ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Справа№ 910/18326/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Денисевич К.Ю.,

за участю представників:

від позивача: представник не прибув,

від відповідача: представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/18326/21 (суддя Чинчин О.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" про стягнення заборгованості у розмірі 1 083 106 грн. 85 коп.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" про стягнення заборгованості у розмірі 1 080 000 грн. 00 коп. та 3% річних у розмірі 3 106 грн. 85 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором про надання поворотної фінансової допомоги (позики) №06/10-1 від 06.10.2020 року.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/18326/21 позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" заборгованість у розмірі 1 080 000 грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 3 106 грн. 85 коп. та судовий збір у розмірі 16 246 грн. 60 коп.

При задоволенні позову суд першої інстанції виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасного повернення коштів поворотної фінансової допомоги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на неможливість виконання зобов`язань за договором у зв`язку з форс - мажорними обставинами, які виникли у зв`язку із запровадженням в країні карантину, пов`язаного із коронавірусною хворобою, який негативно вплинув на фінансово - господарську діяльність Товариства.

Також, скаржник вказує, що оплата не була проведена через відсутність грошових коштів у зв`язку з несплатою контрагентом за договором поставки №19/02-1 від 19.02.2021 року - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" грошових коштів.

Сторони не скористалися правом на участь своїх представників в судовому засіданні, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

В свою чергу, від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи мотивоване перебуванням представника з волонтерською місією у містах Краматорськ та Слов`янськ у заздалегідь запланованому відрядженні з метою евакуації осіб, які цього потребують.

Дослідивши обставини, заявленого клопотання, колегією суддів відмовляється у його задоволенні, оскільки відповідачем у справі є товариство, а не окремий його представник, в свою чергу, Господарським процесуальним кодексом України передбачена участь у судовому процесі через представника, що надає можливість направити в судове засідання іншу уповноважену належним чином на те особу.

Крім цього, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, чи клопотання цих осіб про відкладення розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Позиція скаржника є викладеною письмово та зрозумілою. Явка представника відповідача обов`язковою не визнавалася.

При цьому, суд за клопотанням відповідача вже відкладав розгляд справи, надаючи можливість йому реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді, а тому не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Щодо доводів заявника клопотання про заздалегідь заплановане відрядження колегією суддів враховується, що Наказ про відрядження №21 Алфімова О.В. видано 06.07.2022, тоді як вказану особу суд апеляційної інстанції про дату, час та місце даного судового засідання (тобто, призначеного на 11.07.2022) повідомив ще 21.06.2022, про що свідчить телефонограма суду.

Враховуючи те, що неявка представників сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" (Позикодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" (Позичальник) 06.10.2020 року було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №06/10-1, відповідно до умов якого Позикодавець надає, Позичальнику кошти у вигляді поворотної фінансової допомоги (позики), а Позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно з п.2.1 Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в сумі 1 080000,00 грн. Поворотна фінансова допомога надається Позикодавцем не пізніше ніж через 5 календарних днів із дати підписання такого Договору.

Відповідно до п.2.4 Договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем, але на строк, не більший ніж до "05" жовтня 2021 р.

На виконання умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги №06/10-1 від 06.10.2020 року Позивачем надано Відповідачу грошові кошти у розмірі 1 080 000 грн. 00 коп., що підтверджується платіжними дорученнями №410 від 07.10.2020 року на суму 100 000 грн. 00 коп., №432 від 27.10.2020 року на суму 220 000 грн. 00 коп., №485 від 16.11.2020 року на суму 460 000 грн. 00 коп., №514 від 27.11.2020 року на суму 300 000 грн. 00 коп. (а.с.10-13)

Позивач 21.10.2021 року надіслав на адресу Відповідача претензію №1/06/10-1 від 20.10.2021 р. з вимогою сплатити заборгованість за договором, що підтверджується копіями фіскального чеку, накладної, опису вкладення у цінний лист, роздруківкою з офіційного веб-сайту АТ "Укрпошта".

Враховуючи неповернення Відповідачем коштів фінансової допомоги у розмірі 1 080 000 грн. 00 коп., Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.2.4 Договору поворотна фінансова допомога надається до моменту вимоги її повернення Позикодавцем, але на строк, не більший ніж до "05" жовтня 2021 р.

Відповідач у встановлений договором строк не здійснив повернення Позивачу коштів фінансової допомоги у розмірі 1 080 000 грн. 00 коп.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Апелянт в апеляційній скарзі вказує про неможливість виконання зобов`язань за договором через наявність форс - мажорних обставин, які виникли у зв`язку із запровадженням в країні карантину, пов`язаного із коронавірусною хворобою, який негативно вплинув на фінансово - господарську діяльність Товариства.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає наступне.

За загальним правилом ч.2 ст. 617 та ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання з підстави відсутності у нього необхідних коштів.

Згідно з ч. 4 ст. 219 ГК України сторони зобов`язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов`язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Відповідно до п. 6.1 договору сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим Договором, якщо воно є наслідком обставин непереборної сили.

Судом враховано, що постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" встановлено з 12.03.2020 на усій території України карантин.

Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантинні обмеження продовжені до 28.02.2021.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 17.03.2020 р. №530-IX до переліку форс-мажорних обставин, визначених у ст. 14 -1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" було включено карантин.

При цьому, суд зауважує, що карантин, як форс-мажорна обставина, підлягає доведенню позичальником саме щодо неможливості виконання грошового зобов`язання у період його дії.

Колегія суддів враховує, що договір про надання поворотної фінансової допомоги №06/10-1 від 06.10.2020 року було укладено відповідачем вже в період запровадженого в країні карантину, тобто позичальник повинен був передбачити ймовірність перешкод у здійсненні господарської діяльності через введення карантинних обмежень.

З огляду положення ч. 1 ст. 617 ЦК України та ч. 2 ст. 218 ГК України, очевидним є те, що саме по собі включення до переліку форс-мажорних обставин карантину, не свідчить про те, що карантин автоматично звільняє сторону зобов`язання від відповідальності за невиконання її обов`язку. Така сторона повинна довести в кожному випадку наявність причинно-наслідкового зв`язку між карантином та невиконання нею зобов`язань.

Тут важливо розуміти, що обставини невиконання свого зобов`язання повинні бути саме такими, що об`єктивно унеможливлюють вчинення відповідних дій. Зокрема, пряма заборона Уряду або місцевих органів на здійснення певних видів діяльності.

До основного виду діяльності відповідача належить оптова торгівля технікою та обладнанням.

Апелянтом не доведено, що в період дії карантину діяла пряма заборона Уряду або місцевих органів на здійснення оптової торгівлі технікою та обладнанням, що в свою чергу призвело до неможливості виконання зобов`язань з повернення коштів фінансової допомоги.

Отже, у даному випадку введення карантинних обмежень не може бути підставою для невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором в частині повернення позивачу коштів поворотної фінансової допомоги.

Стосовно посилань скаржника на те, що оплата не була проведена через відсутність грошових коштів у зв`язку з несплатою контрагентом за договором поставки №19/02-1 від 19.02.2021 року - Товариством з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦІНДУСТРІАЛ" грошових коштів, слід зазначити, що недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника згідно ч.2 ст. 617 ЦК України не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачена вказаною статтею сплата суми боргу за грошовим зобов`язанням з урахуванням встановленого індексу інфляції, а так само трьох процентів річних від простроченої суми, здійснюється незалежно від наявності відповідного положення в договорі.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за договором, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 3 106 грн. 85 коп. 3% річних, розрахунок яких перевірений судом та не суперечить чинному законодавству.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що в оскаржуваній частині рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМЕСТ-ПЛЮС" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2022 у справі №910/18326/21 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 18.07.2022 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

Л.В. Кропивна