ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Справа№ 910/19017/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

секретар судового засідання Денисевич К.Ю.

за участю представників

заявника апеляційної інстанції: Танчишен А.Р., Лаврентьєв Д.О.;

позивача: Карманський В.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства юстиції України та ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021

у справі № 910/19017/21 (суддя В.І. Мельник)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ПАРК"

про вжиття заходів забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АРТ ПАРК" подало на розгляд Господарського суду міста Києва заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить: зупинити дію п. 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 року №4087/5 до вирішення справи по суті; заборонити Міністерству юстиції України та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам вчиняти будь-які дії на виконання п. 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15 листопада 2021 року №4087/5 та по внесенню змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо записів про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №178, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 яке було внесено до реєстру на підставі рішень від 27.04.2021 №№57874975, 57890989, від28.04.2021 №№57920997, 57923371, від 12.06.2021 №58715694, від 13.06.2021 №58716253, від 14.06.2021 №58741319, від 15.06.2021 №58753864, від 02.07.2021 №59074048, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В. до часу прийняття рішення по суті спору за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування зазначеного Наказу.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 задоволена заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ПАРК" про забезпечення позову. Зупинена дія п. 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 №4087/5 до вирішення справи по суті. Заборонено Міністерству юстиції України та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам вчиняти будь-які дії на виконання п. 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15 листопада 2021 року №4087/5 та по внесенню змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо записів про право власності на нерухоме майно- нежитлове приміщення №178, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 яке було внесено до реєстру на підставі рішень від 27.04.2021 №№57874975, 57890989, від28.04.2021 №№57920997, 57923371, від 12.06.2021 №58715694, від 13.06.2021 №58716253, від 14.06.2021 №58741319, від 15.06.2021 №58753864, від 02.07.2021 №59074048, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В. до часу прийняття рішення по суті спору за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування зазначеного Наказу.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою, Міністерство юстиції України звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ПАРК" відмовити.

У поданій ним апеляційній скарзі Міністерство юстиції зазначало, що судом першої інстанції прийнято ухвалу про забезпечення позову з порушенням ст.ст. 74, 136, 137, 236 ГПК України, судом не обґрунтовано, якими доказами підтверджується неможливість в подальшому без зупинення дії пункту наказу Міністерства Юстиції та установлення заборони відновити права позивача при тому, що жодних обставин, які б вказували на очевидність протиправних дій Міністерства Юстиції судом не наведено і не наведено аргументів для вжиття заходів забезпечення позову, а тому суд повинен був відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову. Усупереч ч. 11 статті 137 ГПК України суд вжив заходи забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог; рішення суду, у разі задоволення позову, не потребуватиме виконання, тому забезпечуючи позов, суд фактично розглянув спір по суті без розгляду справи, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення.

08.12.2021 апеляційна скарга Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021у справі №910/19017/21 надійшла до Північного апеляційного господарського суду та відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.12.2021 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Коробенко Г.П., судді: Козир Т.П., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Північного апеляційного господарського суду без матеріалів справи №910/19017/21, витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/19017/21 та відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/19017/21 до надходження матеріалів справи №910/19017/21.

Крім того, не погоджуючись із винесеною ухвалою суду, до Північного апеляційного господарського суду звернувся ОСОБА_1 з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21, а у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АРТ ПАРК" відмовити.

У доводах апеляційного оскарження ОСОБА_1 зазначав, що являється мешканцем будинку АДРЕСА_1 , до 16.06.2021 був членом правління ОСББ «Черонозоряний,4-В», і, поряд із іншими фізичними особами, був заявником скарги до Міністерства Юстиції, за результатами розгляду якої Міністерством прийнято рішення про скасування записів у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на нерухоме майно- нежитлове приміщення №178, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

На думку апелянта, місцевий господарський суд розглянув заяву про забезпечення позову за спором, що стосується адміністративного судочинства, адже наказ був виданий Міністерством Юстиції щодо розгляду скарги членів правління ОСББ на рішення та дії приватного нотаріуса з реєстрації права власності на одне приміщення № 178 за 183 особами. Підстав набуття такого права ні заявник, ні інші особи-скаржники не оспорювали і в скарзі цього питання не порушували. Також апелянт наголошував на відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову у частині зупиненні дії пункту 2 наказу, що фактично є тотожнім вирішенню спору по суті і втручанням у повноваження Міністерства Юстиції. Як вказував заявник, забезпечуючи позов однієї особи, шляхом заборони здійснювати реєстраційні дії відносно нежитлового приміщення № 178 суд порушив права ще 182 осіб, які є, поряд ТОВ «Арт Парк», власниками цього приміщення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ПАРК» проти задоволення апеляційних скарг заперечувало, вважало законною прийняту судом першої інстанції ухвалу, а вжиті судом заходи - співмірними та адекватними вимогам, на забезпечення яких вони вжиті.

29.12.2021 матеріали справи № №910/19017/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 задоволено заяву суддів Коробенка Г.П., Кравчука Г.А., Козир Т.П. про самовідвід від розгляду апеляційних скарг Міністерства юстиції України та ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21; матеріали справи № 910/19017/21 передано на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду № 09.1-07/185/22 від 13.06.2022 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/19017/21.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2022, для розгляду справи № 910/19017/21 визначено колегію суддів у складі: Кропивна Л.В. - головуючий суддя, судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою від 20 чернвя 2022 р. колегія суддів у вказаному складі прийнято до свого провадження апеляційну скаргу та призначено розгляд апеляційної скарги на 13.07.2022 о 11-20 год.

У судовому засіданні 13.07.2022 апелянти підтримали свої скарги, а Товариство з обмеженою відповідальністю «АРТ ПАРК» - свої заперечення.

Відповідно до пунктів 1-3 статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За положеннями статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доводи представників сторін, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного процесуального документу, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення (аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №910/16448/18). Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії", було зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 915/167/20.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачем певних дій не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами щодо наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову з вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Вказане спростовує доводи Міністерства юстиції України про те, що в ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову суд першої інстанції не навів жодних обставин, які б вказували на очевидність протиправних дій Міністерства Юстиції.

Предметом судового захисту у майбутньому позові було заявлене належне заявнику право на нерухоме нежитлового приміщення АДРЕСА_3 як одному із співвласників нерухомості без виділу часток у натурі.

Заявник зазначав, що Міністерство юстиції своїм наказом протиправно скасувало записи у Державному реєстрі прав на нерухомість, які були вчинені приватним нотаріусом на підставі правовстановлюючих документів, що підтверджували виникнення такого права у заявника та інших осіб на нерухому річ, при тому, що заявники скарги до Міністерства юстиції, а такими були колишні члени правління ОСББ, не заперечували і не оспорювали речових прав на нерухомість і своїх претензій на неї не висловлювали. На думку заявника, у даному випадку, без встановлених законом підстав, орган державної влади втрутився у право на мирне володіння майном.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» визначено поняття державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття,зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 27 цього Закону визначені підстави для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, серед яких укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та ї обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону згідно з ч. 4 ст. 334 цього Кодексу.

Український правопорядок установлює презумпцію правомірності володіння майном і презумпцію чинності правочину, доки така не буде спростована судом.

На стадії розгляду порушеного питання щодо вжиття заходів до забезпечення позову, господарський суд повинен дослідити, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18.

У даному випадку вимога заявника заборонити Міністерству Юстиції та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам проводити реєстраційні дії, пов`язані із скасуванням рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черток Ірини Володимирівни від 27.04.2021 є співмірним з предметом позову заходом забезпечення, має на меті зберегти становище, яке існувало до видання оспорюваного правового акту і тим самим забезпечити можливість в рамках одного судового процесу ефективного захисту права позивача.

Тим більше, що такий захід забезпечення позову передбачений ч.1 ст. ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас не можна погодитися з висновком суду першої інстанції про забезпечення позову шляхом зупинення дії Наказу, чи окремого його пункту, адже як правовий акт індивідуальної дії наказ набирає чинності з дня його прийняття і діє до його скасування. За наслідками розгляду справи суд на підставі всебічної оцінки доказів, пояснень сторін повинен зробити висновок про правомірність чи неправомірність вказаного наказу та наявність чи відсутність підстав для його скасування. Доводи, якими позивача обґрунтовує свої вимоги щодо вжиття вказаного заходу, є аналогічними тим, що зазначені ним у позові і їх перевірка судом фактично призведе до вирішення спору по суті, а не до встановлення підстав для застосування інституту забезпечення у цій справі.

За таких обставин справи, ухвалу суду першої інстанції у частині пункту 1 - зупинити дію п. 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 №4087/5 до вирішення справи по суті слід скасувати. Заяву ТОВ «Арт Парк» - задовольнити частково, відмовити у вжитті заходів забезпечення позову у частині зупинення дії пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 №4087/5 до вирішення справи по суті.

Доводи одного із апелянтів з приводу того, спір має публічно-правовий характер і тому має розглядатися у адміністративному суді, як і вирішення питання про його забезпечення, не заслуговують на увагу, виходячи з суб`єктного складу сторін і предмету позову, за захистом якого юридична особа звернулася до суду.

Судом апеляційної інстанції відхиляються за неспроможністю доводи ОСОБА_1 з приводу того, що поданням Товариством з обмеженою відповідальністю «Арт Парк» заяви до місцевого господарського суду про забезпечення позову зачіпаються інтереси інших співвласників нерухомої речі, оскільки питання наявності права вирішується судом при вирішенні правового конфлікту по суті вимог.

Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

З огляду на встановлене, при постановлення оскаржуваного судового акта - ухвали судом першої інстанції порушені норми процесуального права, тож колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржений апелянтами процесуальний акт господарського суду у даній справі - частковому скасуванню.

В силу статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на апелянтів.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

П О С Т А Н О В И В:

1. Задовольнити частково апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21 про вжиття заходів забезпечення позову.

2. Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/19017/21 у частині пункту 1 ухвали про зупинення дії пункту 2 Наказу Міністерства юстиції України "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 №4087/5 до вирішення справи по суті і у цій частині відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Арт Парк» у задоволенні його заяви.

3. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21 залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства юстиції України - без задоволення.

4. Викласти пункти 1 -3 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21 у наступній редакції .

« 1. Задовольнити частково Товариству з обмеженою відповідальністю «Арт Парк» заяву про забезпечення позову.

2. Заборонити Міністерству юстиції України та будь-яким іншим його структурним підрозділам та територіальним органам вчиняти будь-які дії по внесенню змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо записів про право власності на нерухоме майно - нежитлове приміщення №178, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що внесені до реєстру на підставі рішень від 27.04.2021 №№57874975, 57890989, від28.04.2021 №№57920997, 57923371, від 12.06.2021 №58715694, від 13.06.2021 №58716253, від 14.06.2021 №58741319, від 15.06.2021 №58753864, від 02.07.2021 №59074048, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черток І.В., до часу прийняття рішення по суті спору за позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування Наказу "Про задоволення скарги" від 15.11.2021 року №4087/5.»

5. Змінити нумерацію пунктів 4 та 5 ухвали Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21.

6. Пункт 4 та 5 ухвали Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі № 910/19017/21 вважати пунктами 3 та 4.

7. Матеріали справи № 910/19017/21 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.07.2022

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко