РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2022Справа № 910/1832/22

За позовом Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС"

про стягнення 122 715,00 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС" (далі - відповідач) про стягнення штрафу в сумі 122 715,00 грн за невірно зазначену в залізничній накладній № 41373994 масу вантажу у вагоні № 68824937.

Позовні вимоги обґрунтовані неправильним зазначенням відповідачем у накладній № 41373994 маси вантажу у вагоні № 68824937, у зв`язку з чим позивач на підставі ст. 122 Статуту залізниць України просить стягнути з відповідача штраф у розмірі 122 715,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.05.2022 позовну заяву Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" в особі Регіональної філії "ОДЕСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" Акціонерного товариства "УКРАЇНСЬКА ЗАЛІЗНИЦЯ" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/1832/22, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Суд повідомляв позивача та відповідача про відкриття провадження у справі №910/1832/22.

06.06.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи). Cудом заява задоволена.

23.06.2022 через відділ діловодства суду від представника відпоідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 122 715,00 грн повністю. У разі, якщо суд за результами оцінки доказів прийде до висновку про наявність підстав щодо застосування штрафу, передбаченого ст. 122 Статуту залізниць України, відповідач просить зменшити розмір штрафу до розміру однієї провізної плати, а саме до 24 543,00 грн. В основу заперечень відповідача покладене твердження про те, що комерційний акт №420008/26 від 10.09.2021, на який посилається позивач, як на підставу, якою нібито зафіксовано порушення, взагалі не містить опису способу проведення перевірки маси вантажу.

У відзиві на позовну заяву відповідач посилається на те, що не зазначення в акті яким саме способом позивач проводив зважування маси вантажу під час перевірки внаслідок недотримання порядку проведення такої перевірки, визначеного нормативним актом, на думку відповідача не дає законних підстав позивачу стверджувати про наявність порушення зі сторони відповідача та вірність результатів зважування зі сторони позивача.

Відповідач стверджує, що твердження позивача про невірну зазначену масу вантажу є нічим іншим, - як припущенням поза розумної ступені достовірності та таке, що не підтверджено жодним належним та допустимим доказом.

Разом із даним відзивом на позовну заяву відповідач подав клопотання про визнання причин пропуску строку для подання відзиву поважними та поновлення відповідачу - ТОВ "ПРОМ ТРАНС" строку на подачу відзиву у справі №910/1832/22. Також відповідач до відзиву подав клопотання про проведення розгляду справи №910/1832/22 у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС" про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву, відзив на позовну заяву долучено до матеріалів справи, та відхилено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС" про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

05.07.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої позивач вважає висновки відповідача, які викладені у відзиві на пзовну заяву необгрунтованими, та просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, відзив на позовну заяву, клопотання відповідача про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін та відповідь на відзив на позовну заяву.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

У вересні 2021 згідно залізничної накладної № 41373994 від 05.09.2021, яка відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України є основним перевізним документом та обов`язковою двосторонньою формою угоди на перевезення вантажу, зі станції Умань Одеської залізниці відправником - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС" (відповідач) здійснено відправку на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької області вантажу - "Лом черных металлов, не поименованный в алфавите" у вагоні №68824937.

Вантажоодержувачем за вказаною накладною є Публічне акціонерне товариство "ММК ІМЕНІ ІЛЛІЧА" за адресою: 87504, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1.

Як зазначає позивач, 09.09.2021 по прибуттю вагонів з вантажем на станцію ім. Т. Шевченка Одеської залізниці було проведено комісійне зважування вагону №68824937, що слідував відправкою (накладна) №41373994.

Відповідно до пункту 24 залізничної накладної № 41373994 маса вантажу визначена відправником та становить 56400 кг.

Спосіб визначення маси, згідно пункту 26 вказаної залізничної накладної - на вагонних вагах (150 т).

При проходженні вагону через станцію ім. Т. Шевченка Одеської залізниці, на підставі ст. 24 Статуту залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі вказаній відправником у накладній.

Комісійним обстеженням вантажу у вагоні №68824937 встановлено: фактичне брутто - 79550 кг, тара - 22000 кг, нетто - 56400; по документу брутто - не вказано, тара з документа - 22000 кг, нетто з документа - 56400 кг.

Позивач стверджує, перевіркою встановлено, що фактична маса вантажу у вагоні № №68824937 складає 57550 кг, тобто на 1 150 кг більша, ніж вказана відповідачем у залізничній накладній.

Станцією відправлення, 09.09.2021 через телеграф станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці відправлена оперативна телеграма на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці №1420 про перевірку маси вантажу у вагоні №68824937.

Посилаючись на вказані обставини, відомості комерційного акту №420008/26 від 10.09.2021, позивачем за невірно вказану масу вантажу у накладній № 41373994 від 05.09.2021 відправнику, яким є відповідач, нараховано штраф, згідно статей 118 та 122 Статуту залізниць України, у розмірі п`ятикратної провізної плати за один вагон: 24 543,00 грн х 5 = 122 715,00 грн, який позивач просить стягнути з відповідача, проти чого заперечує відповідач, що і є причиною спору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" визначається, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Законів України "Про транспорт", "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 2 Статуту залізниць України, останній визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом. На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов`язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Статтею 6 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Статтею 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Пунктом 1.1 Правил оформлення перевізних документів встановлено, що на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил.

Згідно п. 1.2 Правил оформлення перевізних документів накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.

Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем (п. 1.2 Правил).

Пунктом 1.3 Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ.

Перевізні документи, оформлені відправником в паперовому вигляді, перевіряються начальником станції або уповноваженим ним працівником станції у разі надання згоди на навантаження на місцях загального користування. Перевіркою встановлюються: наявність плану (місячного або додаткового) на перевезення, відсутність заборон і обмежень у даному, напрямку перевезення, правильність заповнення бланків перевізних документів відповідно, до правил оформлення перевізних документів, наявність зазначених відправником у графі 9 "Документи, що додані відправником" додаткових супровідних документів та документів" дозвільного характеру на відправлення вантажу контролюючих органів, необхідність одержання яких передбачено законами України (п. 1.4. Правил).

Відповідно до п. 2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил, у тому числі графи № 4, 5 та в яких вказується точне та повне найменування одержувача, адреса та його код.

Згідно з п. 5.5 Правил оформлення перевізних документів, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача, з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

У графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі, (п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів).

Як вбачається з матеріалів справи, у графі 55 накладної № 41373994 правильність внесених відомостей в ній підтверджено електронним цифровим підписом 05.09.2021 16:51 уповноваженим представником відповідача, менеджером - Федоровою Іриною Олександрівною, у графі 24 накладної "Маса вантажу, визначена відправником" зазначено цифрами 56400 кг та прописом - "п`ятдесят шість тисяч чотириста". У графі 25 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Ст. 129 Статуту залізниць України встановлено, що обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

- невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

- у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

- псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

- повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Наведені вище норми права свідчать про те, що підставою застосування щодо відправника санкції є невірне зазначення маси вантажу у залізничній накладній.

Таким чином підставою для покладання на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним указаних відомостей, зокрема, за неправильне зазначення ним адреси одержувача, є акт комерційний акт, складений у випадках передбачених статтею 129 Статуту.

За неправильно зазначені у накладній масу вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту, а саме у п`ятикратному розмірі від провізної плати. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за всі наслідки, які виникли (стаття 122 Статуту залізниць України).

Позивачем нараховано штраф у сумі 122 715,00 грн, виходячи з наступного розрахунку: 25 543,00 грн х 5 = 122 715,00 грн, де 25 543,00 грн - провізна плата по накладній № 41373994 (графа 31 накладної); 5 - кількість провізних плат.

Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено доведеність факту порушення відповідачем вимог статтей 122 Статуту залізниць України та нарахування у зв`язку з цим 122 715,00 грн за невірне зазначення у накладній маси вантажу у вагоні №68824937.

Щодо доводів відповідача, наведених у відзиві в якості заперечень, слід зазначити наступне.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Так, на станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці при комісійному переважуванні на 150-тонних тензометричних вагонних вагах станції (держповірка 27.04.2021) з повною зупинкою і розчепленням вагона, було виявлено, що вказана відправником у залізничній накладній №41373994 маса вантажу у вагоні № №68824937 (56400 кг), не відповідає фактичній масі вантажу у вказаному вагоні (57550 кг) та є більшою на 1150 кг, про що складено комерційний акт №420008/26 від 10.09.2021. Станцією відправлення, 09.09.2021 через телеграф станції ім. Т. Шевченка Одеської залізниці відправлена оперативна телеграма на станцію Маріуполь-Сортувальний Донецької залізниці №1420 про перевірку маси вантажу у вагоні №68824937.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву, відповідач вказує, що зважування вантажу відбувалось на вагонних вагах стороньої організації, так як власних ваг останній немає.

У графі 25 накладної № 41373994 "Маса вантажу, визначена залізницею" відсутні зазначення маси вантажу у кілограмах (брутто вантажу) та загальної маси вантажу прописом, а отже залізниця (її представники) не брали участі у зважуванні та не визначали масу вантажу, тоді як це здійснював лише вантажовідправник.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть в установлену законодавством відповідальність.

За змістом комерційного акту № 450008/26/1325 від 10.09.2021, при огляді працівниками залізниці вагона № 68824937 виявлено навантаження на рівні бортів та нижче бортів, вкрито металевими листами звареними між собою, марковано вапном. Вагон технічно справний, у перевізних документах зазначено маса нетто - 56400 кг, а при переважуванні фактично виявилось вага вантажу 57 550,00 кг, що більше на 1150 кг.

Підсумовуючи сукупність встановлених вище фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позовна вимога про застосування до відповідача відповідальності на підставі статей 122, 118 Статуту залізниць України є правомірною, обґрунтованою, документально підтвердженою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення судом суми штрафу суд зазначає наступне.

Норми Статуту залізниць України є спеціальними у сфері залізничних перевезень, не суперечать положенням Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України і підлягають першочерговому застосуванню.

Штраф за неправильно зазначені у накладній маси, кількості місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача стягується з вантажовідправника відповідно до статей 118, 122 Статуту залізниць України незалежно від наявності збитків та наслідків, і можливості його зменшення Статутом не передбачено.

В даному випадку санкція не є договірною, а виникає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу.

Дана правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.02.2018 у справі № 906/434/17, від 20.03.2018 у справі № 925/1025/17, від 05.02.2019 у справі № 914/2339/17, від 22.03.2018 у справі № 917/964/17.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зменшення розміру штрафу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статей 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлену до стягнення суму штрафу.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу в розмірі 122 715,00 грн.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається із суми судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

З огляду на наведені приписи ст. 129 ГПК України та повне задоволення позову, судовий збір у сумі 2 481,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМ ТРАНС" (Україна, 03110, місто Київ, вул. Миколи Амосова, буд. 4, оф. 11; ідентифікаційний код 41640957) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройца, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) в особі регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19, ідентифікаційний код 40081200) 122 715,00 грн (сто двадцять дві тисячі сімсот п`ятнадцть гривень 00 коп.) штрафу за невірно зазначену в залізничній накладній масу вантажу та 2 481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят гривень 00 коп.) судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.07.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА