07.2022м. СумиСправа № 920/12/22

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Резніченко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.,

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»

про стягнення 2252 339 грн. 09 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Овчарук О.О. (в режимі відеоконференції)

від відповідача ОСОБА_1 .

Стислий виклад позицій сторін по справі, заяви та клопотання сторін. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 28.12.2021 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача 2252339 грн. 09 коп. заборгованості по договору про реструктуризацію заборгованості №14/12-146 від 28.05.2012 (надалі Договір), яка виникла за договором поставки природного газу №06/09-1355-Бо-29 від 23.09.2009, з них: 1866681 грн. 61 коп. основного боргу, 46207 грн. 51 коп. пені за прострочення платежів, 43108 грн. 76 коп. штрафу за прострочення платежів, 209456 грн. 78 коп. інфляційних витрат, 86884 грн. 43 коп. 3% річних.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що між сторонами було укладено договір про реструктуризацію заборгованості № 14/12-146, відповідно до умов якого кредитор та боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу, що виникла у боржника перед кредитором за договором поставки природного газу від 23.09.2009р. за № 06/09-1355-БО-29 відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідачем зобов`язання по сплаті чергового платежу не виконано, що є порушенням п. 2.2 Договору. Тому зазначене є підставою для стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу, пені, штрафу, інфляційних збитків та 3% річних.

Ухвалою суду від 14.01.2022 було відкрито провадження у справі , підготовче засідання призначено на 14.02.2022.

31.01.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. 723/22 від 31.01.2022), в якому суму основного боргу відповідач визнав, проти позову в частині стягнення пені та штрафу заперечує в повному обсязі.

07.02.2022 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі (вх. №907/22), в яких він зазначив про те, що на його думку, заборгованість відповідача, на яку позивачем нараховані пеня, штраф, інфляційні збитки, проценти річних, є реструктуризованою станом на 1 червня 2021 року (договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-146 від 28.05.2012), тому вважає здійснення зазначених нарахувань позивачем неправомірними та просить суд відмовити в позові у цій частині.

Від позивача 07.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив (вх. 932) та 08.02.2022 заперечення на додаткові пояснення (вх. №979), в яких позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

У судовому засіданні 14.02.2022 було оголошено перерву до 09.03.2022.

Розгляд справи 09.03.2022 не відбувся, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та введенням в Україні воєнного стану відповідно до Закону України від 24.02.2022 №2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», зміною територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.03.2022 №12/0/9-22 та відновленням із 25.04.2022 територіальної підсудності судових справ відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22.

Ухвалою суду від 26.04.2022 підготовче засідання у справі призначене на 01.06.2022.

Відповідно до ухвали суду від 08.06.2022 закрите підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті на 22.06.2022.

У судовому засіданні 22.06.2022 було оголошено перерву до 25.07.2022.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28.05.2012 між сторонами було укладено договір №14/12-146 про реструктуризацію заборгованості (далі за текстом «Договір» (а.с.15-19).

Відповідно до п. 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позивач (кредитор) та боржник (відповідач) домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (надалі- «реструктуризація»), що виникла у відповідача перед позивачем за Договором поставки природного газу для вироблення теплової енергії для потреб установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевих бюджетів, а також інших суб`єктів господарювання від 23.09.2009 №06/09-1355-БО-29.

Згідно з п. 2.1. Договору загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1. цього Договору, складає 6158394 грн 56 коп., який утворився з 01.06.2010 по 01.01.2011, що підтверджується актом звірки розрахунків.

Відповідно до п. 2.2. Договору відповідач зобов`язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану у п. 2.1. цього Договору, шляхом сплати зобов`язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості, зазначеному у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з графіком повинні надходити від боржника на рахунок кредитора у сумі, визначеній цим графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню.

Пунктом 2.3. Договору передбачено, що зобов`язання відповідача по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок позивача грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п. 2.2. цього Договору на відповідний місяць.

Позивач наголошує на тому, що станом на 30.11.2021 року сума простроченого основного боргу відповідача перед позивачем за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року становить 1866681 грн 61 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки вказані обставини визнаються сторонами, то вони є такими, що встановлені судом.

Крім того, згідно з ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами.

Відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано доводів позивача. Тому факт наявності заборгованості по платежах згідно з графіком погашення заборгованості по Договору за період з грудня 2018 року по листопад 2021 року є таким, що встановлений судом та визнається відповідачем у повному обсязі.

Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

Щодо залишення позову без розгляду.

Відповідачем у відзиві на позов зазначено, що на його думку, надана суду довіреність представника позивача Мицька Романа Миколайовича, який підписав позовну заяву, не є належним доказом, що посвідчує право представника на підписання позовної заяви, оскільки не містить дати її вчинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 247 ЦК України довіреність, у якій не вказана дата її вчинення, є нікчемною.

Суд не приймає до уваги заперечення відповідача в цій частині, оскільки довіреність була перевірена судом при прийнятті позову та було встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 247 ЦК України, а отже підстави для залишення позову без розгляду судом не встановлені.

Стосовно основної заборгованості.

Згідно з ст. 526, ст. 530 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що сторони уклали Договір, яким передбачено розстрочення погашення відповідачем заборгованості у вигляді основного боргу відповідно до графіку погашення заборгованості. Відповідачем зобов`язання по сплаті чергового платежу не виконано, чим порушено п. 2.2 Договору.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що відповідачем порушені права позивача, позивачем правильно обрано спосіб захисту порушеного права, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 1866681 грн 61 коп. основного боргу є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо штрафних санкцій:

- Відповідач вважає, що позивач нарахував штрафні санкції без урахування положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» від 13.04.2020 №553-ІХ.

Згідно із Законом відповідно до п. 15 розділу ІІ «Прикінцеві положення» тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

Відповідач є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 20.05.2011 р.

Суд не приймає заперечення відповідача, оскільки предметом стягнення є заборгованість, що виникла за отриманий ним природний газ ще у 2009 році за договором про реструктуризацію заборгованості. Пеня та штрафні санкції нараховані на реструктуризовану заборгованість відповідно до умов договору №14/12-146 від 28.05.2012 р.

- У додаткових поясненнях від 03.02.2022 відповідач зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» №1730-VIII на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Суд не приймає заперечення відповідача, оскільки відповідно до ст. 5 вказаного Закону між сторонами повинен бути укладений договір про реструктуризацію заборгованості саме за умовами та на виконання його положень. Договір про реструктуризацію, що є предметом спору, був укладений між сторонами у 2012 році, тобто до прийняття Закону України №1730-VIII.

Щодо стягнення пені та штрафу.

Згідно ст.ст. 230, 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

У пункті 3.4. Договору сторони передбачили, що за прострочення виконання зобов`язань, вказаних у п. 2.2. цього Договору, відповідач зобов`язується сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% від суми простроченого платежу.

Позивачем розрахунок пені та штрафу виконаний в тексті позовної заяви (а.с.3-7).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем та те, що право на стягнення пені та штрафу самостійно встановлено сторонами у Договорі, то вимоги позивача про стягнення з відповідача 46207 грн 51 коп. пені (загальний період з 29.12.2020 по 28.12.2021, виходячи з кожного факту прострочення окремо) та 43108 грн 76 коп штрафу є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо стягнення 3 % річних та інфляційних збитків.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат виконаний в тексті позовної заяви (а.с.8-10).

Враховуючи встановлений судом факт прострочення відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 86884 грн 43 коп. - 3% річних, 209456 грн 78 коп. інфляційних втрат (загальний період з 01.01.2019 по 30.11.2021) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги позивача до відповідача задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача із сплати судового збору в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» про стягнення 2252339 грн. 09 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (вул. Друга Залізнична, буд. 10, м. Суми, 40030, ) на користь Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, код ЄДРПОУ 31301 грн. 61 коп. основного боргу, 46207 грн. 51 коп. пені, 43108 грн. 76 коп. штрафу, 209456 грн. 78 коп. інфляційних збитків, 86884 грн. 43 коп. 3% річних, 33785 грн 09 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Повне судове рішення складено 27.07.2022.

Суддя О.Ю. Резніченко