ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2022 р. Справа№ 910/2333/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Агрикової О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

на рішення Господарського суду міста Києва від 12.05.2022

у справі №910/2333/22 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна"

до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

про стягнення 47 189,09 грн,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до приватного акціонерного товариства "Страхова 47189,09 грн в якості відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 31.10.2020 в м.Вінниця по вул.Київська відбулась ДТП за участю автомобіля "Вольво", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , який здійснив наїзд на паркан АЗС №02-01, яка застрахована позивачем по договору добровільного страхування майна, укладеному з ПзІІ "АМІК Україна". Позивач виплатив потерпілій особі (ПзІІ "АМІК Україна") страхове відшкодування в сумі 47189,09 грн, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до відповідача, як страхової компанії, у якій була застрахована цивільна відповідальність особи, винної у ДТП, однак відповідач вимоги позивача не виконав.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12 травня 2022 року позов задоволено.

З приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" стягнуто на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" - 47 189 грн. 09 коп. відшкодування та 2 481 грн. судового збору.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження 21.02.2022, однак у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією не подав відзив на позовну заяву; позивач до заяви про виплату страхового відшкодування не додав документів, які підтверджують право власності потерпілої особи на пошкоджене майно, тому заява була залишена без розгляду; у відповідача є обов`язок відшкодувати оцінену шкоду, розмір якої визначається на підставі звіту/акту/висновку виконаних оцінювачем/експертом, однак позивач не надав відповідного звіту.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 червня 2022 року відкрито апеляційне провадження, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу - до 10 липня 2022 року, сторонам роз`яснено, що апеляційна скарга буде розглянута у письмовому провадженні, без виклику учасників справи.

Позивач отримав копію ухвали 16.05.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа через систему "Електронний суд", однак у встановлений судом строк не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Частиною 2 ст. 270 ГПК України встановлено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 вересня 2020 року між ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна", як страховиком, та ПзІІ "АМІК Україна", як страхувальником, було укладено Договір добровільного страхування майна юридичних осіб №251.994192812.0086, відповідно до умов якого було застраховано майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим майном.

Згідно Додатку №1 до вказаного договору застрахованим майном є, у тому числі, автозаправна станція (АЗС) № 02-01, що знаходиться у м.Вінниця, вул. Київська, 180, право власності на яку підтверджується реєстраційним посвідченням нерухомого майна від 07.08.2002, рішенням власника від 29.04.2015, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права оренди земельної ділянки під вказаною АЗС.

Згідно реєстраційного посвідчення вказана АЗС складається з комплексу автозаправної станції літ. "А", загальною площею 159,2 м.кв.

31.10.2020 о 23 год. 20 хв. у м. Вінниці по вул. Київська, 180, сталася дорожньо-транспортна пригода "Наїзд на інші перешкоди", за участю автомобіля марки "Вольво", державний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 (перевірка на стан сп`яніння не проводилась через відсутність ознак сп`яніння), що підтверджується Довідкою №264618 про дорожньо-транспортну пригоду, складену Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області 01.11.2020.

Розділ про потерпілих у довідці не заповнений.

З постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2021 у справі №127/25566/20, вбачається, що ОСОБА_1 , 31.10.2020 о 23:20 год. в м.Вінниці, вул. Київська, 180, керував транспортним засобом Volvo FH42T д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Schwarzmuller з д.н.з. НОМЕР_2 під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, через що здійснив наїзд на паркан, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження та завдав матеріальних збитків.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано винним за вчинене правопорушення, передбачене статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

02.01.2021 представник ПзІІ "АМІК Україна" подав позивачу Заяву про настання збитку від 02.11.2020, в якій зазначено, що 01.11.2020 на АЗС 02-01 м.Вінниця, вул.Київська, 180, вночі, водій у нетверезому стані при здійсненні паркування на території АЗС збив 2 секції бетонного паркану, про подію повідомлено поліцію, орієнтовний розмір збитку 50 000,00 грн.

Згідно рахунку на оплату від 04.02.2021, акту здачі-приймання робіт (надання послуг) від 24.02.2021, кошторису від 23.02.2021, первинного акту виконаних робіт від 22.02.2021 та платіжних доручень від 05.02.2021 та 04.03.2021 ПзІІ "АМІК Україна" сплатило на користь ТОВ "Промавтоматика Вінниця" 47 189,09 грн за "роботи з ремонту пошкодженого залізобетонного паркану АЗС 02-01 м.Вінниця, вул. Київська, 180".

06 квітня 2021 позивачем складено страховий АКТ №61736, яким визначено розмір страхового відшкодування по даній події - 47183,09 грн та в цей же день прийнято розпорядження №61736 на виплату страхового відшкодування.

Платіжним дорученням №32312 від 06.04.2021 позивач сплатив страхове відшкодування в сумі 47183,09 грн на користь ПзІІ "АМІК Україна".

У довідці про дорожньо-транспортну пригоду зазначено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу застрахована у ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" згідно з полісами №ЕР/201278220 (автомобіль) та № ЕР/201278296 (напівпричеп).

Позивач вказує, що 30.08.2021 він за вих.№13/55 направив відповідачу заяву про виплату страхового відшкодування, у якій просив здійснити грошове відшкодування у розмірі 47183,09 грн. До заяви були додані копії: страхового акту, розпорядження, довідки про ДТП, витяг з ЄДРСР, заяви про настання страхового випадку, рахунку, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжного доручення, довіреності підписанта.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки вказана заява залишена без відповіді, а суму страхового відшкодування відповідач не сплатив, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції визнав їх доведеними та обґрунтованими, оскільки здійснивши виплату страхового відшкодування у визначеному розмірі за договором страхування, позивач набув права вимоги до відповідача, як страхової компанії, яка застрахувала цивільно-правову відповідальність винної особи.

Однак, Північний апеляційний господарський суд не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч. 2 ст. 512 та ст. 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у зв`язку зі страховою подією та у відповідності до умов Договору добровільного страхування майна юридичних осіб від 18.09.2020 №251.994192812.0086.

Отже, факт виплати страховиком страхового відшкодування обумовив перехід до нього від страхувальника відповідних прав у порядку суброгації до особи, відповідальної за завдані збитки, в межах понесених ним витрат на виплату страхового відшкодування.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов`язання, яке існувало на момент заподіяння шкоди і у зв`язку з яким було виплачене страхове відшкодування, та відбулася зміна в ньому кредитора.

Під час суброгації нового зобов`язання не виникає, первісні правовідносини залишаються незмінними. Тобто, у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Страховик виступає замість потерпілого.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Таким чином позивач у даній справі витупає на правах потерпілого ПзІІ "АМІК Україна"), а тому до нього перейшло право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Особою, відповідальною за завдану шкоду, може бути як винна особа - безпосередній її заподіювач, або юридична особа, працівником якої є ця особа, так і страхова компанія, відповідальна за останніх.

Позивач вказує, що цивільна відповідальність безпосереднього заподіювача шкоди (особи винної у ДТП) ОСОБА_1 , який керував автомобілем Volvo FH42T д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом Schwarzmuller з д.н.з. НОМЕР_2 , на час ДТП була застрахована ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" згідно з полісами №ЕР/201278220 (автомобіль) та № ЕР/201278296 (напівпричеп).

У матеріалах справи відсутні копії вказаних полісів, що унеможливлює перевірку умов страхування, зокрема, щодо ліміту відповідальності та розміру франшизи, однак відповідач не заперечує факт укладання даних полісів.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У даному випадку, за доводами позивача, відповідач, як страховик цивільно-правової відповідальності власника автомобіля Volvo з напівпричепом Schwarzmuller, під керуванням ОСОБА_1 , тобто, особи, яка визнана винною у ДТП, має відшкодовувати збитки, що були завдані внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності, а позивач, як особа, яка виплатила страхове відшкодування особі, якій завдано збитків внаслідок ДТП, набув право вимоги до відповідача замість потерпілої особи.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особливість правил відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, полягає в наявності лише трьох підстав для виникнення відповідальності: а) наявність шкоди; б) протиправна дія заподіювача шкоди; в) наявність причинного звґязку між протиправною дією та шкодою. Вина заподіювача шкоди не вимагається. Тобто, особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини). Відповідальність такої особи поширюється до межі непереборної сили. Тому її називають підвищеною.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на заявлені позивачем предмет та підстави позову, до предмета доказування у даній справі входять обставини, які підтверджують: 1) факт того, що завдання шкоди страхувальнику за Договором добровільного страхування майна юридичних осіб саме внаслідок ДТП, яка сталась 31.10.2020 та її розмір; 2) факт того, що завдання такої шкоди (пошкодження паркану) відбулось саме внаслідок протиправних дій особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована відповідачем.

Позивач вказує, що внаслідок ДТП був пошкоджений бетонний паркан на АЗС 02-01, яка належить ПзІІ "АМІК Україна".

У Довідці про дорожньо-транспортну пригоду зазначено про "наїзд на інші види перешкод", однак не заповнений розділ "Відомості про потерпілих".

В постанові Вінницького міського суду Вінницької області від 15.01.2021 у справі №127/25566/20 зазначено, ОСОБА_1 здійснив наїзд на паркан, проте, не вказано, що цей паркан належить саме ПзІІ "АМІК Україна".

Відповідно до пп. "г" п.35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до Заяви про страхове відшкодування додається, у тому числі, документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну.

Зі змісту заяви на виплату страхового відшкодування від 30.08.2021, яка направлялась позивачем відповідачу, вбачається, що відповідний документ до неї доданий не був.

До позовної заяви позивачем додано копію реєстраційного посвідчення від 07.08.2002, згідно якої ПзІІ "Лукойл-Україна (в подальшому перейменоване на ПзІІ "АМІК Україна" є власником АЗС, яка складається з комплексу автозаправної станції літ. "А", загальною площею 159,2 м.кв. У вказаному посвідчені відсутні відомості про те, що бетонний паркан входить до складу АЗС.

Щодо заяви про настання збитку від 02.11.2020, яка подавалась ПзІІ "АМІК Україна" позивачу, в якій вказано про те, що "водій у нетверезому стані при здійсненні паркування на території АЗС збив 2 секції бетонного паркану", то вона судом оцінюються критично, оскільки суперечить Довідці про дорожньо-транспортну пригоду, в якій вказано про відсутність ознак сп`яніння у водія.

Крім цього, відповідно до статті 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на час направлення позивачем відповідачу заяви) розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Статтею 31 вказано Закону в редакції, чинній на час подання позову, встановлено, що розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Однак, позивачем не надано ні аварійного сертифікату, ні звіту про оцінку, виконаного оцінювачем, ні висновку експерту, які б підтверджували розмір завданої шкоди.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про недоведеність позивачем виникнення у відповідача обов`язку з виплати страхового відшкодування у розмірі 47189,09 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

За встановлених обставин Північний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 12 травня 2022 року прийняте із невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального права, а тому, відповідно до положень ст. 277 ГПК України, підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати останнього на сплату судового збору за подання апеляційної скарги, а судові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12 травня 2022 року.

3. У позові відмовити.

4. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (04112, м. Київ, вул. Дегтярівська, 62, ідентифікаційний код 20782312) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. І. Федорова, 32-А, ідентифікаційний код 30859524) - 3 721 (три тисячі сімсот двадцять одну) грн 50 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21.07.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

О.В. Агрикова