ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/1724/20

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання: І.М. Станкова,

за участю представників сторін:

від позивача: Р.І. Кобак

від відповідача: О.В. Серт

від третіх осіб: фізичної особи О.Д. Бєрової В.Б. Скіндер

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет»

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 (суддя Бездоля Д.О., м.Одеса, повний текст складено 22.11.2021)

у справі №916/1724/20

за позовом фізичної особи ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет»

за участю третіх осіб, які не заявляються самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. фізичної особи ОСОБА_2 ;

2. фізичної особи ОСОБА_3

про визнання рішення загальних зборів товариства недійсними,

В С Т А Н О В И В :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (далі також ТОВ «Автомаркет»), в якій просила визнати недійсними рішення загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Автомаркет», оформлені протоколом зборів учасників (засновників) ТОВ «Автомаркет» від 20.04.2020 №1/20, в частині визначення розміру вартості частки у майні товариства, яка підлягає виплаті ОСОБА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірним рішенням відповідача порушено права позивача, як учасника товариства, що вибув, оскільки розмір частки позивача, що підлягає виплаті позивачу у зв`язку з виходом з товариства, визначений невірно, а саме, на іншу дату та на підставі вартості активів, яка не є ринковою.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.07.2020 фізичну особу ОСОБА_2 та фізичну особу ОСОБА_3 залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції провадження у справі зупинялось у зв`язку з проведенням судової експертизи.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 позов задоволено. Визнано недійсним рішення загальних зборів учасників ТОВ «Автомаркет» від 20.04.2020, оформлене пунктом 1 протоколу №1/20, про виплату ОСОБА_1 частки в статутному капіталі товариства в розмірі 616428,80 грн. Стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 2102,00грн. та судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи, в сумі 30595,97 грн.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що згідно із висновком призначеної у цій справі судової експертизи вартість частки ОСОБА_1 , при її виході зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників (майна товариства) пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 (47,8%), станом на 31.12.2019, становить 5261293,14 грн., тобто більшою, ніж визначено відповідачем у спірному рішенні, у зв`язку з чим прийняте загальними зборами ТОВ «Автомаркет» спірне рішення не відповідає вимогам законодавства України та порушує право позивача на отримання частки, виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки позивача.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, ТОВ «Автомаркет» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги скаржник послався на те, що місцевим господарським судом не враховано, що позивач не може оскаржувати рішення загальних зборів товариства, учасником якого він не є. Відповідач вважає, що під час вирішення даного спору місцевому господарському суду слід було виходити з того, що особа перестає бути носієм корпоративних прав з моменту виходу із товариства. Оспорюване рішення загальних зборів учасників товариства було прийнято 20.04.2020, коли позивач ОСОБА_1 перестала бути носієм корпоративних прав щодо ТОВ «Автомаркет», а тому рішення загальних зборів, прийняті після виходу позивача зі складу товариства, не можуть бути такими, що порушують корпоративні права позивача.

Також скаржник наголосив на тому, що позивач у позові не заявляє про порушення її корпоративних прав, а вказує про порушення її майнових прав, що проявилось у недостатності вартісної оцінки частки позивача на момент виходу із товариства.

Як зазначає апелянт, враховуючи зміст статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», позивач, який вважає, що йому виплатили неправильно вартість його частки або її розмір розрахований неправильно, може звернутись до суду із позовом про стягнення вартості частки, що йому не була виплачена. Обраний позивачем спосіб захисту порушеного права у даній справі не може призвести до поновлення порушеного права позивача з огляду на його неефективність. Судом також не надано оцінку тому, що якщо позивач звертається до суду за захистом свого майнового права, то позов, який здатний його захистити, може бути лише майнового характеру, виходячи із сутності відносин, що склались між сторонами. Порушене майнове право може бути захищене судом за допомогою позову саме майнового характеру, а не немайнового, якою є вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників.

Таким чином, на переконання скаржника, належним способом захисту права, про порушення якого заявляє позивач ОСОБА_1 , є саме заявлення позову до ТОВ «Автомаркет» про стягнення вартості частки на момент виходу із товариства у розмірі, який позивач вважає обґрунтованим.

В апеляційній скарзі скаржник також вказав про те, що суд першої інстанції самоусунувся від з`ясування факту порушення права позивача саме на момент пред`явлення позову, у зв`язку з чим ним було неправильно застосовано статтю 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», частиною сьомою якої передбачено, що товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Виходячи із обставин цієї справи, прострочення боржника, тобто невиконання ТОВ «Автомаркет» свого обов`язку, передбаченого частиною сьомою статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», могло мати місце, починаючи із 10.01.2021, але позов у справі подано ОСОБА_1 у червні 2020 року, тобто на момент подання позову право позивача не було та не могло бути порушене. Додатковим аргументом щодо викладеного являється те, що судовий експерт не зміг визначити вартість частки позивача ОСОБА_1 при її виході зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , станом на 12.01.2020, у зв`язку з відсутністю балансу (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020 та розшифровки основних засобів ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020. Вказані відомості і не могли бути визначені позивачем станом на дату подання позову, оскільки в червні 2020 року (подання позову у справі) баланс (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет» за 2020 рік ще не існував.

У зв`язку з наведеним апелянт вважає, що місцевий господарський суд порушив статтю 99 Господарського процесуального кодексу України, оскільки суд взагалі не мав призначати у справі експертизу, а відтак, необґрунтованим є покладення оскаржуваним рішенням на відповідача обов`язку відшкодувати на користь позивача судові витрати, пов`язані з проведенням експертизи.

Одночасно ТОВ «Автомаркет» заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.01.2022 (у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран) поновлено ТОВ «Автомаркет» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №916/1724/20; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк до 31.01.2022 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми або не у строк, встановлений судом, у вигляді їх повернення заявникові без розгляду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 (у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран) розгляд справи №916/1724/20 призначено на 22.02.2022 о 10:00 год.

31.01.2022 позивачем ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку надіслано відзив на апеляційну скаргу, який судом апеляційної інстанції отримано 03.02.2022 за вх.№77/22/Д1.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги позивач ОСОБА_1 зазначила про те, що вимога про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників (засновників) ТОВ «Автомаркет», оформлених протоколом №1/20 від 20.04.2020, є належним способом захисту, і таке рішення може бути оскаржене нею, оскільки таким рішення порушено її права та інтереси. Позивач також зазначила про необґрунтованість тверджень апелянта щодо безпідставності призначення у даній справі судової експертизи, оскільки експертиза була призначена ухвалою суду від 08.10.2020 у відповідності до вимог статті 99 Господарського процесуального кодексу України, вказану ухвалу суду відповідач не оскаржував. Крім того, позивач наголосила на тому, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, будь-яких заперечень проти позову відповідач в суді першої інстанції не зазначав, а відтак, доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки суд апеляційної інстанції не може приймати і розглядати доводи апеляційної скарги, які виходять за межі доводів заперечень відповідача в суді першої інстанції та які, відповідно, взагалі не розглядалися в суді першої інстанції (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 23.10.2019 у справі №911/1603/18).

З огляду на тимчасову непрацездатність головуючого судді Л.В. Поліщук з 15.02.2022 по 25.02.2022, судове засідання у призначений день та час не відбулось.

Крім того, суддю зі складу колегії суддів, яка не є суддею-доповідачем, Л.О. Будішевську звільнено з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 17.02.2022 №136/0/15-22 «Про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Південно-західного апеляційного господарського суду у зв`язку з поданням заяви про відставку» та наказу в.о. голови суду С.І. Колоколова від 18.02.2022 №44-к «Про відрахування зі штату суду судді Будішевської Л.О.».

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ затверджено Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

На засіданні 15.03.2022, Верховна Рада ухвалила Закон про затвердження Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку із звільненням судді Л.О. Будішевської, 18.03.2022 за розпорядженням керівника апарату суду №339 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1724/20.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.03.2022 для розгляду апеляційної скарги у справі №916/1724/20 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Автомаркет» на рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №916/1724/20 прийнято до провадження у новому складі колегії суддів: головуючий суддя Л.В. Поліщук, судді: К.В. Богатир, С.В. Таран.

Водночас, відповідно до статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану конституційні права людини на судовий захист не можуть бути обмежені.

Однак, у зв`язку з загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, керуючись статтею 3 Конституції України, статтею 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022, враховуючи положення Указу Президента «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, наказом в.о. голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.02.2022 №6-ОД «Про встановлення особливого режиму роботи Південно-західного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових справ до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

З урахуванням викладеного, дата судового засідання судом апеляційної інстанції в ухвалі від 21.03.2022 не визначалась.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України та продовженням воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX, статті 29 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIIІ «Про судоустрій і статус суддів» (зі змінами), наказом голови Південно-західного апеляційного господарського суду від 13.05.2022 №10-ОД «Про особливий режим роботи Південно-західного апеляційного господарського суду» скасовано дію наказу від 28.02.2022 №6-ОД та рекомендовано учасникам судових проваджень розгляд скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», на офіційну електронну адресу суду , з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом, засобами поштового зв`язку, у тому числі АТ «Укрпошта», брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі відеоконференцзв`язку шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Враховуючи викладене вище, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2022 розгляд справи №916/1724/20 призначено на 14.06.2022 о 12:00 год. Вказаною ухвалою, серед іншого, запропоновано учасникам справи подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії, використовуючи засоби електронного зв`язку (підсистеми «Електронний суд», офіційної електронної пошти суду), а також скористатись своїм правом та надати до Південно-західного апеляційного господарського суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Роз`яснено учасникам судового провадження їх право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у тому числі із застосуванням власних технічних засобів.

06.06.2022 на електронну пошту Південно-західного апеляційного господарського суду від представника ОСОБА_3 адвоката Скіндера В.Б. надійшла заява (вх. №77/22/Д4 від 06.06.2022), в якій представник ОСОБА_3 , пославшись на запровадження воєнного стану, існування реальної загрози для життя і здоров`я, бажання прийняти участь у судовому засіданні апеляційного суду та надати пояснення, а також пославшись на рекомендації Ради суддів України щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02.03.2022, просив не призначати розгляд справи до закінчення бойових дій та стабілізації ситуації. При цьому адвокат зазначив, що за наявною у нього інформацією Бєрова О.Д. тимчасово виїхала за межі України.

Крім того, 14.06.2022 на електронну пошту суду апеляційної інстанції від представника ТОВ «Автомаркет» - адвоката Серта О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.77/22/Д6 від 14.06.2022) у зв`язку з неможливістю взяти участь у судовому засіданні, призначеному на 14.06.2022 о 12:00 год., з підстав участі адвоката в іншому судовому засіданні, призначеному на цю саму дату, в підтвердження чого надано: роздруківку списку справ, призначених до розгляду на 14.06.2022 у Господарському суді Сумської області; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги юридичній особі, яку адвокат Серт О.В. представлятиме в Господарському суді Одеської області; а також повноваження адвоката Серта О.В. на представництво відповідача у даній справі №916/1724/20.

13.06.2022 ухвалою суду апеляційної інстанції задоволено клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Кобака Р.І. про участь у судовому засіданні, призначеному на 14.06.2022 о 12:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Колегія суддів, розглянувши в судовому засіданні 14.06.2022 клопотання представника третьої особи ОСОБА_3 адвоката Скіндера В.Б., протокольною ухвалою суду відхилила вказане клопотання з підстав того, що воно не підтверджено жодними доказами про перебування ОСОБА_3 поза межами України, та, крім того, в матеріалах справи наявні документи, що підтверджують повноваження Скіндера В.Б. на представництво інтересів ОСОБА_3 .

Дослідивши в судовому засіданні 14.06.2022 клопотання скаржника та долучені до нього документи, колегія суддів визнала причини, зазначені в обґрунтування заявленого клопотання, поважними, у зв`язку з чим протокольною ухвалою суду задовольнила його.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду постановлено розглянути апеляційну скаргу ТОВ «Автомаркет» на рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 у справі №916/1724/20 у розумний строк. Розгляд апеляційної скарги відкладено на 19.07.2022 об 11:00 год.

Також вказаною ухвалою суду задоволено усне клопотання представника ОСОБА_1 адвоката Кобака Р.І. про участь у судовому засіданні, призначеному на 19.07.2022 об 11:00 год., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів; постановлено провести наступне судове засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні, яке відбулось 19.07.2022 в режимі відеоконференції, представник скаржника підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі; просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати, у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Бєрової О.Д. також просив оскаржуване рішення суду скасувати, у задоволенні позову відмовити. Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав її необґрунтованості; просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте не скористався своїм правом участі в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Заслухавши представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

09.01.2020 приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. було засвідчено справжність підпису ОСОБА_1 (громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) на заяві (т. 1 а.с.11), в якій остання повідомила про прийняте рішення щодо виходу зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», . У цій заяві ОСОБА_1 також просила ТОВ «Автомаркет» повідомити про вартість її частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для такого розрахунку, не пізніше 30 днів з дня отримання цієї заяви. Крім цього, у заяві ОСОБА_1 просила ТОВ «Автомаркет» протягом одного року (строку, визначеного статутом товариства) передати їй майно пропорційно до розміру її частки, який складає 47,8% статутного капіталу ТОВ «Автомаркет».

13.01.2020 ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме, щодо внесення змін до складу засновників (учасників) ТОВ «Автомаркет» (код 02971208) шляхом виключення позивача (т.1 а.с.12-15).

Так, згідно із витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 13.01.2020 (т.1 а.с.24-26), у реєстрі містились, зокрема, такі відомості щодо юридичної особи ТОВ «Автомаркет» (код 02971208): розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) та дата закінчення його формування 2230710,00 грн., 20.09.2011; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників), 1) ОСОБА_1 , розмір внеску до статутного фонду 1066279,38 грн; 2) ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного фонду 160611,12 грн; 3) ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного фонду 1003819,50 грн.

Станом на 16.01.2020 (т.1 а.с.19-23) у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо юридичної особи ТОВ «Автомаркет» (код 02971208) вже містились нові відомості про: розмір статутного капіталу (статутного або складеного капіталу) 1164430,62 грн.; перелік засновників (учасників) юридичної особи, у тому числі частки кожного із засновників (учасників), 1) ОСОБА_2 , розмір внеску до статутного фонду 160611,12 грн; 2) ОСОБА_3 , розмір внеску до статутного фонду 1003819,50 грн.

16.01.2020 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку направила на адресу відповідача лист (т.1 а.с.27-28), в якому повідомила про свій вихід зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», а також просила не пізніше 30 днів з дня отримання цього листа повідомити їй про вартість частки позивача, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Як вбачається з наявного в матеріалах справи опису вкладення, разом з цим листом позивачем на адресу відповідача направлено, зокрема, копію заяви про вихід зі складу учасників ТОВ «Автомаркет».

20.04.2020 відбулись загальні збори учасників (засновників) ТОВ «Автомаркет», на вирішення яких, згідно із протоколом №1/20 (т.1 а.с. 30), були поставлені наступні питання:

1)про виплату частки статутного капіталу товариства ОСОБА_1 у зв`язку з її виходом зі складу учасників (засновників) товариства шляхом виплати їй ринкової вартості частини майна товариства, пропорційно її частці у статутному капіталі відповідно до статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у загальному розмірі 616428,80 грн. Загальна ринкова вартість майна товариства на час виходу ОСОБА_1 складала 1289600,00 грн., що відповідає розділу «Актив» Фінансового звіту товариства за 2019 рік (а.с.33, т.1) на час виходу ОСОБА_1 ;

2)про надання повноважень директору товариства щодо проведення дій, пов`язаних з виконанням рішень, прийнятих на загальних зборах учасників.

За результатом розгляду вищевказаних питань порядку денного загальними зборами прийняті наступні рішення:

1)виплатити частку статутного капіталу товариства ОСОБА_1 у зв`язку з її виходом зі складу учасників (засновників) товариства шляхом виплати їй ринкової вартості частини майна товариства, пропорційно її частці у статутному капіталі відповідно до статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у загальному розмірі 616428,80 грн. протягом одного року з дня виходу;

2)надати повноваження директору товариства щодо виплати ОСОБА_1 її частки у статутному капіталі товариства відповідно до статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» у загальному розмірі 616428,80грн. протягом одного року з дня виходу.

Про прийняті загальними зборами рішення позивача було повідомлено листом від 27.04.2020 за підписом представника засновника ТОВ «Автомаркет» Бєрової О.Д. (т.1 а.с.29).

ОСОБА_1 , не погодившись із розміром частки статутного капіталу ТОВ «Автомаркет», яка підлягає виплаті у зв`язку з її виходом, звернулась до господарського суду з даним позовом.

З огляду на встановлені обставини колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частина третя статті 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту третього частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Відповідно до частини першої статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами розуміють відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав (частина третя статті 167 Господарського кодексу України).

Участь у товаристві майном і узгодження між учасниками спільного управління ним наділяє учасника корпоративними правами, а тому відносини щодо цих прав мають характер корпоративних правовідносин.

Отже, спір з корпоративних правовідносин виникає щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі який вибув.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 27.04.2021 у справі №591/5242/18, від 17 грудня 2019 року у справі №927/97/19 (провадження № 12-133гс19),від 4 вересня 2019 року у справі №927/90/19(провадження № 12-103гс19); від 11 червня 2019 року у справі №922/2005/18(провадження № 12-261гс18), від 11 червня 2019 року у справі №917/1338/18(провадження №12-23гс19).

Визначаючи юрисдикцію спору також слід мати на увазі, що правовідносини між учасниками господарського товариства врегульовано Законом України від 06 лютого 2018 року № 2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність», який, серед іншого, впорядковує правовідносини між учасниками товариства щодо майна товариства і, зокрема, формування статутного капіталу та розподілення майна товариства при виході учасника з господарського товариства.

При цьому правовий статус учасника, який вийшов з товариства, як фізичної особи без реєстрації суб`єкта підприємницької діяльності, не змінює правову природу його правовідносин з господарським товариством з приводу майна, внесеного таким учасником як вклад.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.04.2021 у справі №591/5242/18.

Учасник, який вибув зі складу господарського товариства, може бути стороною корпоративного спору щодо визначення та стягнення належної йому до сплати вартості частки майна юридичної особи, якщо відповідні вимоги обґрунтовуються порушенням його корпоративних прав на момент прийняття такого рішення.

Відповідно до пункту 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» рішення загальних зборів учасників (акціонерів) та інших органів господарського товариства є актами, оскільки ці рішення зумовлюють настання правових наслідків, спрямованих на регулювання господарських відносин, і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

Згідно з усталеною судовою практикою підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів.

Спір у даній справі стосується питання визнання недійсним рішення загальних зборів учасника товариства з обмеженою відповідальністю з підстав порушення прав учасника, який вибув, щодо визначення належної йому до сплати вартості частки у статутному капіталі товариства.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що спір у даній справі є таким, що виник з корпоративних відносин, є підвідомчий господарському суду, а вимога про визнання недійсним рішення щодо визначення вартості належної до сплати частки учасника, який вибув, є належним способом захисту.

Частиною першою статті 116 Цивільного кодексу України та частиною першою статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» передбачено право учасника товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу. Вихід учасника з товариства, внаслідок якого у товаристві не залишиться жодного учасника, забороняється (частина п`ята статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» (частина шоста статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки. Статутом товариства, що діє на момент виходу учасника, може встановлюватися інший строк для здійснення такої виплати (частина сьома статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Вартість частки учасника визначається виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників товариства пропорційно до розміру частки такого учасника (частина восьма статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна (частина дев`ята статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Товариство виплачує учаснику, який вийшов з товариства, вартість його частки або передає майно лише пропорційно до розміру оплаченої частини частки такого учасника (частина десята статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Товариство зобов`язане надавати учаснику, який вийшов з товариства, доступ до документів фінансової звітності, інших документів, необхідних для визначення вартості його частки (частина одинадцята статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Статутом товариства можуть бути передбачені інші строк, порядок, розмір та спосіб проведення розрахунків з учасником, що виходить з товариства, а також порядок вибору суб`єкта оціночної діяльності. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства (частина дванадцята статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю»).

Статут ТОВ «Автомаркет» містить аналогічні положення, що регулюють вихід учасника товариства.

Так, згідно із пунктом 7.8. статуту ТОВ «Автомаркет» (т. 2 а.с.29-42) учасник товариства, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, може вийти з товариства у будь-який час без згоди інших учасників.

Відповідно до пунктів 7.11., 7.12., 7.13. статуту учасник, який вийшов з товариства, має право одержати вартість частини майна товариства пропорційно розміру його частки у статутному капіталі товариства. За погодженням учасника товариства, який вийшов, та товариства зобов`язання зі сплати грошових коштів може бути замінено зобов`язанням із передачі іншого майна. Не пізніше 30 днів з дня, коли товариство дізналось чи мало дізнатись про вихід учасника, воно зобов`язане повідомити такому колишньому учаснику вартість його частки, надати обґрунтований розрахунок та копії документів, необхідних для розрахунку. Вартість частки учасника визначається станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви у порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань». Товариство зобов`язане протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, виплатити такому колишньому учаснику вартість його частки.

Учасник вважається таким, що вийшов з товариства, з дня державної реєстрації його виходу в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (пункт 7.16. статуту).

Згідно з частиною першою статті 190 Цивільного кодексу України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Частиною першою статті 66 та статтею 139 Господарського кодексу України встановлено, що майно підприємства становлять речі та інші цінності (включаючи нематеріальні активи), які мають вартісне визначення, виробляються чи використовуються у діяльності суб`єктів господарювання та відображаються в їх балансі або враховуються в інших передбачених законом формах обліку майна підприємства.

Отже, вартість частини майна товариства, що підлягає виплаті, повинна відповідати вартості активів товариства за вирахуванням вартості його зобов`язань (тобто вартості чистих активів), пропорційній до частки учасника в статутному капіталі товариства.

За наявності спору між учасником товариства та самою юридичною особою щодо визначення вартості майна останньої, учасник товариства має право вимагати проведення з ним розрахунків на підставі дійсної (ринкової) вартості майна товариства, а не на підставі вартості, за якою майно обліковується у товаристві. Взяття майна на облік за певною вартістю є односторонньою вольовою дією товариства, яка не може бути беззаперечним доказом дійсної вартості майна. Сторони можуть доводити дійсну вартість майна будь-якими належними доказами. До таких доказів належать, у тому числі, висновки експертів.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.04.2018 у справі № 925/1165/14 та в постанові Верховного Суду від 27.11.2018 у справі N 920/65/18.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 послалась на те, що ринкова вартість сукупності всіх часток учасників товариства була визначена загальними зборами учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи саме з вартості активів товариства, яка зазначена у фінансовій звітності за 2019 рік, а вартість цих активів складається з вартості необоротних активів та оборотних активів. При цьому, як зазначила позивач, у вказаному звіті йдеться про відображення вартості активів ТОВ «Автомаркет», яка визначається здебільш як залишкова вартість активів, а в деяких випадках як первісна вартість. Відтак, позивач вказала про те, що наведена у фінансовій звітності мікропідприємства - ТОВ «Автомаркет» за 2019 рік вартість активів не є ринковою вартістю сукупності всіх часток учасників товариства та, відповідно, не може бути підставою для визначення ринкової вартості сукупності всіх часток учасників. При цьому, оскільки заяву про вихід зі складу ТОВ «Автомаркет» ОСОБА_1 було подано 13.01.2020, отже, вартість її частки повинна бути визначена станом на 12.01.2020. В той же час, з фінансової звітності ТОВ «Автомаркет» за 2019 рік вбачається, що товариство у своїй звітності відобразило вартість майна товариства станом на 31.12.2019, а не станом на 12.01.2020, як це передбачено Законом України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю».

Позивач, посилаючись на те, що між сторонами існує спір щодо ринкової вартості майна відповідача, яка існувала станом на день, що передував дню подання позивачем заяви про вихід з товариства, а отже, з врахуванням підстав та предмету позову, зазначила про необхідність призначення у справі комплексної судової економічної та будівельно-технічної експертизи, проведення якої просила доручити Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та на вирішення якої поставити наступні питання:

-яка дійсна ринкова вартість активів Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (код 02971208), в тому числі нежитлові будівлі (автомобільний торгівельний комплекс), які належать відповідачу на праві приватної власності, інших основних засобів, нематеріальних активів, майна невиробничого призначення, оборотних активів тощо, з урахуванням майнових зобов`язань товариства, станом на 12.01.2020?

-яка дійсна ринкова вартість частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (код 02971208) належить до виплати ОСОБА_1 пропорційно розміру її частки (47,8% статутного капіталу), у зв`язку з її виходом зі складу учасників товариства, станом на 12.01.2020?

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2020 у справі №916/1724/20 призначено експертизу.

Проведення експертизи доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України (вул. Успенська, 83/85, м. Одеса, 65011).

Поставлено перед експертом/-ами наступні питання:

-яка дійсна ринкова вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (код 02971208), станом на 12.01.2020, з урахуванням всього майна товариства, нематеріальних активів товариства та з урахуванням зобов`язань товариства?;

-яка дійсна ринкова вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (код 02971208), станом на 12.01.2020, пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , яка дорівнює 47,8% статутного капіталу товариства, виходячи з ринкової вартості в сукупності всіх часток учасників товариства?

23.11.2020 до Господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України надійшов супровідний лист з клопотанням експерта Шевчука Д.О. від 13.11.2020 про надання додаткових матеріалів, необхідних для виконання експертизи у цій справі, а саме:

- оцінку майна ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020;

- Статут ТОВ «Автомаркет», діючий станом на 12.01.2020;

- баланс (форма № 1-мс) ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, у разі відсутності, станом на 01.01.2020 (в наданому на дослідження балансі відсутні дані щодо власного капіталу);

- головну книгу за 2019 рік ТОВ «Автомаркет»;

- розшифровку основних засобів ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020 або на дату наданого балансу.

На виконання вимог ухвали Господарського суду Одеської області від 23.11.2020 та клопотання експерта, позивачем було подано звіт про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», яке знаходиться на балансі товариства станом на 12.01.2020 та розташоване за адресою: 68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, пр. Суворова, 221 (т. 2 а.с. 97-231).

Так, згідно із висновком оцінювача, який викладений у звіті, майно ТОВ «Автомаркет», яке знаходиться на балансі товариства станом на 12.01.2020 та розташоване за адресою: 68600, Одеська обл., м.Ізмаїл, пр. Суворова, 221, згідно із наданою розшифровкою станом на 31.12.2019, включає:

1)нежитлові будинки та споруди в складі: адміністративно-торгівельного будинку літ. «А» загальною площею 1030,4 кв.м.; гаражів літ. «Б» площею 105,6 кв.м., літ. «З» площею 198,6 кв.м., літ. «І» площею 145,3 кв.м.; майстерні літ. «Е» площею 77,9 кв.м. з навісом літ. «е»; прохідної літ. «П» площею 13,3 кв.м.; вбиральні літ. «Г» та надвірних споруд: №1, 1а, 2, 3, 10, 11, 12;

2)інші необоротні активи, у тому числі: станок шиномонтажний; документи по газопроводу.

Всього вартість майна ТОВ «Автомаркет», згідно із звітом про незалежну оцінку майна, станом на 12.01.2020, складає 8223254,00 грн. без ПДВ та 9866905,00 грн. з урахуванням ПДВ.

Згідно із виконаною представництвом експертної ради Українського товариства оцінювачів в Одеській області рецензією від 16.02.2021 №1359 про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», яке знаходиться на балансі станом на 12.01.2020 і розташоване за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.31-32, т.3), відповідно до вимог «Національного стандарту №1» вищевказаний звіт про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», виконаний суб`єктом підприємницької діяльності ОСОБА_5 (оцінювач ОСОБА_5 ), класифікований як такий, що в цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів по оцінці майна, а наявні недоліки не вплинули на достовірність оцінки.

24.02.2021 до суду першої інстанції згідно із супровідним листом від 08.02.2021 №20-6712 надійшло повідомлення судового експерта Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Максюти О.В. (т. 3 а.с. 2-3), в якому експерт зазначив, що на вирішення судової оціночно-будівельної експертизи поставлено питання: «Яка дійсна ринкова вартість майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» (код 02971208), станом на 12.01.2020, з урахуванням всього майна товариства, нематеріальних активів товариства та з урахуванням зобов`язань товариства?», проте у зв`язку з ненадходженням до експертної установи додаткових матеріалів у строк, встановлений Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, експерт повідомив суду про неможливість подання висновку експерта із зазначеного питання.

05.08.2021 до Господарського суду Одеської області від Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов висновок судово-економічної експертизи №20-6462/6463, складений експертом Шевчуком Д.О. 30.06.2021 (а.с.15-21, т.3).

Дослідивши мотивувальну частину висновку судово-економічної експертизи №20-6462/6463, судом апеляційної інстанції встановлено, що дослідження наданих документів експертом проводилось методом документальної перевірки та співставлення.

У зв`язку з тим, що на дослідження не надано балансу (форма 1-мс) ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020, розшифровки основних засобів ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020, та у заяві директора ТОВ «Автомаркет» ОСОБА_6 від 07.12.2020 зазначено про неможливість надати баланс станом на 12.01.2020, експерт проводив розрахунок вартості частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 станом на 31.12.2019 та використовував дані розшифровки основних засобів станом на 01.01.2020 (т.2 а.с. 46, 188), копії розшифровки балансу ТОВ «Автомаркет» станом на 31.12.2019 (т.2 а.с. 189).

Розрахунок вартості частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , експертом визначався на підставі звіту про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», яке знаходиться на балансі ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020.

У мотивувальній частині висновку експерт також зазначив, що проведеним дослідженням встановлено, що вартість майна ТОВ «Автомаркет», з урахуванням ринкової вартості необоротних активів, встановлених у звіті про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», станом на 31.12.2019, склала в загальній сумі 11006889,42 грн. (1257100,00грн. + 9749789,42 грн.).

За результатами проведених досліджень експертом надані наступні висновки:

1)поставлене на дослідження перше питання не відноситься до компетенції експерта-економіста, про що на адресу Господарського суду Одеської області направлялось повідомлення від 08.02.2021 №20-6712 про неможливість надання висновку судової оціночно-будівельної експертизи;

2)вартість частки ОСОБА_1 , при її виході зі складу учасників ТОВ «Автомаркет» (), виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників (майна товариства) пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 (47,8%), станом на 31.12.2019, складе в сумі 5261293,14 грн (11006889,42 грн. * 47,8%).

При цьому експертом зазначено, що визначити вартість частки ОСОБА_1 при її виході зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи з ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , станом на 12.01.2020, у зв`язку з відсутністю Балансу (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, та розшифровки основних засобів ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, не надається можливим.

Згідно із частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (частини перша та друга статті 98 Господарського процесуального кодексу України).

Матеріали справи свідчать про те, що з метою з`ясування дійсної вартості майна ТОВ «Автомаркет» та, відповідно, вартості частки ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства, у цій справі призначено судову експертизу.

Відповідно до статті 106 Господарського процесуального кодексу України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами з різних галузей знань або з різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожний експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставленого на вирішення експертизи питання (питань). У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 105 цього Кодексу.

Призначену у справі експертизу в частині судової будівельно-технічної експертизи (визначення дійсної ринкової вартості нерухомого майна ТОВ «Автомаркет») проведено не було.

Натомість для визначення вартості майна ТОВ «Автомаркет» необхідно було встановити вартість нежитлових будівель, які належать товариству, і ця вартість повинна бути встановлена лише судовим експертом, до компетенції якого належить проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Проте експерт розрахунок вартості частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , здійснив на підставі звіту про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», яке знаходиться на балансі ТОВ «Автомаркет» станом на 12.01.2020.

Крім того, експерт вказав, що визначити вартість частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , станом на 12.01.2020, у зв`язку з відсутністю балансу (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, та розшифровки основних засобів ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, не надається можливим.

Відповідно до вимог частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У статті 76 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За змістом статті 77 Господарського процесуального кодексу України, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом з іншими доказами за правилами, встановленими статті 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У відповідності до частин першої та другої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів критично оцінює висновок експерта №20-6462/6463, складений експертом Шевчуком Д.О. 30.06.2021, оскільки:

вказаний висновок експерта не містить дослідження і висновків в частині судової будівельно-технічної експертизи (визначення дійсної ринкової вартості нерухомого майна ТОВ «Автомаркет»);

розрахунок вартості частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , експертом визначався на підставі звіту про незалежну оцінку майна ТОВ «Автомаркет», виконаного оцінювачем ОСОБА_5 , тоді як вартість майна ТОВ «Автомаркет» повинна бути встановлена лише судовим експертом, до компетенції якого належить проведення судової оціночно-будівельної експертизи;

експерт не зміг визначити вартість частки ОСОБА_1 , при її виході із складу учасників ТОВ «Автомаркет», виходячи із ринкової вартості сукупності всіх часток учасників пропорційно до розміру частки ОСОБА_1 , станом на 12.01.2020, у зв`язку з відсутністю балансу (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020, та розшифровки основних засобів ТОВ «Автомаркет», станом на 12.01.2020.

З урахуванням наведеної оцінки висновку експерта №20-6462/6463 від 30.06.2021 та вищенаведених приписів процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний висновок експерта є таким, що не відповідає вимогам належності та допустимості доказів згідно із вимогами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не перевірив висновок експерта №20-6462/6463 від 30.06.2021 на предмет його відповідності вимогам належності та допустимості доказів, а поклав в основу свого рішення, у зв`язку з чим визначив вартість частки ОСОБА_1 , при її виході зі складу учасників ТОВ «Автомаркет», станом на 31.12.2019, а не станом на день, що передував дню подання учасником відповідної заяви про вихід, як передбачено частиною шостою статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», та, як наслідок, дійшов необґрунтованого висновку про задоволення позову з підстав того, що вартість частки позивача є більшою, ніж визначено відповідачем у спірному рішенні.

За встановлених обставин ОСОБА_1 при зверненні з даним позовом не доведено, що вартість її частки є більшою, ніж визначено у спірному рішенні загальних зборів учасників ТОВ «Автомаркет», у зв`язку з чим у позові про визнання недійсним рішення загальних зборів товариства слід відмовити.

При цьому суд апеляційної інстанції, враховуючи приписи частини сьомої статті 24 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» про обов`язок товариства виплатити колишньому учаснику вартість його частки протягом одного року з дня, коли воно дізналося чи мало дізнатися про вихід учасника, та враховуючи відсутність станом на час звернення з даним позовом (червень 2020 року) балансу (форма №1-мс) ТОВ «Автомаркет» за 2020 рік, оскільки відповідач, як суб`єкт мікропідприємництва, керуючись Порядком подання фінансової звітності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2000 № 419, фінансову звітність за 2020 рік на той час ще не складав, вважає, що ефективним способом захисту прав позивача є звернення з позовом про виплату вартості частки після спливу вказаного вище строку, і в межах розгляду такого позову визначити ринкову вартість частки у статутному капіталі.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам не відповідає, у зв`язку з чим підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та за апеляційний перегляд справи покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281 - 284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 11.11.2021 у справі № 916/1724/20 скасувати.

У задоволенні позову відмовити.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102 /дві тисячі сто дві/ грн. 00 коп. та витрати, пов`язані з проведенням експертизи в сумі 30595 /тридцять тисяч п`ятсот дев`яносто п`ять/ грн. покласти на позивача.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомаркет» 3153 /три тисячі сто п`ятдесят три/ грн. 00 коп. витрат за апеляційний перегляд справи.

Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідний наказ із зазначенням всіх необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.07.2022.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран