УХВАЛА

21 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 907/552/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Колос І.Б. - (головуючий), Бенедисюка І.М., Малашенкової Т.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Закарпатської митниці Держмитслужби

на рішення господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2022

у справі № 907/552/21

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатінтерпорт"

до Закарпатської митниці Державної митної служби України

про стягнення 10 091,12 грн, як суми нарахованих 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпатінтерпорт" у липні 2021 року звернулося до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Закарпатської митниці Державної митної служби України про стягнення 10 091,12 грн інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021, яке залишено без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2022 зі справи № 907/552/21: позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Закарпатської митниці Державної митної служби України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Закарпатінтерпорт" заборгованість на суму 10 056,02 грн включаючи: інфляційні втрати та 3% річних та у відшкодування сплаченого позивачам судового збору на суму 2 262,10 грн; в іншій частині позову відмовлено, поклавши при цьому судові витрати в цій частині на позивача.

Закарпатська митниця Держмитслужби звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2022 зі справи № 907/552/21.

Дослідивши матеріали касаційної скарги Закарпатської митниці Держмитслужби у справі № 907/552/21, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічне положення закріплено у частині першій статті 17 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), яким передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною п`ятою статті 12 ГПК України визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у справі є стягнення у сумі 10 091,12 грн, а отже, ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами ГПК України.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Отже, норма пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України передбачає виключні випадки для касаційного оскарження судових рішень, зокрема, у малозначних справах. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Натомість, подана касаційна скарга не містить обґрунтувань, які можуть бути визнані такими, що підпадають під пункт 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

Учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Також Європейський суд з прав людини в ухвалі від 09.10.2018 у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18) зазначив, що застосування критерію малозначності справи було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на викладене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2022 зі справи № 907/552/21, оскільки вона подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Викладене у касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, у зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження, Судом не розглядається.

Керуючись статтями 234, 287, 293 ГПК України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Закарпатської митниці Держмитслужби на рішення господарського суду Закарпатської області від 11.11.2021 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2022 зі справи № 907/552/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Колос

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова