ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13.05.2022м. ДніпроСправа № 904/1106/22

За позовом Фізичної особи-підприємця Гузь Олександра Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРІС ТК"

про стягнення коштів у розмірі 488 168 грн. 66 коп.

Представники:

Без участі сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець Гузь Олександр Володимирович звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЙРАС ТК" про стягнення грошових коштів у розмірі 488 168 грн. 66 коп. та судового збору, з яких: 466 700 грн. 44 коп. - заборгованість за договором підряду " 11/01/22 від 11.1.2022 року; 2 800 грн. 20 коп. - 3% річних; 18 668 грн. 02 коп. - пені; 7 322 грн. 53 коп. - судового збору.

Позивач звернувся з заявою про забезпечення позову (в порядку ст. 138 ГПК України), просить суд накласти арешт на нежитлове приміщення площею 89,9 кв.м. за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченка, буд. 188/1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 116, та нежитлове приміщення площею 216, 4 кв.м. за адресою Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Шевченко, буд. 188/2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 116, до винесення рішення суду по суті справи.

Ухвалою суду від 12.05.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження.

У відповідності до ст. 136 ГПК України, Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1, 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України, передбачено забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 321 ЦК, особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, відповідних майнових наслідків.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Предметом позову є стягнення грошових коштів. Накладання арешту на нежитлові приміщення, у даному випадку, не є адекватним заходом забезпечення позову, оскільки у справі відсутні належні докази (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України) щодо неможливості виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Зазначені позивачем у заяві нежитлові приміщення не є предметом позовних вимог.

Господарський суд вважає, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову, з урахуванням наявних у справі доказів, не є адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки відсутній прямий зв`язок між зазначеними заходами забезпечення позову і предметом спору.

Керуючись приписами ст.ст. 136 - 140, 232 - 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строк, передбачений ст. ст. 254 - 258 Господарського процесуального кодексу України .

Повний текст складено 13.05.2022

Суддя Г.В. Манько