ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/21039/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

секретар судового засідання - Астапова Ю. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрагробуд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 (колегія суддів: Тищенко А. І., Скрипка І. М., Коробенко Г. П.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрагробуд" до Приватного акціонерного товариства "Укрсвітло" про визнання договору недійсним та зобов`язання повернути майно,

за участю представників:

позивача - Тарасун О. І.,

відповідача - не з`явилися,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Центрагробуд" (далі - ТОВ "Центрагробуд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Укрсвітло" (далі - ПрАТ "Укрсвітло") про:

- визнання недійсним укладеного між ТОВ "Центрагробуд" та ПрАТ "Укрсвітло" та посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Косенко Л. А. за реєстровим № 320 договору від 05.04.2019 купівлі-продажу 34/100 часток комплексу будівель загальною площею 4 146,60 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Гречка Маршала, 10-Б;

- зобов`язання ПрАТ "Укрсвітло" повернути ТОВ "Центрагробуд" це нерухоме майно.

2. На обґрунтування позовних вимог ТОВ «Центрагробуд» зазначило про заниження вартості цієї нерухомості та укладення договору директором позивача Матюніним А. Б., який також є кінцевим бенефіціаром ПрАТ "Укрсвітло", не в інтересах товариства, а у власних інтересах з метою набуття його у власність.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 05.04.2019 між ТОВ "Центрагробуд" як продавцем в особі директора Матюніна А. Б., який діяв на підставі статуту, та ПрАТ "Укрсвітло" як покупцем в особі представника Дегачової О. В., яка діяла на підставі довіреності, укладено договір, згідно з яким відповідачу відчужено 34/100 часток комплексу будівель загальною площею 4 146,60 м2, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Гречка Маршала, 10-Б. Ціна продажу склала 60 000 грн, у тому числі ПДВ в сумі 10 000 грн.

4. Звертаючись з цим позовом, ТОВ «Центрагробуд» послалося на звіт про незалежну ретроспективну оцінку, зроблений станом на 05.04.2019, згідно з якою ринкова вартість об`єкта склала 44 868 503 грн з урахуванням ПДВ та 37 390 419 грн без урахування ПДВ.

5. До того ж позивач послався на те, що директор ТОВ "Центрагробуд" Матюнін А. Б., який підписав цей правочин, фактично здійсним відчуження нерухомості у власних інтересах, оскільки є кінцевим бенефіціаром ПрАТ "Укрсвітло".

6. Відповідно до пункту 3.4 статуту ТОВ "Центрагробуд" до виключної компетенції загальних зборів товариства належить надання згоди виконавчому органу товариства (директору) на укладання угод про придбання та відчуження рухомого та нерухомого майна, кредитних договорів, договорів застави та поруки, інших правочинів на суму, що перевищує 100 000 грн, або її еквівалент в іноземній валюті.

7. На загальних зборах учасників ТОВ "Центрагробуд" прийняті рішення про відмову у схваленні цього правочину та необхідність звернення з позовом до суду про визнання його недійсним.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

8. 05.05.2020 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення про задоволення цього позову на тій підставі, що спірний договір укладений директором ТОВ "Центрагробуд" не в інтересах цього товариства, а у власних інтересах з метою набуття у власність цієї нерухомості за заниженою вартістю у сумі 60 000 грн. Послався при цьому на ретроспективну оцінку, згідно з якою ринкова вартість спірного майна станом на момент його відчуження становила 44 868 503 грн.

9. 02.06.2021 цей же суд ухвалив додаткове рішення, яким за заявою представника ТОВ "Центрагробуд" присудив до стягнення з ПрАТ "Укрсвітло" на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 97 750 грн.

10. 18.01.2022 Північний апеляційний господарський суд прийняв постанову, якою скасував рішення Господарського суду міста Києва від 05.05.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 02.06.2021 та ухвалив нове рішення про відмову у задоволенні позову та відмову у задоволенні заяви ТОВ "Центрагробуд" про стягнення витрат на оплату правничої допомоги.

11. Суд апеляційної інстанції послався на недоведення позивачем тих обставин, що ринкова вартість спірного майна станом на момент його відчуження становила 44 868 503 грн, оскільки ретроспективна оцінка проведена без огляду об`єкта оцінки, оцінювач був позбавлений можливості проаналізувати технічні та інші характеристики об`єкта оцінки задля дотримання пунктів 52 та 53 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 № 1440.

12. Апеляційний господарський суд також виходив з того, що при проведенні ретроспективної оцінки інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, вже не ті, що були при виконанні попередньої (первісної) оцінки і для врахування результатів ретроспективної оцінки судом слід порівняти результати попередньо проведеної оцінки такого майна, тоді як первинної оцінки вартості спірного майна не надано.

Короткий зміст касаційної скарги

13. 03.06.2022 ТОВ "Центрагробуд" звернулося з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022, в якій просило її скасувати, а судові рішення місцевого господарського суду від 05.05.2021 та від 02.06.2021 залишити в силі.

14. Підставами касаційного оскарження скаржник визначив пункти 1, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

15. Учасники справи не скористалися правом на подання у визначений ухвалою Верховного Суду від 24.06.2022 строк відзиву на касаційну скаргу до 13.07.2022.

16. Утім 20.07.2022 від ПрАТ "Укрсвітло" надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу з мотивуванням його пропуску, але, крім цього клопотання, самого відзиву не подано.

17. Частина четверта статті 119 ГПК України передбачає, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

18. Оскільки ПрАТ "Укрсвітло", заявляючи клопотання про поновлення строку на подання відзиву на касаційну скаргу самого відзиву не подало, тобто на дотрималося положень частини четвертої статті 119 ГПК України. Крім того 20.06.2022 року відновив функціонування сайт судової влади та Єдиний державний реєстр судових рішень і представник цього товариства мав можливість ознайомитись з ухвалою Верховного Суду від 24.06.2022. Тому колегія суддів відхилила це клопотання.

19. Представник відповідача у судове засідання 20.07.2022 не з`явився, але подав клопотання про відкладення судового розгляду у цій справі, мотивувавши його зверненням до суду касаційної інстанції з вищевказаним клопотанням про поновлення строку на подачу відзиву на касаційну скаргу.

20. Оскільки клопотання про відкладення розгляду справи безпосередньо пов`язане з клопотанням про поновлення строку на подачу відзиву на касаційну скаргу, явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалася, а інших причин неявки у судове засідання представника ПрАТ "Укрсвітло" останнім не наведено, то колегія суддів також відхилила це клопотання.

Позиція Верховного Суду

21. Причиною спору у цій справі стало питання про наявність або відсутність підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину і для задоволення вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу відчужене майно.

22. ТОВ "Центрагробуд" вважає, що спірний договір укладений директором не в інтересах товариства, а у власних інтересах, позаяк саме Матюнін А. Б. отримав користь від цього правочину як кінцевий бенефіціар ПрАТ "Укрсвітло", якому продано нерухомість за заниженою вартістю.

23. За положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

24. Відповідно до частин першої та другої статті 203 цього ж Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

25. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (стаття 215 ЦК України).

26. Згідно з частиною першою статті 216 цього ж Кодексу недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

27. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

28. Відповідно до частин першої та третьої статті 237 та статті 239 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє.

29. Юридична особа є учасником цивільних відносин і наділяється цивільною право- і дієздатністю (статті 2, 80, 91, 92 ЦК України). При цьому особливістю цивільної дієздатності юридичної особи є те, що така особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження (частини перша та третя статті 92 ЦК України).

30. За частиною першою статті 241 ЦК України у випадку вчинення правочину представником з перевищенням повноважень, такий правочин створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.

31. Таким чином, у відносинах із третіми особами від імені юридичної особи завжди діятиме певна особа, через яку вчиняються юридично значимі дії, а воля цієї особи на вчинення правочину, реалізована нею через волевиявлення від імені юридичної особи, може передбачати настання невигідних для останньої наслідків, бажати чи свідомо допускати їх настання.

32. Орган юридичної особи, який діє одноособово, усвідомлює факт вчинення правочину всупереч інтересам та волевиявленню юридичної особи, яку представляє, передбачає настання невигідних для останньої наслідків та бажає чи свідомо допускає їх настання.

33. Окрім того, такі правовідносини мають довірчий характер між підприємцем (товариством) і його посадовою особою, протиправна поведінка посадової особи полягає у неналежному та недобросовісному виконанні певних дій, без дотримання меж нормального господарського ризику, з особистою заінтересованістю чи при зловживанні своїм посадовими обов`язками за власним умислом (розсудом), прийнятті очевидно необачних, марнотратних та завідомо корисливих на користь такої посадової особи рішень.

34. Представництво характеризується такими ознаками: цивільні права та обов`язки належать одній особі, а здійснюються безпосередньо іншою; представник вчиняє певні юридичні дії (вчинення виключно фактичних (не юридичних) дій представництвом не охоплюється); представник діє не від свого імені, а від імені іншої особи; представник діє виключно в межах наданих йому повноважень; правові наслідки настають не для представника, а для особи, яку він представляє (висновок Верховного Суду у постанові від 17.03.2021 у справі № 360/1742/18).

35. Тобто, правочин завжди має вчинятися в інтересах сторони, яку представляють, незалежно від того, вчиняється такий правочин з перевищенням наданих представнику повноважень, чи без такого перевищення.

36. З метою забезпечення інтересів цієї особи представнику заборонено вчиняти представницький правочин у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є. Вказане знайшло своє відображення у нормі ЦК України, а саме у частині третій статті 238 цього Кодексу, якою визначено, що представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

37. Статтею 13 ЦК України визначено межі здійснення цивільних прав: цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

38. За змістом цих норм матеріального права особи, які виступають від імені юридичної особи, зобов`язані діяти не лише в межах своїх повноважень, але й добросовісно і розумно. Такий висновок зроблено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 911/2129/17.

39. У постановах Верховного Суду від 01.12.2021 у справі № 908/3467/19 та від 07.06.2022 у справі № 925/632/20, висновки з якої колегія суддів ураховує в порядку приписів частини четвертої статті 300 ГПК України, Верховний Суд вказав, що для цілей застосування частини третьої статті 238 ЦК України словосполучення "у своїх інтересах" потрібно розуміти таким чином, що представник не може вчиняти від імені особи, яку він представляє, правочин щодо себе особисто (тобто бути стороною цього правочину) або іншим шляхом на шкоду інтересам довірителя, в тому числі на користь інших осіб, включаючи і тих, представником яких він одночасно є. У випадку укладення представником правочину з самим собою довіритель не повинен доводити, що цей правочин укладено не в його інтересах, збитковість правочину, недобросовісність чи нерозумність дій довірителя. По суті, положення частини третьої статті 238 ЦК України надають довірителю право визнати недійсним відповідний правочин, незалежно від того на яких умовах він укладений. На довірителя не покладається тягар доведення невигідності умов такого договору, його збитковості. Його укладення не в інтересах довірителя презюмується.

40. До того ж у постанові від 22.10.2019 у справі № 923/876/16 Велика Палата Верховного Суду зауважила на тому, що представник має завжди діяти у найкращих інтересах довірителя. Вчинення правочину щодо самого себе, тобто не в інтересах довірителя, а у своїх власних, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Правило, передбачене частиною 3 статті 238 ЦК України, покликане гарантувати інтереси особи, яку представляють, від можливих зловживань з боку представника.

41. Водночас, у постанові від 19.01.2022 у справі № 911/841/20 Верховний Суд звернув увагу на те, що закон не містить прямої заборони у разі вчинення представником правочину в інтересах довірителя з афілійованою з представником юридичною особою (у якій представник є учасником чи бенефіціаром). Втім, у такому випадку тягар доведення того, що правочин не порушує прав та інтересів довірителя, покладається на контрагента.

42. Оскільки позовні вимоги у цій справі також ґрунтуються на обставинах вчинення оспорюваних правочинів Матюніним А. Б. не в інтересах ТОВ "Центрагробуд", а в інтересах афілійованої з останнім юридичної особи - ПрАТ "Укрсвітло", то враховуючи вказані вище висновки Верховного Суду та фактичні обставини цього спору, колегія суддів доходить висновку про те, що у цьому випадку вчинення оспорюваного правочину не в інтересах позивача презюмується і саме ПрАТ "Укрсвітло" мало довести, що оспорюваний договір вчинений не на шкоду позивачеві.

43. Таким чином, висновок суду апеляційної інстанції про недоведеність позовних вимог є передчасним.

44. До того ж, зазначаючи як підставу для скасування судового рішення місцевого господарського суду про те, що при проведенні ретроспективної оцінки інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, вже не ті, що були при виконанні попередньої (первісної) оцінки і для врахування результатів ретроспективної оцінки судом слід порівняти результати попередньо проведеної оцінки такого майна, тоді як первинної оцінки вартості спірного майна не надано, апеляційний господарський суд не вказав які саме інформаційні джерела мали бути використані під час здійснення ретроспективної оцінки, в чому саме полягає порушення і яким нормам права не відповідає ця оцінка.

45. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

46. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

47. Відповідно до частини четвертої статті 310 цього ж Кодексу справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

48. Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку про те, що касаційну скаргу ТОВ "Центрагробуд" слід задовольнити частково, постанову суду апеляційної інстанції - скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судові витрати

49. Оскільки колегія суддів дійшла висновку про те, що постанову суду апеляційної інстанції зі справи слід скасувати та направити справу на новий розгляд до апеляційного господарського суду, то за результатами такого розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат у цій справі.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центрагробуд" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 у справі № 910/21039/20 скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич