ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про часткову відмову у видачі судового наказу

18.07.22 р. Справа № 917/686/22

Суддя Ківшик Олена Володимирівна, розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро", вул. Метрологічна, буд.14-Б, м. Київ,03143, Ідентифікаційний код юридичної особи в )

до боржника Фермерського господарства "101 корова", вул. Центральна, 92, смт. Чутове, Чутівський район, Полтавська область, 38800, Ідентифікаційний код юридичної особи в )

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фермерського господарства "101 корова" 156 837,00 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім укладеного між сторонами 25.04.2019 р. Договору поставки № ПЛ-66-25042019/н-ПО, з яких : 118 974,15 грн. заборгованість за отриманий товар, 15 503,63 грн. пеня за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р., 16 410,53 грн. втрати від інфляції за період з листопада 2019 р. по жовтень 2021 р., 5 948,70 грн. штраф у розмірі 5% від суми заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

11.07.2022 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" до суду надійшла заява вх. № 750/22 до боржника Фермерського господарства "101 корова" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення 156 837,00 грн. заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання останнім укладеного між сторонами 25.04.2019 р. Договору поставки № ПЛ-66-25042019/н-ПО, з яких : 118 974,15 грн. заборгованість за отриманий товар, 15 503,63 грн. пеня за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р., 16 410,53 грн. втрати від інфляції за період з листопада 2019 р. по жовтень 2021 р., 5 948,70 грн. штраф у розмірі 5% від суми заборгованості. Крім того, заявник просить суд стягнути з боржника судові витрати зі сплати судового збору та витрати по сплаті правничої допомоги у розмірі 54 360,34 грн.

В частині стягнення боргу у сумі 135 384,68 грн. (в т.ч. : 118 974,15 грн. заборгованість за отриманий товар та 16 410,53 грн. втрат від інфляції), який виник на підставі Договору поставки № ПЛ-66-25042019/н-ПО від 25.04.2019 р., а також 248,10 грн. витрат зі сплати судового збору, Господарським судом Полтавської області виданий судовий наказ від 18.07.2022 р..

Дослідивши матеріали заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника 15 503,63 грн. пені за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р., 5 948,70 грн. штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України, під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.

Водночас, ч. 1 ст. 152 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою (пункт 5).

В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на несплату Фермерським господарством "101 корова" частини боргу у розмірі 118 974,15 грн. за товари, отримані згідно Договору поставки № ПЛ-66-25042019/н-ПО від 25.04.2019 р. за видатковою накладною № 2038 від 24.05.2019 р..

Крім того, заявник просить суд видати судовий наказ про стягнення з боржника 15 503,63 грн. пені за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р. та 5 948,70 грн. штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості.

Строк оплати товару сторонами визначено у Додатку № 1 до Договору поставки № ПЛ-66-25042019/н-ПО від 25.04.2019 р., а саме : покупець зобов`язаний розрахуватись за товар до 15.10.2019 р..

Таким чином, право вимоги у заявника щодо стягнення з Фермерського господарства "101 корова" боргу виникло з 16.10.2019 р..

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність : скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За викладеного, строк позовної давності щодо стягнення з боржника пені та штрафу закінчився 16.10.2020 р..

Втім, з заявою про видачу судового наказу до Господарського суду Полтавської області заявник звернувся 11.07.2022 р., тобто вимоги в частині стягнення з боржника 15 503,63 грн. пені за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р. та 5 948,70 грн. штрафу в розмірі 5% від суми заборгованості заявлені поза межами встановленої ст. 258 ЦК України позовної давності.

Отже, оскільки заявник пропустив встановлений ст. 258 ЦК України річний строк позовної давності, який застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), суд приходить до висновку про відмову у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника 15 503,63 грн. пені за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р. та 5 948,70 грн. штрафу на підставі п. 5 ч. 1 ст.152 ГПК України.

Щодо заявлених до стягнення з боржника витрат по сплаті правничої допомоги у розмірі 54 360,34 грн. суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу в цій частині, зважаючи на таке.

По-перше, ГПК України визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (стаття 1 ГПК України).

Частина 1 ст. 12 ГПК України визначає, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку:

1) наказного провадження;

2) позовного провадження (загального або спрощеного).

Відповідно до ст. 147 ГПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

Згідно з ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто, в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В силу приписів ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З вищевикладеного вбачається, що наказне провадження передбачає можливість стягнення неоспорюваної заборгованості, за заявою особи, якій належить право вимоги про стягнення неоспорюваної грошової заборгованості за письмовими договорами, яка не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Системний аналіз наведених вище процесуальних норм дає підстави для висновку про те, що стягнення з боржника в наказному провадженні сум, які відмінні від неоспорюваної заборгованості, не передбачено.

Тому, стягнення з боржника витрат на правову допомогу за укладеним між заявником та адвокатом договором про надання юридичних послуг № 001/18-SLS суперечить самій суті наказного провадження, оскільки договір не є укладеним між заявником та боржником, а також не є неоспорюваною заборгованістю.

По-друге, ч. 1 ст. 123 ГПК України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати : 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною першою ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Отже, за приписами ГПК України попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат сторона має подати до суду разом з першою заявою по суті спору, якими відповідно до приписів ч. 2 ст. 161 ГПК України є позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Проте, розділ ІІ ГПК України не передбачає подання будь-якої заяви по суті спору, що унеможливлює подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Стаття 126 ГПК України визначає, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частина 1 ст. 13 ГПК України визначає, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Проте, враховуючи порядок здійснення судочинства у наказному провадженні, виходячи з приписів означених норм, у боржника відсутня можливість доведення неспівмірності витрат, заявлених до стягнення заявником, що суперечить приписам ч. 1 ст. 13 ГПК України.

Також, частина 4 ст. 129 ГПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з вищевикладеного в сукупності, процесуальний закон не передбачає розподілу будь-яких судових витрат, окрім судового збору в порядку здійснення судочинства у наказному провадженні, що свідчить про те, що заявлена заявником вимога про стягнення витрат на правову та професійну правничу допомогу в розмірі 54 360,34 грн. не підлягає розгляду в порядку наказного провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку (ч. 2 ст. 153 ГПК України).

Керуючись ст. ст. 148, 152, 153, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Розмай Агро" у видачі судового наказу в частині стягнення з боржника Фермерського господарства "101 корова" 15 503,63 грн. пені за період з 16.10.2019 р. по 16.04.2020 р., 5 948,70 грн. штрафу у розмірі 5% від суми заборгованості та витрат по сплаті правничої допомоги у розмірі 54 360,34 грн..

2. Повідомити учасників справи про те, що у зв`язку із відсутністю коштів на придбання поштових марок Господарським судом Полтавської області з 15.06.2022 р. тимчасово припинено відправку поштової кореспонденції суду в паперовому вигляді, про що на офіційному веб-сайті суду було розміщене відповідне інформаційне повідомлення.

3. Роз`яснити учасникам справи, що вони можуть отримати інформацію по справі, яка розглядається, на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади у мережі Інтернет за адресою: pl.arbitr.gov.ua.

Ухвала підписана 18.07.2022 року

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки, встановлені у ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В.Ківшик