ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р.м. ХарківСправа № 922/9/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (адреса: 03038, м.Київ, вул.І.Федорова,32-А)
до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м.Харків, вул.Донця-Захаржевського, 6/8)
про стягнення 15118,10 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" про стягнення 15118,10грн. в порядку суброгації, з яких 11667,33 грн. - страхове відшкодування, 1741,93 грн. - інфляційні, 745,11 грн. - 3% річних, 963,73 грн. - пеня. Позивач є страховиком за договором добровільного страхування №28-2111-19-00135 від 06.09.19 постраждалого 28.09.19 у ДТП транспортного засобу (далі - ТЗ) "Renault Megan" державний реєстраційний номер (далі - д.р.н.) НОМЕР_1 , а відповідач - винного у ДТП ТЗ "Skoda Octavia" д.р.н. НОМЕР_2 .

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05.01.2022 року відкрито провадження у справі №922/9/22 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Сторонами надано до суду наступні документи:

- відзив відповідача (вх.№1534 від 24.01.22);

- відповідь позивача на відзив (вх.№2855 від 07.02.22).

Надані документи прийняті судом до розгляду та долучені до матеріалів справи.

Згідно з ст.248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше 60 днів з дня відкриття провадження у справі.

У зв`язку з введенням Указом Президента України №64/2022 з 24.02.2022 року воєнного стану на території України та обмеженим здійсненням судочинства Господарським судом Харківської області через проведення бойових дій на території міста Харкова, враховуючи поточну обстановку, що склалася у місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку розгляду справи, встановленого ст.248 ГПК України.

Отже суд приймає рішення у справі за наявної технічної можливості, у розумний строк.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

28.09.2019 року відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу Renault Megane д.р.н. НОМЕР_1 та транспортного засобу Skoda Octavia д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 .

Учасники ДТП скористались наданим їх правом спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол).

Цивільно-правова відповідальність власника ТЗ Renault Megane д.р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2 (постраждалого у ДТП) була застрахована у ПАТ «СК «Українська страхова група» (Позивач) відповідно до Договору від 06.09.2019 року добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №28-2111-19-00135, предметом якого є страхування транспортного засобу Renault Megane д.р.н. НОМЕР_1 .

В результаті вказаної ДТП ТЗ Renault Megane д.р.н. НОМЕР_1 отримав механічні ушкодження.

15.10.2019 року Страхувальник звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

29.10.2019 року ПАТ «СК «Українська страхова група» на підставі Рахунку-фактури №ВРЕН0030967 від 16.10.2019 року на суму 16210,80 грн. було складено страховий акт №ПССКА-7127 та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів ПАТ "СК "Українська страхова група" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 14210,80 грн. (16210,80 грн. - 2000,00 грн. франшизи за договором добровільного страхування), що підтверджується платіжним дорученням №26234 від З0.10.2019 року (а.с.34).

За Європротоколом винним у ДТП є водій ОСОБА_1 , що керував ТЗ Skoda Octavia д.р.н. НОМЕР_2 .

До позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування, виплаченого потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, винної у скоєнні ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія ТЗ "Skoda Octavia" д.р.н. НОМЕР_2 станом на 28.09.2019 року на час ДТП була застрахована у Відповідача відповідно до поліса серії АО №000423757, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ. Франшиза - 2000,00 грн., ліміт за шкоду майну - 100000,00 грн. (а.с.35).

Оскільки Відповідач є страховиком за вказаним полісом, то Позивач, у межах понесених ним фактичних витрат, набув право вимоги до АТ СК Мега-Гарант.

З огляду на це, сума страхового відшкодування, належного з Відповідача до сплати Позивачу, складає 11667,33 грн. з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ та франшизи за полісом серії АО №000423757.

07.11.2019 року позивач направив відповідачу претензію, яка отримана останнім 11.11.2019 року та залишена без задоволення.

Позиції сторін.

Відповідач заперечує проти позову та здійснення страхової виплати в порядку суброгації через неналежний розрахунок, посилаючись на п.37.1.3 ст.37 Закону про ОСЦВП, відповідно до якого невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди, є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Позивач не погоджується з запереченнями відповідача, посилаючись на те, що розрахунок коефіцієнту фізичного зносу є обов`язком відповідача, до суду надані всі необхідні документи для встановлення розміру заподіяної шкоди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відносини між позивачем та його страхувальником (потерпілим у ДТП) врегульовані ЗУ "Про страхування", а між відповідачем та його страхувальником (винним у ДТП) - ЗУ Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Закон).

Статтею 1188 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Матеріалами справи підтверджується, що страхувальник відповідача за полісом, який діяв під час ДТП, є винним у ДТП та завдав майнової шкоди ТЗ, що застраховано позивачем за договором добровільного страхування, який діяв під час ДТП.

Відповідно до ст.3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.1 ст. 9 Закону).

Згідно зі ст.22.1 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України Про страхування, шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18).

Сума відновлювального ремонту у розмірі 14210,80 грн., з урахуванням франшизи в розмірі 2000,00 грн. за договором добровільного страхування №28-2111-19-00135, підтверджується матеріалами справи, в т.ч. рахунками з вартістю запчастин, робіт, тощо (а.с.29-32).

Відповідно до п.7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається такими, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ.

Згідно з п.2.4. Методики вартість матеріального збитку визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Тобто, матеріальний збиток - це вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу.

Відповідно до п.8.2. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ визначається за наступною формулою: Сврз = Ср + См + Сс х (1 - Ез).

Рік випуску ТЗ Renault Megane дрн. НОМЕР_1 - 2017 (а.с.39), отже строк його експлуатації на момент ДТП у 2019 році не перевищував 5 років, отже згідно з розрахунком коефіцієнт фізичного зносу автомобіля складає 0,34 (а.с.38).

Отже, згідно з наданим позивачем розрахунком (а.с.3), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та враховуючи франшизу в розмірі 2000,00 грн. за полісом відповідача серії АО №000423757, сума страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача з відповідача становить 11667,33 грн.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 11667,33 грн. є правомірними, підтверджуються матеріалами справи та підлягають стягненню з відповідача.

Щодо пені.

Відповідно до ст.36.2. Закону Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

- у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

- у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення.

Дата отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку - 11.11.2019 року.

Отже, строк, протягом якого відповідач повинен був здійснити страхове відшкодування (90 днів) - з 12.11.2019 по 09.02.2020.

Як встановлено судом відповідач не виплатив страхове відшкодування.

Дата виникнення заборгованості - 10.02.2020 року.

За приписами ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.36.5. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем заявлено до стягнення 963,73 грн. пені за період з 29.06.21 по 27.12.21 (6 місяців до подання позову до суду).

Згідно з ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Отже, суд здійснив розрахунок пені за 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, з 10.02.20 по 09.08.20.

Незважаючи на невірно визначений позивачем період нарахування пені, арифметично сума пені позивачем визначена вірно та позовні вимоги в частині стягнення 963,73 грн. пені підлягають задоволенню.

Щодо інфляційних втрат та 3% річних.

Дата отримання відповідачем заяви про виплату страхового відшкодування у зв`язку із настанням страхового випадку - 11.11.2019.

Строк, протягом якого відповідач повинен був здійснити страхове відшкодування (90 днів) - з 12.11.2019 по 09.02.2020.

Дата виникнення заборгованості - 10.02.2020.

Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошового зобов`язання, незалежно від підстави їх виникнення договору або делікту

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то суд встановивши, що відповідач отримав вимогу позивача, однак не виплатив суму страхового відшкодування у визначений Законом строк, дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди в порядку суброгації.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові КЦС у складі Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 607/1373/16-ц (провадження № 61-9587св18).

Позивачем нараховані 1741,93 грн. інфляційних за період з грудня 2019 по листопад 2021 та 745,11 грн. 3% річних за період з 12.11.2019 по 27.12.2021.

Проте, як встановлено судом, датою виникнення заборгованості є - 10.02.2020.

Отже вірним періодом нарахування 3% річних є період з 10.02.2020 по 27.12.2021, а інфляційних - з лютого 2020 по листопад 2021 року.

Отже, здійснивши перерахунок 3% річних та інфляційних, з урахуванням вірних періодів, суд встановив, що задоволенню підлягають 1702,21 грн. інфляційних та 657,95 грн. 3% річних.

В задоволенні 39,72 грн. інфляційних та 87,16 грн. 3% річних слід відмовити у зв`язку з невірним періодом нарахування.

Щодо заперечень відповідача.

Твердження відповідача з приводу неналежного розрахунку суд вважає необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст.29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, вказаний розрахунок коефіцієнту фізичного зносу Закон покладає саме на відповідача, як на особу, яка при виплаті страхового відшкодування керується вказаними нормами чинного законодавства, оскільки до позивача в порядку суброгації перейшли лише права потерпілої особи. А потерпіла особа, при зверненні до відповідача, як страховика по Договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не здійснює розрахунку матеріального збитку. Тому твердження відповідача з приводу того, що позивачем не виконано норми Закону, а тому, відповідно до нього не перейшло право вимоги є необґрунтованими.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного суду від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14, згідно з якою «Господарські суди обґрунтовано визнали, що Законами України «Про страхування» та «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми. встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Крім того, положеннями ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивачем було розраховано коефіцієнт фізичного зносу транспортного засобу потерпілої особи, згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, в зв`язку з чим долучено до матеріалів справи вказаний розрахунок. Більше того, позивачем у позовній заяві було наведено розрахунок страхового відшкодування з застосуванням вказаного коефіцієнту фізичного зносу 0,34, оскільки експлуатація ТЗ Renault Megane не перевищувало 5 років на час ДТП.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про неправильність розрахунку позивачем вказаних сум, відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідачем не наведено жодної обставини, яка б заважала останньому встановити розмір заподіяної шкоди. Адже, позивач надав відповідачу всі наявні у нього по факту вказаної ДПТ документи. З вимогою про надання додаткових документів чи інформації відповідач з моменту отримання заяви про виплату страхового відшкодування до позивача не звертався. На виконання норм Закону до відповідача зобов`язаний був звернутись не позивач, а страхувальник - винуватець ДТП та надати, відповідно, всю інформацію як з приводу факту ДТП, так і з приводу пошкоджень, завданих потерпілій особі.

Враховуючи викладене, вказані твердження відповідача суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

До суду не надано доказів оплати відповідачем боргу та доказів на спростування позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані. Отже, з урахуванням невірного періоду нарахування 3% річних та інфляційних, позов підлягає частковому задоволенню.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення 39,72 грн. інфляційних та 87,16 грн. 3% річних, у зв`язку з невірним періодом нарахування.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положенням п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, судовий збір в сумі 2250,95 грн. покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта - на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Щодо витрат на правничу допомогу суд встановив наступне.

Позивачем заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено ч.1 ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

В якості доказів понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано до суду: - договір про надання правничої допомоги №б/н від 23.12.2021 року;

- додаток №2 до договору про надання правничої допомоги від 23.12.2021 року;

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю КС №10423/10 від 20.12.2021 року;

- акт виконаних робіт від 28.12.2021 року;

- платіжне доручення № 3940 від 29.12.2021 року.

Судом встановлено, що 23.12.2021 року між позивачем та Адвокатським бюро «Гедз» було укладено Договір про надання правової допомоги в обсязі та на умовах, передбачених Договором.

Адвокатське бюро «Гедз» є організацією, яка спеціалізується в наданні юридичних послуг. Правнича допомога, обумовлена Договором, надавалась Гедз Юлією Володимирівною, яка є адвокатом, що підтверджується свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю Серія КС №10423/10 від 20.12.2021 року, виданого Радою адвокатів Київської області, а тому має право надавати правничу допомогу позивачу.

Частиною 5 статті 129 ГПК України встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес,

3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо,

4)дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Позивач просить стягнути з відповідача 3000,00 грн. витрат на правничу допомогу, на підставі вищезазначених документів.

З матеріалів справи, а саме з акту виконаних робіт, слідує, що адвокатом надана правнича допомога у вигляді консультації з позивачем щодо порядку та строків звернення з позовом до суду, збір доказів та аналіз судової практики, підготовка позову та формування пакету документів. До цього ж, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги було визначено за домовленістю сторін. За надану правничу допомогу позивач сплатив 3000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №3940 від 29.12.2021 року.

За змістом детального опису робіт (наданих послуг) виконаних для надання правничої допомоги, вбачається, що адвокат надав позивачеві юридичні консультації, вивчив матеріали справи і відповідну законодавчу базу, проаналізував практику і склав документ правового характеру, що узгоджується із обов`язками, визначеними договором про надання правової допомоги.

Отже, позивачем надані до суду належні докази на підтвердження виконання наданих послуг з правничої допомоги на суму 3000,00 грн.

Згідно з ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати (в т.ч. пов`язані з наданням професійної правничої допомоги) покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з частковою відмовою в позові, витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2974,82 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-80, 86, 123, 126, 129, 236-238, 240, 247, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "Мега-Гарант" (адреса: 61057, м.Харків, вул.Донець-Захаржевського, буд.6/8; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (адреса: 03038, м.Київ, вул.І.Федорова,32-А; ) 14991,22 грн., з яких: 11667,33 грн. - страхове відшкодування; 963,73 грн. - пеня; 1702,21 грн. - інфляційні втрати; 657,95 грн. - 3% річних; крім того, 2250,95 грн. судового збору, 2974,82 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "19" липня 2022 р.

Суддя К.В. Аріт