ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"28" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1745/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. № 4-38/22 від 26.07.2022) Приватного підприємства «БІЛООЗІР`Я» про забезпечення позову, подану до звернення до суду з позовною заявою;

особи, які можуть отримати статус учасників процесу:

позивач: Приватне підприємство «БІЛООЗІР`Я» (68721, Одеська обл., Болградський район, с. Оріхівка, вул. Малінова, буд. 62; )

відповідач: Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області (68720, Одеська обл., Болградський район, с. Кубей, вул. Успенська, 16-а; ),

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство «БІЛООЗІР`Я» до подачі позову звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд: 1) заборонити Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області вчиняти будь-які дії щодо Антонівського колодязя, що є предметом договору оренди між Оріхівською сільською радою (на теперішній час ввійшла до складу Кубейської сільської ради згідно Розпорядження КМУ від 12 червня 2020 р. № 720-р) та приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» (), у тому числі передачу його у користування та володіння третім особам; 2) заборонити передачу Антонівського колодязя Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області; 3) забезпечити доступ до використання Антонівського колодязя приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я».

В обґрунтування заяви посилається на укладений з Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області, правонаступником якої є Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області (далі сільрада), Договір оренди від 20.04.2010 (далі Договір), згідно з яким сільрада передала в оренду Приватному підприємству «БІЛООЗІР`Я» Антонівський колодязь, розташований на території Оріхівської сільської ради.

Посилаючись на умови укладеної з сільрадою Додаткової угоди від 16.03.2015, заявник звертає увагу, що Договір на теперішній час є чинним, а Приватне підприємство «БІЛООЗІР`Я» як орендар зі своєї сторони належним чином виконує передбачені Договором зобов`язання.

Вказує, що 23.05.2022 листом №640 Кубейська сільська рада повідомила про те, що 07.03.2021 термін дії Договору закінчився та змусила припинити користуватися орендованим майном. А 05.07.2022 листом №915 Кубейська сільська рада повідомила, що на підставі розпорядження т.в.о. голови Кубейської сільської ради від 05.07.2022 №72 «Про створення комісії» 19.07.2022 відбудеться проведення прийому-передачі комунального майна Антонівського колодязя. Зазначає, що Кубейською сільською радою проігноровано той факт, що майно (Антонівський колодязь) знаходиться в оренді ПП «БІЛООЗІР`Я».

Вважає, що Кубейська сільська рада своїм розпорядженням від 05.07.2022 №72 порушила права ПП «БІЛООЗІР`Я» як законного користувача майна відповідно до Договору, незаконно втрутилась у господарську діяльність підприємства та здійснює заходи, що перешкоджають орендарю користуватись орендованим майном у передбачений законом спосіб.

Крім того, заявник вказав, що 19.07.2022 близько 10:30 посадові особи Кубейської сільської ради здійснили заходи з вилучення у Приватного підприємства «БІЛООЗІР`Я» орендованого Антонівського колодязя всупереч чинному Договору та чинному законодавству, прибувши до об`єкта оренди та замінивши замки на насосній станції. Вказані дії були мотивовані представниками сільради закінченням строку дії Договору.

У заяві Приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» було зазначено, що предметом майбутнього позову до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області стане:

- визнання дійсним Договору оренди Антонівського колодязя від 20 квітня 2010 року;

- визнання протиправним розпорядження Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.07.2022 №72 «Про створення комісії», згідно з яким прийнято рішення провести заходи з прийому-передачі комунального майна, а саме орендованого Приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» Антонівського колодязя.

Розглянувши заяву Приватного підприємства «БІЛООЗІР`Я» про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Системний аналіз висновків про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 року у справі № 916/2786/17, та положень ч. 1 ст. 136 і 137 Господарського процесуального кодексу України, дає підстави дійти висновку, що під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в ч.ч. 2, 5, 6, 7 ст. 137 Господарським процесуальним кодексом України).

Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

При цьому, суд зазначає, що підстава вжиття заходів забезпечення позову, як ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, також має бути підтверджена відповідними доказами, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник, а саме лише посилання в заяві на потенційну можливість того, що невжиття заявленого заходу забезпечення позову може призвести до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Право на ефективний засіб юридичного захисту встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії, було зазначено що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

По суті забезпечення позову це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача та інших осіб з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача та інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення у випадку задоволення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд керується тим, що у випадку задоволення позову, судове рішення має бути реалізованим, позаяк це рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві та іншим особам вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Але, у немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного способу захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Надаючи правову оцінку доводам заявника, суд дослідив надані до матеріалів заяви докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується необхідність застосування заходів до забезпечення позову.

З матеріалів заяви вбачається, що 20.04.2010 між заявником (орендарем) та сільрадою (орендодавцем) було укладено Договір оренди, предметом якого є Антоновий колодязь, розташований на території Кубейської (раніше Оріхівської) сільської ради Болградського району Одеської області.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 №720 Оріхівська сільська рада Болградського району Одеської області увійшла до складу Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області.

Додатковою угодою від 16.03.2015 до Договору заявник та сільрада внесли зміни до Договору та узгодили, що Договір укладається на строк 2 роки 11 місяців і діє з 20.04.2010. У випадку якщо жодна зі сторін не повідомить іншу сторону протягом 30 днів до закінчення строку дії Договору, Договір автоматично пролонгується на 2 роки 11 місяців і на тих же умовах, на яких він був укладений.

Листом від 05.07.2022 № 915 сільрада повідомила заявника, що на підставі розпорядження від 05.07.2022 № 72 «Про створення комісії» необхідно погодити двох представників підприємства для включення у склад комісії щодо проведення прийому-передачі комунального майна Антонового колодязя, що відбудеться 19.07.2022 о 10:00.

Як зазначено у заяві, 19.07.2022 близько 10:30 год. представники сільради прибули до Антонівського колодязя та замінили замки на насосній станції, фізично блокувавши роботу підприємства з розвезення питної води населенню с. Оріхівка, зокрема, школам, садкам, будинку культури, абмулаторії, сільраді тощо, та з використання колодязя у власній господарській діяльності згідно з умовами Договору.

Заявник зазначив, що згідно з приписами чинного законодавства та умовами самого Договору, останній є чинним, а сільрада протиправно повідомляє про закінчення строку дії Договору, чим чинить перешкоди та блокує господарську діяльність ПП «БІЛООЗІР`Я».

Водночас умовами Договору передбачено право орендаря самостійно використовувати орендоване майно в рамках, передбачених статутними документами, чинним законодавством і даним Договором.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. ч. 1, 2 ст. 79 ГПК України)

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зі змісту заяви про забезпечення позову вбачається, що предметом майбутнього позову ПП «БІЛООЗІР`Я» до Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області стане:

- визнання дійсним Договору оренди Антонівського колодязя від 20 квітня 2010 року;

- визнання протиправним розпорядження Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.07.2022 №72 «Про створення комісії», згідно з яким прийнято рішення провести заходи з прийому-передачі комунального майна, а саме орендованого Приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» Антонівського колодязя.

Умови дійсності договору означають відповідність правочину загальним вимогам, додержання яких є необхідним для його чинності.

Дійсність правочину визначається законодавцем системою загальних умов, додержання яких є необхідним для чинності правочину (стаття 203 ЦК України):

законність змісту;

спроможність суб`єкта, що вчиняє правочин, до участі у ньому;

відповідність волі та волевиявлення;

дотримання форми правочину.

Сукупність долучених до заяви доказів на даному етапі судового процесу свідчить про те, що Кубейською сільською радою Болградського району Одеської області вчиняються перешкоди у користуванні орендованого заявником майна Антонового колодязя.

Суд акцентує, що дійсність Договору та протиправність розпорядження Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області від 05.07.2022 №72, які стануть предметом майбутнього позову, станом на даний час судом не досліджуються.

З аналізу доданого до матеріалів заяви Договору та листування вбачається, що строк дії Договору з урахуванням можливої пролонгації станом на даний час не сплинув. Інші відомості щодо строку дії Договору та його дійсності станом на час розгляду заяви про забезпечення позову у суду відсутні.

У заяві ПП «БІЛООЗІР`Я» просило суд заборонити Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області: 1) вчиняти будь-які дії щодо Антонівського колодязя, що є предметом договору оренди між Оріхівською сільською радою (на теперішній час ввійшла до складу Кубейської сільської ради згідно Розпорядження КМУ від 12 червня 2020 р. № 720-р) та приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» (), у тому числі передачу його у користування та володіння третім особам; 2) заборонити передачу Антонівського колодязя Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області; 3) забезпечити доступ до використання Антонівського колодязя приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я».

Однак, згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України суд не може застосувати такий захід забезпечення позову як забезпечення доступу до використання Антонового колодязя Приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я». Такий захід суперечитиме приписам ч. 1 ст. 137 ГПК України та самій суті інституту забезпечення позову.

Разом з тим, суд, здійснивши аналіз доданих до заяви матеріалів та можливих наслідків невжиття заходів забезпечення позову, приходить до висновку про часткове задоволення заяви ПП «БІЛООЗІР`Я» про забезпечення позову та вважає можливим забезпечити позовні вимоги заявника шляхом заборони Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області:

- обмежувати Приватному підприємству «БІЛООЗІР`Я» доступ до Антонового колодязя, а також чинити перешкоди Приватному підприємству «БІЛООЗІР`Я» у користуванні Антоновим колодязем, розташованим на території Кубейської сільської ради;

- передавати у користування та володіння третім особам Антоновий колодязь, що є предметом Договору оренди від 20.04.2010, укладеного між Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області (правонаступник Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області) та приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я»

Зазначений спосіб забезпечення відповідає предмету позову. Водночас, його вжиття не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а насамперед спрямоване лише для збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті заявлених вимог в рамках майбутнього позову.

Частиною 5 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 140 ГПК України).

Згідно із частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами першою та четвертою статті 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області не позбавлена права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу. Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Разом з цим, суд звертає увагу, що за наявності доказів, які б спростовували доводи ПП «БІЛООЗІР`Я» щодо необхідності забезпечення позову, Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області не позбавлена права звернутися до Господарського суду Одеської області із заявою про скасування заходів забезпечення позову в порядку ст. 145 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 4-38/22 від 26.07.2022) Приватного підприємства «БІЛООЗІР`Я» про забезпечення позову задовольнити частково.

2. Заборонити Кубейській сільській раді Болградського району Одеської області (68720, Одеська обл., Болградський район, с. Кубей, вул. Успенська, 16-а; ):

- обмежувати Приватному підприємству «БІЛООЗІР`Я» (68721, Одеська обл., Болградський район, с. Оріхівка, вул. Малінова, буд. 62; ) доступ до Антонового колодязя, а також чинити перешкоди Приватному підприємству «БІЛООЗІР`Я» у користуванні Антоновим колодязем, розташованим на території Кубейської сільської ради Болградського району Одеської області;

- передавати у користування та володіння третім особам Антоновий колодязь, що є предметом Договору оренди від 20.04.2010, укладеного між Оріхівською сільською радою Болградського району Одеської області (правонаступник Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області) та приватним підприємством «БІЛООЗІР`Я» ().

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є: Приватне підприємство «БІЛООЗІР`Я» (68721, Одеська обл., Болградський район, с. Оріхівка, вул. Малінова, буд. 62; ).

Боржником за даною ухвалою є: Кубейська сільська рада Болградського району Одеської області (68720, Одеська обл., Болградський район, с. Кубей, вул. Успенська, 16-а; ).

Ухвала є виконавчим документом та дійсна для пред`явлення до виконання у строк, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили 28.07.2022 та може бути оскаржена в строк, передбачений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Волков Роман Володимирович