ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

22 липня 2022 року № 903/448/22

за позовом: ОСОБА_1 , м. Луцьк

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Рожищенське міське споживче товариство, м. Рожище, Волинська обл.

про стягнення 88 115 грн. 29 коп.

Суддя Кравчук А.М.

встановив: 30.06.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Рожищенське міське споживче товариство про стягнення 88 115 грн. 29 коп., з яких: 62 377 грн. 00 коп. вартості частини майна, пропорційної частці в статутному капіталі товариства, 20 160 грн. 25 коп. інфляційних втрат, 5 578 грн. 04 коп. відсотків за користування грошовими коштами. У позовній заяві просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою суду від 01.07.2022 позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Рожищенське міське споживче товариство про стягнення 88 115 грн. 29 коп. залишено без руху. Зобов`язано позивача не пізніше 5-ти календарних днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви та подати суду докази сплати судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп.

Направлена на адресу позивача ухвала суду від 01.07.2022 повернута 13.07.2022 об`єктом поштового зв`язку з позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Ухвалу суду від 01.07.2022 позивач отримав особисто під розписку 15.07.2022 (а.с. 27).

Строк для усунення недоліків по 20.07.2022.

20.07.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору у зв`язку зі скрутним матеріальним станом.

Пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Розглянувши вказане клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з таких підстав.

Відповідно до статті 129 Конституції України, забезпечення права на звернення до суду у визначених законом випадках є однією із засад судочинства, яка застосовується виходячи з принципу верховенства права, змагальності, рівності всіх учасників перед законом і судом, розумності строків розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Аналізуючи право особи на розгляд її позовної заяви, слід застосовувати положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є держава Україна, з урахуванням практики ЄСПЛ, зокрема, у Рішенні 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", яким зазначено, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

При цьому, суд зазначає, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції (Рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі "Креуз проти Польщі").

Реалізація особою права на звернення до суду здійснюється шляхом подання позовної заяви, вимоги до форми та змісту якої встановлені статтею 162 цього Кодексу. У статті 164 ГПК України визначено перелік обов`язкових додатків до позовної заяви, серед яких зазначено докази сплати судового збору.

Отже, встановлення державою обов`язку щодо сплати судового збору за звернення до господарського суду з позовною заявою у порядку та розмірі, що встановлені Законом України "Про судовий збір", є допустимим обмеженням позивача у доступі до суду та не становить порушення гарантованого йому пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод "права на суд".

Положення статей ГПК України та Закону України "Про судовий збір" не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач належним чином не підтвердив, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік. Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків не підтверджують наведеного, оскільки не виключена можливість отримання позивачем у 2021-2022 роках інших видів доходів.

Враховуючи положення статті 129 Конституції України, якою визначено одну із засад судочинства - рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У розумінні приписів ст. 8 Закону України «Про судовий збір» відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин.

Отже, ненадання позивачем достатніх доказів на підтвердження свого скрутного фінансового становища, зумовлює відсутність підстав для звільнення його від сплати судового збору.

Зважаючи на викладене, що розмір судового збору, який підлягає сплаті у даній справі, є мінімальним та становить 2 481 грн. 00 коп., строки, визначені ГПК України щодо залишення заяви без руху, оцінюючи фінансове становище Даниліка Ф.Я., на підставі наданих позивачем доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для його звільнення від сплати судового збору в сумі 2 481 грн. 00 коп. у зв`язку з неподанням переконливих та достатніх доказів на підтвердження обставин щодо відсутності в нього грошових коштів для сплати судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду №903/522/21 від 02.05.2022.

При цьому судом враховано відсутність заяви позивача про продовження строку для усунення недоліків.

Згідно п.п. 4, 8 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Таким чином позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Рожищенське міське споживче товариство про стягнення 88 115 грн. 29 коп. підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 162, 174, 234, 235 ГПК України, господарський суд-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 від 29.06.2022 до Товариства з обмеженою відповідальністю Рожищенське міське споживче товариство про стягнення 88 115 грн. 29 коп. повернути позивачу без розгляду.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 22.07.2022.

Ухвала суду може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук