ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" липня 2022 р. Справа № 918/416/22

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Політики Н.А., за участі секретаря судового засідання Костюкович Ю.С.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд"

до фізичної особи-підприємця Баюн Наталії Володимирівни

про стягнення неустойки в сумі 130 416 грн 00 коп.,

у судове засідання учасники справи не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) при розгляді судової справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В червні 2022 року Приватне акціонерне товариство "Рівнебуд" (далі - Товариство, позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Баюн Наталії Володимирівни (далі - Підприємець, відповідач) про стягнення неустойки в сумі 130 416 грн 00 коп.

Позовна заява мотивована тим, що договір оренди нежитлового приміщення від 1 лютого 2021 року № 3 припинив свою дію 31.07.2021 р., а рішенням Господарського суду Рівненської області від 2 грудня 2021 року у справі № 918/730/21 відповідача виселено з орендованого приміщення, що підтверджує факт порушення відповідачем обов`язку щодо повернення об`єкту оренди. Тому позивач заявив до стягнення 130 416 грн 00 коп. неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за період 01.08.2021 р. - 01.01.2022 р.

Ухвалою суду від 4 липня 2022 року позовну заяву Товариства від 21 січня 2021 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження задоволено, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи призначено на 25 липня 2022 року.

У судове засідання 25 липня 2022 року позивач не з`явився, про дату, час і місце даного засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення відповідного поштового відправлення № 331 (а.с. 15). В той час, про причини неявки суд не повідомив.

Крім того відповідач у судове засідання 25 липня 2022 року також не з`явився, про дату, час і місце даного засідання повідомлявся належним чином.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів ГПК України, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 4 липня 2022 року, відправлена відповідачу на адресу зазначену позивачем у позовній заяві та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 34028, м. Рівне, вул. Щаслива, 33/2, повернулася до суду із відміткою на конверті про невручення: "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 16-17).

Станом на 25 липня 2022 року за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань судом встановлено, що місцезнаходження Підприємця є: 34028, м. Рівне, вул. Щаслива, 33/2.

Згідно із п. п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За вказаних обставин, у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення відповідача про розгляд даної справи.

У даному випадку судом враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Крім того, судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду).

У той же час повторне відкладення розгляду справи може призвести до виходу за межі встановлених чинним ГПК України строків розгляду господарських спорів та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, суд вважає, що всі необхідні докази для вирішення спору по суті залучено до матеріалів справи. Інших додаткових доказів судом у відповідача не витребовувалось, а явка останнього в судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Згідно з ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданим йому процесуальним правом, а неявка останнього не перешкоджає розгляду цієї справи та вирішенню спору по суті, то за висновками суду справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 вказаної статті).

У судовому засіданні 25 липня 2022 року судом було прийнято рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

1 лютого 2021 року між Приватним акціонерним товариством "Рівнебуд" (далі - Орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Баюн Наталією Володимирівною (далі - Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення № 3 (далі - Договір) (а.с. 2-4 ).

Відповідно до предмету Договору, Орендодавець передає, а Орендар бере в тимчасове платне користування приміщення на 1 поверсі, кімнати № 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21 загальною площею 98,8 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Відінська, 41

Приміщення, що орендується надається Орендарю для підприємницької діяльності (п. 2.1. Договору).

Згідно з умовами пункту 3.1. Договору, термін оренди складає з моменту його підписання до 31 липня 2021 року.

Вказаний договір підписаний уповноваженими представниками сторін та скріплений відтиском печатки Товариства.

30 липня 2021 року Товариство направило Підприємцю лист за № 03/51 про звільнення орендованих приміщень площею 98,8 м. кв., що підтверджується квитанцією АТ "Укрпошта" від 30.07.2021 р. (а.с. 6).

Проте, як зазначає позивач, вказаний лист залишився без відповіді та задоволення.

Як зазначив позивач в позовній заяві, рішенням Господарського суду Рівненської області від 2 грудня 2021 року у справі № 918/730/21 задоволено позовні вимоги Товариства до Підприємця про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення нежитлових приміщень 1-го поверху будинку № 41 по вул. Відінській у м. Рівне загальною площею 98.8 м.кв., а саме кімнат 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, що підтверджує факт порушення Підприємцем обов`язку щодо повернення об`єкту оренди.

Тому позивач просив стягнути з відповідача 130 416 грн 00 коп. неустойки на підставі ч. 2 ст. 785 ЦК України за період 01.08.2021 р. - 01.01.2022 р.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Положення частини 1 статті 785 ЦК України встановлюють, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

У відповідності до п. 7.1. Договору після закінчення терміну оренди Орендар зобов`язаний передати приміщення, що орендується, протягом 3-х днів з моменту закінчення терміну оренди за актом передачі.

Положення частини 2 статті 785 ЦК України встановлюють, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Оскільки договір оренди нежитлового приміщення від 1 лютого 2021 року № 3 діяв до 31 липня 2021 року, відповідач мав обов`язок повернути майно протягом 3-х днів з моменту закінчення терміну оренди за актом передачі, тобто до 03.08.2021 р. включно.

Водночас після припинення Договору відповідач не повернув майно за відповідним актом.

З діловодства спеціалізованого суду встановлено, що рішенням Господарського суду Рівненської області від 2 грудня 2021 року у справі № 918/730/21 відповідача виселено з орендованого нежитлового приміщення 1-го поверху будинку № 41 по вул. Відінській у м. Рівне загальною площею 98.8 м.кв., а саме кімнат 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21.

Вказане рішення набрало законної сили 29 грудня 2021 року, а відтак Господарським судом Рівненської області видано відповідний наказ.

Також з діловодства спеціалізованого суду встановлено, що постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Рівненської області від 29 грудня 2021 року № 918/730/21 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення нежитлового приміщення 1-го поверху будинку № 41 по вул. Відінській у м. Рівне загальною площею 98.8 м.кв., а саме кімнат 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, до суду не надходила.

Враховуючи ч. 2 ст. 785 ЦК України та п. 7.1. Договору, у зв`язку з неповерненням Підприємцем на підставі акта приймання-передачі орендованих приміщень після припинення договору оренди, з відповідача підлягає стягненню неустойка в розмірі подвійної плати за користування річчю в сумі 130 416 грн 00 коп. за період 01.08.2021 р. - 01.01.2022 р.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищенаведені обставини, за результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача 130 416 грн 00 коп. неустойки.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову, Товариством, заявляючи вимогу про стягнення неустойки, було сплачено 2 481 грн 00 коп. судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі в сумі 2 481 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст. 73-79, 91, 123, 129, 178, 202, 222, 233, 236-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Баюн Наталії Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства "Рівнебуд" (33014, м. Рівне, вул. С. Бандери, 41, ) неустойку в розмірі 130 416 (сто тридцять тисяч чотириста шістнадцять) грн 00 коп. та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн 00 коп. - витрат по оплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до частини 5 статті 240 ГПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 липня 2022 року.

Суддя Політика Н.А.