УХВАЛА

м. Київ

25.07.2022Справа № 910/15172/20
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуб О.М., розглянувши скаргу Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY»

на дії Державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Петрухно Сергія Олександровича у справі № 910/15172/20

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY»

про стягнення 706 232, 07 грн

представники сторін згідно протоколу судового засідання від 25.07.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» про стягнення 706 232, 07 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 позовні вимоги задоволено частково та стягнуто з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «F & C REALTY» на користь КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА ВИКОНАВЧОГО ОРГАНУ КИЇВРАДИ (КИЇВСЬКОЇ МІСЬКОЇ ДЕРЖАВНОЇ АДМІНІСТРАЦІЇ) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» заборгованість у розмірі 251 236 (двісті п`ятдесят одну тисячу двісті тридцять шість) грн 55 коп., 3 % річних у розмірі 8070 (вісім тисяч сімдесят) грн 69 коп., інфляційні втрати у розмірі 7247 (сім тисяч двісті сорок сім) грн 51 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3998 (три тисячі дев`ятсот дев`яносто вісім) грн 32 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задоволено, рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі № 910/15172/20 скасовано в частині відмови у стягненні заборгованості у розмірі 388 416,93 грн, інфляційних втрат у розмірі 31 850,19 грн, 3% річних у розмірі 19 410,20 грн та судового збору у розмірі 6 595,16 грн. В цій частині прийнятонове рішення, яким позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість у розмірі 388 416 (триста вісімдесят вісім чотириста шістнадцять) грн 93 грн, інфляційних втрат у розмірі 31 850 (тридцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят) грн 19 коп, 3% річних у розмірі 19 410 (дев`ятнадцять тисяч чотириста десять) грн 20 коп та судового збору у розмірі 6 595 (шість тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять) грн 16 коп, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 24.05.2021 у справі №910/15172/20 залишено без змін та стягнуто з Приватного акціонерного товариства "F & C REALTY" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" - 9 892 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві) 74 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

17.01.2022 Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» на постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі № 910/15172/20.

13.07.2020 до Господарського суду міста Києва надійшла скарга Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» на дії Державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Петрухно Сергія Олександровича у справі № 910/15172/20, в якій скаржник просить суд визнати постанову (виконавче провадження № 69187480 від 08.06.2022) та дії Державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Петрухно С. О. незаконними.

В обґрунтування зазначеної скарги скаржник посилається на те, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 року у справі №910/15172/20 містить суперечності між мотивувальною та резолютивною частинами, що призводить до неможливості виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/15172/20 від 28 вересня 2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.07.2022 розгляд скарги призначено на 25.07.2022.

У судовому засіданні 25.07.2022 представник Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» надав усні пояснення на рахунок поданої скарги.

Представник Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» проти задоволення скарги заперечував.

Крім того, представником Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» в судовому засіданні було заявлено клопотання про внесення до прохальної частини скарги виправлень та вірним вважати « 1. Визнати Наказ № 910/15172/20 від 17.01.2022, виданий Господарським судом міста Києва, таким, що не підлягає виконанню.»

Дослідивши вищезазначене клопотання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні оскільки даний тип заяв регулюється ст. 328 ГПК України, а Господарським судом міста Києва розглядається скарга на дії виконавця яка регулюється Розділом VI Судовий контроль за виконанням судових рішень ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, Постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі № 910/15172/20, яка набрала законної сили є обов`язковою до виконання та з урахуванням наведених вище приписів не може залишатися невиконаною.

Як зазначалося вище, на виконання зазначеної постанови Господарським судом міста Києва видано відповідні накази.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушення прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012, справа № 1-26/2012).

Так, державним виконавцем 08.06.2022 було відкрито виконавче провадження № 69187480 з примусового виконання рішення у даній справі.

На дату відкриття вказаного виконавчого провадження Постанова Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021 у справі № 910/15172/20 є такою, що набрала законної сили, наказ у даній справі був чинним, рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не приймалося.

Отже, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 69187480 виконавець керувався наказом, виданим Господарським судом міста Києва на підставі Постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.09.2021, а спірна постанова виконавця є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства. Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є необґрунтованими, а скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 232 - 235, 339, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Приватного акціонерного товариства «F&C REALTY» на дії Державного виконавця Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Києва) Петрухно Сергія Олександровича у справі № 910/15172/20 - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачені статтями 254 - 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Алєєва