ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" липня 2022 р. Справа№ 910/13069/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

розглянувши у письмову проваджені, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021

у справі №910/13069/21 (суддя Ярмак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей»

про стягнення 59 747,06 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «КОЛІЗЕЙ» про стягнення 59 747,06 грн основного боргу - заборгованості за поставлений товар по договору поставки № 01082020 від 01.08.2020.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №01082020 від 01.08.2020.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» 49026,74 грн боргу, 1862,70 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з того, що позивачем поставлено товар на загальну суму 129 026,74 грн, однак відповідач, всупереч умовам договору поставки, за поставлений позивачем товар оплатив не у повному обсязі, а лише у сумі 80 000 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені їх доводи

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» 06.12.2021 звернулось безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення суду, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі №910/13069/21 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального права, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, в наслідок чого був позбавлений можливості подати до суду відзив на позовну заяву.

Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

Позивач не скористався своїм правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/13069/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 залишено без руху. Надано апелянту строк на усунення недоліків.

17.12.2021 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі №910/13069/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання). Встановлено учасникам справи строк для подання оформленого відповідно до ст. 263 ГПК України відзиву на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі відповідно, але не пізніше 13.01.2022. Витребувано матеріали справи у Господарського суду міста Києва.

12.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/13069/21.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 р. № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до п. 2 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 «Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 № 10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» визнано таким, що втратили чинність, зокрема, пункт 1 наказу Голови суду від 03.03.2022 №10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

01.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» (постачальник за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» (покупець за договором, відповідач) був укладений договір поставки № 01082020, за умовами п.1.1 якого постачальник зобов`язався передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити продукцію відповідно до додатків до цього договору: специфікацій та/або накладних постачальника.

Відповідно до п.2.1 договору узгоджено, що ціна договору - загальна вартість продукції, постачання якої здійснюється у відповідності до цього договору визначається шляхом додавання всіх додатків за якими здійснювалося постачання протягом всього терміну дії цього договору.

Згідно положень п.5.1 договору, оплата продукції і тари здійснюється покупцем банківським переказом па поточний рахунок постачальника протягом 14 (чотирнадцяти) календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу постачальника, або, якщо інші умови не вказані у Специфікації.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами підписано до договору Специфікації № 5 від 02.11.2020 на суму 67 352,65 грн, № 7 від 03.11.2020 на суму 13 106,58 грн, № 8 від 03.11.2020 на суму 2291,22 грн, № 9 від 13.11.2020 на суму 12968,45 грн, №11 від 23.11.2020 на суму 7029,60 грн, №12 від 19.03.2021 на суму 17041,00 грн, відповідно до яких визначено умови розрахунків: оплата продукції здійснюється покупцем банківським переказом на поточний рахунок постачальника протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження товару зі складу постачальника; датою поставки продукції вважається дата складання видаткової накладної.

На виконання умов укладеного договору позивачем було поставлено, а відповідачем прийнято товар на загальну суму 129 026,74 грн, що підтверджується видатковими накладними № 4844 від 06.11.2020 на суму 2291,22 грн, № 4845 від 06.11.2020 на суму 2140,88 грн, № 4846 від 06.11.2020 на суму 1 327,08 грн, № 4885 від 06.11.2020 на суму 64 498,14 грн, № 4884 від 06.11.2020 на суму 7 910,16 грн, № 4914 від 10.11.2020 на суму 13 106,58 грн, №4959 від 12.11.2020 на суму 713,63 грн, № 5028 від 13.11.2020 на суму 12 968,45 грн, № 5218 від 24.11.2020 на суму 7 029,60 грн, № 1137 від 22.03.2021 на суму 17 041,00 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Відповідач здійснив часткову оплату, а позивач прийняв та зарахував кошти в якості оплати за вказаними видатковими накладними, всього у розмірі 80 000,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 849 від 24.06.2021 на суму 3793,29 грн, № 724 від 15.06.2021 на суму 7000,00 грн, № 578 від 03.06.2021 на суму 5000,00 грн, № 374 від 21.06.2021 на суму 4279,68 грн, № 174 від 29.04.2021 на суму 10 000,00 грн, № 71 від 22.04.2021 на суму 5000,00 грн, №958 від 16.04.2021 на суму 4279,68 грн, №829 від 09.04.2021 на суму 5000,00 грн, № 603 від 19.03.2021 на суму 18 000,00 грн, № 850 від 24.06.2021 на суму 1206,71 грн, №375 від 21.05.2021 на суму 720,32 грн, № 957 від 16.04.2021 на суму 720,32 грн, № 892 від 15.04.2021 на суму 15 000,00 грн, копії яких додані позивачем до позову.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав на наявність невиконаного зобов`язання відповідача з оплати 59 747,06 грн вартості поставленого товару, що залишилась не оплачено, яку він просить стягнути з відповідача у судовому порядку.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, укладений сторонами договір № 01082020 від 01.08.2020 за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак відносини, що з нього виникають, регулюються відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України. Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме - майново-господарських зобов`язань згідно зі ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дана норма кореспондується зі ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач поставив на користь відповідача, а відповідач прийняв товар на загальну суму 129026,74 грн, що підтверджується видатковими накладними, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень.

Відповідно до підписаних сторонами специфікацій до договору, строк оплати настав на 14-й календарний день з моменту відвантаження товару.

Однак відповідач за поставлений позивачем товар здійснив часткову оплату у сумі 80 000 грн.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість (з урахуванням здійснених відповідачем проплат) у розмірі 49 026,74 грн, а тому вимоги у цій частині є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При цьому, з позовних вимог вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «МПКА-Україна» просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» суму боргу у розмірі 59747,06 грн, яка не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Суд першої інстанції правомірно відмовив у позові в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 10720,32 грн.

Вказані висновки суду першої інстанції сторонами на стадії апеляційного перегляду рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у даній справі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги зводяться до тверджень відповідача про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо належного повідомлення останнього про розгляд даної справи з посиланням на правові позиції викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.02.20219 у справі №906/142/18 та від 12.12.2018 у справі №752/11896/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановилено учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 12.08.2021 надсилалась 05.10.2021 апелянту рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу: м. Київ, вул. Світлицького, 30/20, кв. 213, та повернулась 18.10.2021 до суду з відміткою пошти: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвала суду першої інстанції від 12.08.2021 надсилалась відповідача на поштову адресу, яка зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частин 3 та 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Порядок вручення судових рішень визначено у статті 242 Господарського процесуального кодексу України, за змістом частини 5 якої учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Частиною 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях Господарського процесуального кодексу України, а саме у пункті 17 та підпункті 17.1 передбачено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Згідно із положеннями частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є:

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (пункт 3);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4);

- день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (пункт 5).

Як встановлено судом апеляційної інстанції поштовий конверт у якому на адресу відповідача направлялася ухвала про відкриття провадження у даній справі, повернувся до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою» 13.10.2021, що відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України вважається належним повідомлення.

Колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наявність у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 та від 12.02.2019 у справі №906/142/18 правової позиції про те, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» не є доказом належного інформування сторони про час і місце розгляду справи. Проте, така правова позиція не може бути застосована при розгляді цієї справи, оскільки у вказаних справах мали місце інші фактичні обставини, відмінні від обставин у цій справі. У справах №752/11896/17, №906/142/18 були повернуті поштові конверти із зазначенням причини повернення: «за закінченням терміну зберігання», «інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення» відповідно.

На відміну від обставин справ № 752/11896/17, №906/142/18, у цій справі поштовий конверт з ухвалою про відкриття провадження у справі був повернутий із значенням причин повернення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про належне повідомлення відповідача про судове провадження.

Північний апеляційний господарський суд зазначає, що апелянтом у апеляційній скарзі не зазначено підстав з яких він вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню повністю або частково з посиланням та наданням відповідних доказів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі №910/13069/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.11.2021 у справі №910/13069/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Колізей».

4. Матеріали справи №910/13069/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік