ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

28.07.2022 Справа № 917/805/22

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ.УА» про забезпечення позову, шляхом накладенням арешту на майно, у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАЗ.УА", вул. Олексія Терьохіна, 8А, м. Київ, 04080

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ЕВМ", вул. Ковпака, 37, м. Полтава, 36007

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗ.УА" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "ЕВМ" про стягнення 3 581 488, 73 грн заборгованості на підставі договору постачання природного газу № 17 від 01.12.2021.

Разом з позовною Товариство з обмеженою відповідальністю "ГАЗ.УА" подало заяву про забезпечення позову, в якій просить:

- накласти арешт на частку, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЕВМ» в об`єктах нерухомого майна (промислові будівлі та споруди), що знаходяться за адресою: Полтавська область місто Полтава вулиця Ковпака, будинок 37. Розмір частки складає 1699/2500 нерухомого майна, Реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна:01, номер об`єкта в РПВН 5947018.

Відомості про складові частини об`єкта нерухомого майна: складова частина об`єкта нерухомого майна:

- мехмайстерня, А-1-2, Загальна площа (кв.м): 1089,2;

- головний корпус, Б-1-5 Загальна площа (кв.м): 3113,9;

- формовочний цех з арматурним цехом , В-1-5 Загальна площа (кв.м): агальна площа (кв.м): 3011;

- трьохбункерний пристрій, Г-2 Загальна площа (кв.м):29.3;

- склад цементу, Д-1 Загальна площа (кв.м): 148,1;

- склад, 3-1 Загальна площа (кв.м): 595,4;

- похила галерея, И-1 Загальна площа (кв.м): 37

- трьохбункерний пристрій, К-1 Загальна площа (кв.м): 3,6

- трьохбункерний пристрій, J1-1 Загальна площа (кв.м):41,2

- гараж, 0-1 Загальна площа (кв.м): 268,4

- склад заповнювача, М-1 Загальна площа (кв.м): 75,6

- прохідна, С-1 Загальна площа (кв.м): 16,9

- навіс, Т-1

- переносна будівля, Ц

- мет. ларьок (переносний), Ч

- мет. вагон (переносний), Ф

- навіс, X

- навіс, Ю

- кранова естакада, 1, 2

- кран козловий, 3,4

- кран мостовий, 4а

- кран козловий, 5

- кранова естакада, 5 а, 9

- сушильна камера, 7а, 76, 7в

- огорожа, 14,15,17

- ворота, 16

- силос для зберігання цементу, 20, 21, 22, 23.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАЗ.УА» (далі - Постачальник, позивач) на виконання умов договору постачання природного газу №17 від 01.12.2021 поставило в червні 2022 року природний газ Товариству з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «ЕВМ» (далі - Споживач, Відповідач) в обсязі 4800 кубічних метрів природного газу на загальну суму 142 866,66 грн з ПДВ. Крім того споживач самостійно відібрав газу, що належить позивачу в кількості 7564 кубічних метрів на загальну суму 1 876 117,07 грн з ПДВ, всього відповідач в червні 2022 року отримав газу в кількості 84 240,00 кубічних метрів на загальну суму 2507309,93 грн з ПДВ. Відповідач за отриманий газ розрахувався частково.

Крім того, позивач відповідно до пункту 1 глави VII Правил постачання природного газу затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 2496 від 30.09.2015 виставив вимогу відповідачу сплатити кошти в сумі 1 187 281,57 грн за перевищення об`єму (обсягу) природного газу.

Відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань по оплаті вартості поставленого газу. Відмовляється отримувати поштову кореспонденцію.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з позовом щодо стягнення заборгованості в сумі 3 694 591,50 грн.

Також, позивач зазначає, що основним видом діяльності відповідача є надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Ціна позову дорівнює половині вартості нерухомого майна, яке належить відповідачу.

Як зазначає позивач, вартість майна що належить відповідачу складає приблизно 7 000 000,00 грн.

Сума, яка підлягає стягненню, є істотною, значно більшою ніж сама вартість Договору постачання природного газу №17 від 01.12.2021 року, тому позивач вважає, що накладення арешту на частину належного відповідачу нерухомого та рухомого майна, є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Як вказує позивач, перевіряючи інформацію у відкритому доступі в Інтернеті при введені інформації продаж об`єкту, вулиця Ковпака 37, місто Полтава дізнався, що в системі сетам продається об`єкт за адресою: вулиця Ковпака 37, місто Полтава.

Позивач вважає, що відповідач буде ухилятися від виконання рішення суду та створювати перешкоди для його виконання, у тому числі шляхом відчуження належного йому майна, зважаючи на те, що вимоги не визнано та не вчинено дій щодо сплати грошових коштів.

Як стверджує позивач, у разі невжиття заходів забезпечення позову виконання рішення буде утрудненим та його неможливо буде виконати в майбутньому.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з статтею 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини та наданих доказів, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте позивач до заяви не надав жодних доказів, які стосуються заявлених позивачем ризиків невиконання чи утруднення виконання рішення у цій справі у разі ухвалення рішення на користь позивача.

Позивач не довів, що невжиття заходів забезпечення позову у вказаний ним спосіб може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Заява позивача ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджена належними доказами.

Також слід зазначити, що зі змісту статті 137 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно або грошові кошти, суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватись та розпоряджатись грошовими коштами або майном, а тому може застосуватись у справі, у якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

При цьому, піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватись майна, що належить до предмета спору.

Згідно з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі № 915/870/18, від 05.09.2019 у справі № 911/527/19 під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити із того, що арешт має стосуватися майна, яке належить до предмета спору, а в даному випадку предметом спору є стягнення 3 581 488, 73 грн грошових коштів на підставі договору постачання природного газу № 17 від 01.12.2021.Тобто об`єктах нерухомого майна (промислові будівлі та споруди), на який позивач просить накласти арешт, не є предметом спору у цій справі.

Крім того, слід зазначити, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення поґзову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

За таких обставин, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЗ.УА» про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом накладенням арешту на майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 10 днів з дня підписання.

Згідно з статтею 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвала підписана 28.07.2022.

Суддя Д.М. Сірош