ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Справа №914/2476/20

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бонк Т.Б., Матущак О.І.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача не з`явився

від відповідача-1 не з`явився

від відповідача-2 (скаржника) не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас», б/н та б/д

на рішення Господарського суду Львівської області від 01 квітня 2021 року (підписане 12.04.2021 року) суддя Коссак С.М.

у справі №914/2476/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Стасюк Христини Володимирівни, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача-1 Дрогобицької міської ради Львівської області, м. Дрогобич, Львівська область

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас», м. Стебник, Львівська область

про визнання незаконним та скасування рішення Стебницької міської ради в частині; визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ТзОВ «Канзас» та Стебницькою міською радою

в с т а н о в и в :

19 вересня 2020 року Фізична особа-підприємець Стасюк Христина Володимирівна звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідачів: Стебницької міської ради Львівської області та Товариства з обмеженою відповідальністю Канзас про: визнання незаконними та скасування пунктів 2 та 3 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року; визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю Канзас та Стебницькою міською радою від 15 березня 2019 року.

Ухвалою суду від 14 січня 2021 року за клопотанням позивача Стебницьку міську раду (відповідача-1) замінено на її правонаступника Дрогобицьку міську раду Львівської області.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01 квітня 2021 року у справі №914/2476/20 позов в частині вимог до відповідача-1 Дрогобицької міської ради Львівської області задоволено частково: суд вирішив визнати незаконним та скасувати пункт 2 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року №591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Канзас" площею 2500 кв.м. на вул. Куліша, в м. Стебник Львівської області, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. В решті позовних вимог суд відмовив.

В частині позовних вимог до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас» суд відмовив в повному обсязі.

Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивоване тим, що всупереч поданої позивачем заяви та без врахування факту знаходження на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу, Стебницькою міською радою прийнято рішення від 11 липня 2017 року №281 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», відповідно до п.1.1. якого, надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 635 кв.м. на вул. Куліша П., 1 в м. Стебник, для обслуговування будівлі автостанції, меншою, ніж площа, на якій це майно знаходиться згідно наданих документів. Крім цього, на підставі поданої 12.02.2018 року ТзОВ «Канзас» заяви, 03 травня 2018 року рішенням Стебницької міської ради №430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500 кв.м. на вул. П. Куліша, для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (п.1.1.), а 05 березня 2019 року Стебницькою міською радою рішенням №591 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» пунктом 1 скасовано рішення Стебницької міської ради від 07.12.2018 №533 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» та відповідно до п.2 рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. При цьому, судом встановлено, що ТзОВ «Канзас» жодного доказу про належність йому на праві власності чи іншому праві об`єктів нерухомого майна на спірній земельній ділянці на момент прийняття оспорюваного рішення, суду не надано та в матеріалах справи такі докази відсутні. Судом також встановлено, що будівлі і споруди автомобільного транспорту та дорожнього господарства, які слугували підставою для затвердження проекту землеустрою з метою надання земельної ділянки в оренду ТзОВ «Канзас» в останнього були відсутні. Отже, місцевий господарський суд дійшов висновку, що першочергове право на отримання земельної ділянки у необхідних розмірах для обслуговування належить власнику нерухомого майна та у випадку залишку земельної ділянки виникає можливість її передачі в оренду на конкурентних засадах при наявності двох і більше претендентів та за наявності визначених у земельному законодавстві умов.

Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування пункту 3 рішення Стебницької міської ради Львівської області від 05 березня 2019 року №591 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду", яким вирішено надати в оренду земельну ділянку ТзОВ "Канзас" площею 2500 кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки, суд першої інстанції дійшов висновку, що така вимога не відповідає належному способу захисту, з огляду на те, що договірні правовідносини виникають з моменту укладення сторонами договору оренди та цей момент не пов`язується з моментом видання розпорядчого документу про передання в оренду земельної ділянки.

Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про визнання недійсним договору оренди землі від 15 березня 2019 року, суд дійшов висновку, що такий договір є нікчемний відповідно до ч.1, 2 ст.228 ЦК України, оскільки укладений без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності (з врахуванням правової позиції, зазначеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 вересня 2020 у справі справа №688/2908/16-ц), відтак, вимога про визнання нікчемного договору недійсним не є належним способом захисту.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Канзас» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01 квітня 2021 року у справі №914/2476/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зокрема, зазначає, що в цьому випадку право власності чи право користування спірною земельною ділянкою площею 0,53 га не було оформлено попереднім власником нерухомого майна, тому у подальшому не могло виникнути переходу такого права до ОСОБА_1 (спадкодавець позивача), а відтак і у позивача. Також наголошує, що позивачу, як власнику нежитлової будівлі, за рішенням Стебницької міської ради виділено земельну ділянку розміром 790 кв. м, необхідну для обслуговування такої будівлі та позивачем таке рішення не оскаржувалося. Крім цього, апелянт зазначає, що до звернення до суду з цим позовом позивач відчужив частину нерухомого майна ОСОБА_2 , якому міська рада надала в оренду земельну ділянку площею 1 589 кв. м для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Апелянт також вважає, що позивачем в цьому спорі не доведено порушення будь-яких його прав чи законних інтересів, зважаючи на відчуження частини нерухомого майна та надання позивачу міською радою земельної ділянки, необхідної для обслуговування його майна.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що є спадкоємцем не лише нежитлової будівлі площею 287,1 кв. м, а цілої автобусної станції «Стебник», яку ВАТ «Львівавтотранс» продало ОСОБА_1 , до якої також належать і посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття та площадка для стоянки. У зв`язку з наведеним, позивач вважає, що до нього перейшло і право користування спірною земельною ділянкою, на якій знаходиться така автостанція та якою користувався попередній власник (ВАТ «Львівавтотранс»). Також позивач наголошує, що неодноразово звертався із відповідними заявами до Стебницької міської ради з метою оформлення договору оренди земельної ділянки, однак, рішенням ради позивачу надано земельну ділянку площею 635 кв. м (з 5 206 кв. м, яким користувалося ВАТ «Львівавтотранс»), натомість відповідачу-2 оскаржуваним рішенням надано в оренду частину земельної ділянки площею 2 500 кв.м, хоча як стверджує позивач у відповідача-2 немає будь-яких об`єктів нерухомого майна на спірній ділянці. Крім цього, позивач погоджується з висновком суду першої інстанції, що спірний договір оренди, укладений між відповідачами без дотримання конкурентних засад, є нікчемний в силу ст.228 ЦК України.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач-1 (Дрогобицька міська рада) підтримав вимоги апеляційної скарги ТзОВ «Канзас». Зокрема, зазначає, що позивач є власником нерухомого майна нежитлової будівлі, а не цілісного майнового комплексу автобусної станції, при цьому, міською радою надано в оренду земельну ділянку площею 790 кв. м для обслуговування такої будівлі. Також зазначає, що право позивача спірним рішенням та договором не порушене. Одночасно відповідач-1 не погоджується з покладенням на нього судових витрат (судового збору та витрат на правничу допомогу).

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції неодноразово відкладався, в тому числі і за клопотаннями сторін у справі, востаннє ухвалою суду від 04 липня 2022 року розгляд справи відкладено на 19 липня 2022 року.

Представники сторін в судове засідання 19 липня 2022 року не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, будь-які клопотання про відкладення розгляду справи від сторін до суду не надходили.

У попередніх судових засіданнях судом неодноразово задовольнялись клопотання скаржника про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням представника скаржника у складі Збройних сил України.

Разом з тим, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Враховуючи наведене вище, зважаючи на те, що розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі за клопотаннями усіх учасників у справі, поряд з тим, представники позивача та відповідача-2 (скаржника) були присутні у судовому засіданні 17 січня 2022 року та надавали свої пояснення по суті спору, що підтверджується протоколом судового засідання від 17.01.2022, та у матеріалах справи наявне клопотання відповідача-1 від 11.01.2022 про розгляд справи за наявними в ній документами, колегія суддів не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи.

Оскільки явка представників сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Стебницької міської ради Дрогобицької міської ради Львівської області №232 від 13.09.2001 року Відкритому акціонерному товариству «Львівавтотранс» надано в постійне користування земельну ділянку площею 5305 кв. м в м. Стебнику по вул. Дрогобицькій.

20 квітня 2012 року між Відкритим акціонерним товариством «Львівавтотранс» (в тексті договору продавець) та ОСОБА_1 (в тексті договору покупець) укладено договір купівлі-продажу будівлі, відповідно до п.1.1 якого, продавець зобов`язався передати майно у власність покупця, а покупець прийняти майно і сплатити за нього обговорену грошову суму на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.2 Договору нежитлова будівля автостанції (під літ. А-1), яка відчужується за даним договором, розташована в АДРЕСА_1 . Загальна площа будівлі 287,1 кв.м. До відчужуваної нежитлової будівлі відносяться: посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття, площадка для стоянки. Нежитлова будівля знаходиться на неприватизованій земельній ділянці. Загальна площа земельної ділянки 0,5206 кв.м, кадастровий номер :01:004:0032, призначення обслуговування автостанції.

У п.1.3 Договору зазначено, що нежитлова будівля, яка є предметом цього договору, належить продавцеві на праві приватної власності на підставі наказу №3023 від 27.12.1995 року регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області та Переліку нерухомого майна, яке передане у власність ВАТ «Львівавтотранс» та зареєстрованого Дрогобицьким державним комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки 06.04.2000 року за №38 в книзі 1. Реєстраційний номер об`єкта в реєстрі прав власності на нерухоме майно 24287620.

Витягом про державну реєстрацію прав (№34519007 від 17.06.2012) підтверджується реєстрація 17 червня 2012 року права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю, розташовану у АДРЕСА_1 (підстава виникнення права власності договір купівлі-продажу від 20.04.2012 року).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 померла.

На підставі свідоцтва про право на спадщину від 21 травня 2014 року (спадкова справа №321/2013, зареєстрована в реєстрі за №684) ОСОБА_3 (позивач, прізвище ОСОБА_4 змінено на ОСОБА_5 ) успадкувала, як дочка ОСОБА_1 , нежитлову будівлю автостанції під літ. А-1, розташовану в АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу будівлі, посвідченого 20.04.2012 року приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Молокусом Б.В. за р.№166.

16 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до міського голови м. Стебник із заявою (від 12.01.2015; вх.№5 від 16.01.2015) про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 га на АДРЕСА_1 для обслуговування автостанції та надання такої ділянки в оренду.

25 листопада 2016 року позивач повторно звернулася до міського голови м. Стебник із заявою про розгляд питання щодо передачі в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 0,4 га за адресою: АДРЕСА_1 (автостанція).

06 березня 2017 року проведена державна реєстрація фізичної особи ОСОБА_6 підприємцем.

Рішенням Стебницької міської ради №281 від 11 липня 2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду» ОСОБА_3 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 635 кв.м. на АДРЕСА_1 , для обслуговування будівлі автостанції, з метою надання її в оренду.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, згідно з заявою ФОП Стасюк Христини Володимирівни від 09 листопада 2017 року (вх.№С-759 від 09.11.2017) просила внести зміни до рішення Стебницької міської ради №281 від 11 липня 2017 року в частині площі земельної ділянки, а саме: 0,52 га.

Заявою за вих.№1330 від 01 грудня 2017 року Стебницька міська рада повідомила позивача, що згідно протоколу голосування сесії дозволу на внесення змін не надано.

08 грудня 2017 року ФОП Стасюк Х.В. повторно звернулася до Стебницької міської ради, однак, листом за вих.№154 від 06 лютого 2018 року міська рада повідомила заявника, що згідно протоколу голосування сесії дозволу на внесення змін не надано.

13 лютого 2018 року ФОП Стасюк Х.В. знову звернулася до Стебницької міської ради із заявою про внесення змін до рішення Стебницької міської ради №281 від 11 липня 2017 року та просила надати їй в оренду земельну ділянку площею 0,52 га, яка зазначена у Державному акті №040932.

У відповідь на вказану заяву міська рада повідомила, що заява була розглянута на сесії ради, однак, дозволу на внесення змін до рішення не надано (лист за вих.№271 від 01 березня 2018 року).

15 березня 2018 року ФОП Стасюк Х.В. знову звернулася до Стебницької міської ради із заявою про внесення змін до прийнятого раніше рішення в частині площі наданої земельної ділянки (0,52 га).

В подальшому позивач неодноразово зверталася до Стебницької міської ради з відповідними заявами про зміну (збільшення) площі наданої в оренду земельної ділянки для обслуговування будівлі автостанції, однак, заяви позивача не були вирішені позитивно.

Крім того, судом встановлено, що 12 лютого 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Канзас» звернулося з заявою до міського голови міста Стебника про надання їхньому автотранспортному підприємству дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2500 кв.м на вул. Куліша в м. Стебнику для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного та дорожнього господарства. До заяви додано свідоцтво та витяг про державну реєстрацію підприємства та план-схему земельної ділянки.

Рішенням Стебницької міської ради №430 від 03 травня 2018 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду», зокрема, пунктом 1 рішення Товариству з обмеженою відповідальністю «Канзас» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2500 кв. м на вул. Куліша, з метою надання її в оренду, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

Рішенням Стебницької міської ради №446 від 27 червня 2018 року «Про надання дозволу на виготовлення детального плану території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства», зокрема, пунктом 1 рішення надано дозвіл Виконавчому комітету Стебницької міської ради на виготовлення детального плану території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства на території м. Стебник Львівської області, а саме: земельної ділянки орієнтовною площею 0,2500 га на вул. П. Куліша.

Рішенням Стебницької міської ради №494 від 28 вересня 2018 року «Про затвердження детального плану території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства» затверджено детальний план території земельної ділянки для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що розташована на території м. Стебник Львівської області, орієнтовною площею 0,2500 га на вул. П. Куліша (п.1).

Рішенням Стебницької міської ради №533 від 07 грудня 2018 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (п.1 рішення). Пунктом 2 цього рішення ТзОВ «Канзас» надано в оренду земельну ділянку площею 2500 кв.м на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки.

Рішенням Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» скасовано рішення Стебницької міської ради №533 від 07 грудня 2018 року (п.1 рішення). Пунктом 2 вказаного рішення затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Пунктом 3 цього рішення надано в оренду земельну ділянку ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки.

На виконання вказаного рішення 15 березня 2019 року між Стебницькою міською радою (в тексті договору орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» (в тексті договору орендар) укладено договір оренди землі, згідно з п.1 якого, орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, кадастровий номер: :01:005:0124, яка знаходиться у АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.2 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 2500 кв. м.

Договір укладається терміном на 3 роки (п.8 Договору).

У п.3 Договору відсутні відомості про розміщення на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна.

Згідно з п.п.15, 16 Договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Цільове призначення земельної ділянки 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, категорія земель землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Докази знаходження на земельній ділянці кадастровий номер :01:005:0124 у м. Стебник по вул. Куліша, нерухомого майна, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Канзас» у матеріалах справи відсутні.

Судом встановлено, що земельна ділянка кадастровий номер :01:005:0124, що надана в оренду ТзОВ «Канзас» знаходиться в межах земельної ділянки кадастровий номер :01:004:0032, на якій знаходиться нежитлова будівля автостанції, що належить ОСОБА_6 на праві власності.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що за договором купівлі-продажу 4/100 ідеальних часток нежитлової будівлі від 25 травня 2019 року, ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 купив 4/100 ідеальних часток нежитлової будівлі автостанції, позначеної на плані літ. «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 287,1 кв. м, до якої відносяться посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття, площадки для стоянки.

Поряд з тим, рішенням Стебницької міської ради №641 від 21 червня 2019 року «Про внесення змін та доповнень до рішень сесії Стебницької міської ради» внесено зміни в рішення міської ради №281 від 11 липня 2017 року, а саме: ОСОБА_6 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 790 кв. м на АДРЕСА_1 , для обслуговування будівлі автостанції, з метою надання її в оренду.

Рішенням Стебницької міської ради №684 від 05 вересня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 1589 кв. м на АДРЕСА_2 , кадастровий номер :01:005:0131, цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Пунктом 2 вказаного рішення надано в оренду ОСОБА_2 вказану земельну ділянку.

У вересні 2020 року ФОП Стасюк Христина Володимирівна звернулася до суду з цим позовом до відповідачів: Стебницької міської ради Львівської області та ТзОВ «Канзас» про: визнання незаконними та скасування пунктів 2 та 3 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року; визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» та Стебницькою міською радою 15 березня 2019 року.

Судом також встановлено, що станом на час прийняття спірного рішення міської ради та укладення спірного договору, а також станом на момент звернення до суду з цим позовом ОСОБА_6 зареєстрована як фізична особа-підприємець.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно із ч.ч1,2 статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Поряд з тим, статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Щодо застосування приписів ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (постанови від 04.12.2018 у справі №910/18560/16, від 05.12.2018 у справі №713/1817/16-ц, від 03.04.2019 у справі №921/158/18, від 18.12.2019 у справі №263/6022/16-ц).

Отже, відповідно до зазначених правових норм власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Одночасно користування будинком, спорудою неможливе без використання земельної ділянки, достатньої для розміщення й обслуговування цього майна. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм та правил.

Судом встановлено, що позивач має на праві власності нежитлову будівлю автостанції під літ. А-1, що знаходиться в м. Стебнику по вул. Куліша, №1. До нежитлової будівлі відносяться посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття, площадка для стоянки.

У зв`язку з наведеним позивач беззаперечно має майновий інтерес в одержанні в користування земельної ділянки, на якій розташоване нерухоме майно та земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування цього майна, однак розглянути це питання та прийняти відповідне рішення повинен відповідний орган місцевого самоврядування (ст.ст.116, 122 ЗК України).

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування регулюється статтями 123, 124 ЗК України.

Так, зацікавлена особа звертається до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. У клопотанні зазначаються, зокрема, орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення і додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування надає дозвіл (або мотивовану відмову у його наданні).

За замовленням заінтересованої особи виконавець розробляє проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Він погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування приймає рішення про надання земельної ділянки у користування, яким затверджує проєкт землеустрою щодо відведення ділянки.

Неконкурентне надання землі у користування за наявності двох або більше бажаючих не відповідає принципам добросовісності, справедливості та розумності, які належать до фундаментальних засад цивільного права (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка раніше за інших дізналася про існування вільної земельної ділянки і звернулася з відповідною заявою. Крім того, такий підхід стимулює використання інсайдерської інформації, що є одним із проявів корупції, а тому є неприпустимим. Тим більше не можна вважати справедливим і розумним надання землі особі, яка пізніше за інших звернулася з відповідною заявою, але якій тим не менше надано перевагу. Такий підхід може створювати підґрунтя для розвитку корупції. Законодавець, запроваджуючи регулювання щодо надання землі у користування, не міг мати на меті стимулювання зловживань, посилення соціальної нерівності і спрямованість на неправовий та непрозорий перерозподіл основного національного багатства землі. Отже, відповідне законодавство слід тлумачити таким чином, що за наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності в оренду право оренди такої земельної ділянки підлягає продажу на конкурентних засадах (земельних торгах). Вказані висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц.

Згідно з ст.134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі, зокрема, розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Судом встановлено, що позивач ФОП Стасюк Х.В. неодноразово зверталася до Стебницької міської ради із заявами про надання їй дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,5206 кв.м. на вул. Куліша, 1 у м. Стебнику для обслуговування автостанції та надання цієї ділянки в оренду.

Разом з тим, незважаючи на подані позивачем заяви та без врахування факту знаходження на спірній земельній ділянці нерухомого майна, що належить на праві власності позивачу, Стебницькою міською радою прийнято рішення №281 від 11 липня 2017 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду», відповідно до п.1.1 якого позивачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею лише 635 кв.м на вул. Куліша П., 1 в м. Стебник, для обслуговування будівлі автостанції, тобто меншою, ніж площа, на якій це майно знаходиться згідно наданих документів.

Одночасно, на підставі поданої 12 лютого 2018 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Канзас» заяви, 03 травня 2018 року рішенням Стебницької міської ради №430 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду» надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з метою надання її в оренду ТзОВ «Канзас» земельну ділянку орієнтовною площею 2500 кв.м. на вул. П. Куліша, для розміщення і експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства (п.1.1), а рішенням Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.

Вказану земельну ділянку надано ТзОВ «Канзас» в оренду, про що 15 березня 2019 року укладено договір оренди землі з Стебницькою міською радою.

Судом встановлено, що надана в оренду ТзОВ «Канзас» земельна ділянка площею кадастровий номер :01:005:0124 знаходиться в межах земельної ділянки площею 5206 кв.м, кадастровий номер :01:004:0032, на яку претендує позивач та на якій знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні позивачу на праві приватної власності.

Більше того, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували право власності ТзОВ «Канзас» на будь-яке нерухоме майно, що знаходилося на спірній земельній ділянці на момент прийняття міською радою оспорюваного рішення та укладення спірного договору оренди. Скаржником протилежного не доведено та не подано таких доказів і апеляційному суду.

В апеляційній скарзі апелянт посилається, зокрема, на відчуження позивачем частини нерухомого майна ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 25 травня 2019 року, якому також надано в оренду земельну ділянку площею 1589 кв. м кадастровий номер :01:005:0131 (рішення Стебницької міської ради №684 від 05 вересня 2019 року), однак, наведене не спростовує незаконного оскаржуваного рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на АДРЕСА_1 , кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства та надано в оренду вказану земельну ділянку ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки.

За договором купівлі-продажу 4/100 ідеальних часток нежитлової будівлі від 25 травня 2019 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 купив 4/100 ідеальних часток нежитлової будівлі автостанції, позначеної на плані літ. «А-1», розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 287,1 кв. м, до якої відносяться посадочні платформи №№1-6, асфальтне покриття, площадки для стоянки. Разом з тим, таке відчуження мало місце після прийняття Стебницькою міською радою оскаржуваного рішення та укладення спірного договору оренди.

Також в апеляційній скарзі ТзОВ «Канзас» неодноразово наголошує, що ОСОБА_1 (мати позивачки) не оформила право користування земельною ділянкою, на якій знаходилося придбане нею нерухоме майно, а відтак і позивач не має права на спірну земельну ділянку площею 0,53 га, оскільки така не була оформлена попереднім власником нерухомого майна. Колегія суддів погоджується з тим, що попередній власник нерухомого майна не оформив права користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване, відтак, право користування земельною ділянкою не перейшло автоматично до нового власника (позивача), однак, останній має право на отримання земельної ділянки, на якій розташоване належне йому на праві власності нерухоме майно та яка необхідна для обслуговування такої нерухомості. Поряд з тим, позивач має право взяти участь у конкурсі щодо отримання решти частини земельної ділянки, яка є вільною та яка підлягає продажу чи передачі в оренду на конкурентній основі на земельних торгах.

Згідно з ч.2 ст.124 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення Стебницької міської ради) передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

У випадку надання позивачу земельної ділянки площею, достатньою для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна, зважаючи на вимоги ч.2 ст.124 ЗК України, передача в оренду земельної ділянки кадастровий номер :01:005:0124 повинна була здійснюватися за результатами проведення земельних торгів, у зв`язку з чим, незаконно надана в оренду ТзОВ «Канзас» без проведення таких торгів, зважаючи також на виявлене раніше бажання позивача отримати таку ділянку в оренду.

Пункт 2 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства суперечить наведеним вище положенням законодавства та порушує право позивача на отримання земельної ділянки, необхідної для обслуговування належного їй на праві власності нерухомого майна, а також право позивача на участь у конкурсі щодо отримання частини земельної ділянки, що залишилася та є вільною від будь-якого нерухомого майна, зважаючи на подані нею заяви раніше, ніж із відповідною заявою звернулося ТзОВ «Канзас».

Враховуючи наведене, пункт 2 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» слід визнати незаконним та скасувати.

Щодо пункту 3 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу її в оренду» яким надано в оренду земельну ділянку ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м. на вул. Куліша, кадастровий номер :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства строком на три роки, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що договірні правовідносини виникають з моменту укладення сторонами договору оренди. Цей момент не пов`язується з моментом видання розпорядчого документу про передання в оренду земельної ділянки, відтак, вимога про визнання незаконним та скасування пункту 3 зазначеного вище рішення міської ради не відповідає належному способу захисту, а тому задоволенню не підлягає.

Разом з тим, згідно з ч.ч.1,2 ст.228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала, зокрема, у постановах від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі №569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц, від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц, від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України).

Отже, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо юридичних наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, оцінює правочин на предмет його нікчемності.

Оскільки спірна земельна ділянка надана в оренду відповідачу-2, який звернувся за укладенням договору оренди значно пізніше за позивача, без проведення земельних торгів, та без наявності доказів належності йому на праві власності будь-якого нерухомого майна, що знаходиться на цій земельній ділянці, за наявності бажання позивача отримати земельну ділянку у повному розмірі для обслуговування будівлі, власником якої вона є, укладений договір оренди такої земельної ділянки є нікчемний в силу положень ч.ч.1,2 ст.228 ЦК України.

Якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача (близькі за змістом висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №463/5896/14-ц, від 04 червня 2019 року у справі №916/3156/17).

Одночасно у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня 2020 року у справі №688/2908/16-ц зазначено, що оскільки договір оренди землі укладений без дотримання конкурентних засад, спрямований на незаконне заволодіння земельною ділянкою державної власності, то він відповідно до частин першої, другої статті 228 Цивільного кодексу України є нікчемним. Якщо правочин є нікчемним, то позовна вимога про визнання його недійсним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про часткове задоволення позову та визнання незаконним і скасування пункту 2 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТзОВ «Канзас» площею 2500 кв.м на вул. Куліша, кадастровий номер - :01:005:0124, для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Поряд з тим, суд правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог в частині визнання незаконним і скасування пункту 3 рішення Стебницької міської ради №591 від 05 березня 2019 року та визнання недійсним договору оренди землі від 15 березня 2019 року, оскільки такі вимоги не є належними способами захисту прав та інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції не спростовують викладених вище висновків суду та є безпідставними.

Поряд з тим, рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правничу допомогу в апеляційній скарзі не оскаржується.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 01 квітня 2021 року у справі №914/2476/20 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Канзас» без задоволення.

Матеріали справи №914/2476/20 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку, у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 21 липня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бонк Т.Б.

Суддя Матущак О.І.