УХВАЛА

м. Київ

20.07.2022Справа № 910/6831/17

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В., за участю секретаря судового засідання Скокіна О.Л., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу по справі

за позовом: Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Залив-Метал"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

За участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача (заявника): Цілуванська С.С.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: не з`явився

від третьої особи 3: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Фінанси та Кредит" Валендюка В.С. звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 616309692,14 грн., заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 267128679,55 грн. та пені у розмірі 37775163,81 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2017 позов Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" заборгованість по відсотках у розмірі 115 858 902 грн, судовий збір у розмірі 30184, 25 грн.

20.06.2017 на виконання рішення суду було видано наказ.

25.01.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" про заміну правонаступником сторони по справі.

Ухвалою від 02.02.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна" про заміну сторони правонаступником задоволено; замінено стягувача за рішенням від 07.06.2017 Господарського суду міста Києва по справі №910/6831/17 в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 115 858 902 грн з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Кредитна установа "Інвестиційна".

Не погоджуючись із вказаною ухвалою Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" було подано апеляційну скаргу.

Ухвалою від 16.02.2022 Північного апеляційного господарського суду витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6831/17.

На виконання ухвали суду апеляційної інстанції від 16.02.2022, у зв`язку з надходженням апеляційної скарги від Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.02.2022, судом супровідним листом від 05.04.2022 справа № 910/6831/17 за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про стягнення 921 213 535,50 грн була направлена до Північного апеляційного господарського суду.

30.05.2022 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про визнання наказу по справі таким, що не підлягає виконанню.

Постановою від 14.06.2022 Північного апеляційного господарського суду ухвалу від 02.02.2022 Господарського суду міста Києва було скасовано.

28.06.2022 матеріали справи було повернуто на адресу Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6831/17.

Ухвалою від 06.07.2022 призначено розгляд заяви на 20.07.2022.

У судовому засіданні 20.07.2022 представником Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" було підтримано вимоги щодо визнання наказу по справі таким, що не підлягає виконанню.

Представник позивача (стягувача) у судове засідання 20.07.2022 не з`явився, проте, про дату, час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином. Наразі, за висновками суду, неявка представника позивача (стягувача) не перешкоджає розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" у судовому засіданні 20.07.2022.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для її задоволення, виходячи з такого.

За приписами ч.ч.2, 4 ст.328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Тобто, з системного аналізу ч.1 ст.328 Господарського процесуального кодексу України полягає, що наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню у наступних випадках: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18.12.2019р. по справі №465/7682/13-ц.

Проте, у даному випадку у суду відсутні підстави вважати наявними обставини, що у розумінні ст.328 Господарського процесуального кодексу України є достатніми для визнання наказу Господарського суду міста Києва від 20.06.2017 по справі №910/6831/17 таким, що не підлягає виконанню.

Наразі, суд звертає увагу заявника на те, що закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання й зазначення про вказані обставини судом апеляційної інстанції в постанові від 14.09.2022 по справі №910/6831/17, не підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у розумінні ст.328 Господарського процесуального кодексу України.

Суд також зауважує, що правовим наслідком пропущення встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання в силу приписів ст.4 Закону України "Про виконавче провадження" є повернення виконавчого документа стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, проте, ніяким чином не визнання останнього таким, що не підлягає виконанню.

В контексті наведеного суд звертає увагу заявника на наявність в господарському процесуальному законодавстві інституту поновлення строку пред`явлення наказу до виконання.

Зокрема, згідно ч.1 ст.329 Господарського процесуального кодексу України у разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Одночасно, суд зауважує, що Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року N18-рп/2012; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року N11-рп/2012.

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009р. Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Виходячи з того, що згідно зі ст.1 Конституції України Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України. Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004р. по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

За таких обставин, у даному випадку, задоволення заяви відповідача могло призвести до порушення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та нівелювання ефективності правозахисної функції держави.

Таким чином, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "Р ЕНД Р КОММОДІТІЗ" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню - залишити без задоволення.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 21.07.2022.

Суддя В. В. Князьков