РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2022Справа № 910/2822/21

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант"

про відшкодування матеріальної шкоди 71 776,20 грн,

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Пасічнюк С.В.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" (далі - позивач, ПРАТ "СК "УНІКА") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" (далі - відповідач, ТДВ СК "Альфа - Гарант") про стягнення 71 776,00 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПРАТ "СК "УНІКА" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 032005/4605/0000093 від 03.01.2020, внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, виплачено страхове відшкодування, а тому до позивача, відповідно до положень ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника/водія транспортного засобу "DAEWOO Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_1 , з вини водія якого трапилось ДТП, була застрахована ТДВ СК "Альфа Гарант", позивачем заявлено до відповідача позов про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 71 776,20 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2021 позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі №910/2822/21, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

16.03.2021 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-02/8912 від 11.03.2021 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № ЕР/197581558.

24.03.2021 через систему "Електронний суд" від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідно до наведеного відзиву відповідач зазначає, що ним 26.02.2021 сплачено ПРАТ "СК "УНІКА" 36 335, 06 грн, а відтак просить закрити провадження у справі на суму 36 335,06 грн, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідач вважає, що ним вірно визначено суму страхового відшкодування в розмірі 36 335,06 грн, адже на його думку позивачем помилково визначено, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля Volksvagen Tiguan, vin: НОМЕР_2 , становить 0%.

Також у відзиві, відповідач посилається на консультацію №84-D/84/4 від 26.02.2021 оцінювача ОСОБА_1 , відповідно до якої враховуючи п.7.38, п.7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 №142/5/2092, коефіцієнт фізичного зносу визначено експертом в розмірі 58,6%.

31.03.2021 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву з додатками аналогічного змісту поданого відзиву на позовну заяву від 24.03.2021.

31.03.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.04.2021 витребувано у позивача: письмові пояснення щодо обставин, викладених відповідачем у відзиві на позовну заяву та витребувано у відповідача: належним чином засвідчену копію полісу № ЕР/197581558- належним чином засвідчену копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, застрахованого відповідачем на підставі полісу № ЕР/197581558.

08.04.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив в порядку ст. 166 ГПК України, в якій просить закрити провадження у справі №910/2822/21 в частині стягнення з відповідача 36 335,06 грн та стягнути з відповідача залишок несплаченої суми 35 441,14 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 призначено автотоварознавчу експертизу.

19.04.2021 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 05.04.2021 надійшло клопотання/заява про долучення до матеріалів справи доказів.

06.05.2021 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 15.04.2021 направлено фотографії пошкодженого транспортного засобу в електронному вигляді.

На виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 супровідним листом від 11.05.2021 справу №910/2822/21 направлено на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення автотоварознавчої експертизи.

08.06.2021 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для відому суду надійшов супровідний лист №15967/21-54 від 28.05.2021 про направлення рахунку на адресу ПРАТ "СК "УНІКА".

08.06.2021 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшли матеріали справи №910/2822/21 разом з повідомленням про погодження строків для проведення автотоварознавчої експертизи.

10.06.2021 через відділ діловодства суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №15967/21-54 від 28.05.2021 з доданим до нього клопотанням експерта, відповідно до якого експерт зазначає, що для проведення експертизи по матеріалам справи, йому необхідно надання додаткових доказів та повернув матеріали справи №910/2822/21 до суду.

Листом №910/2822/21/4849/2021 від 15.06.2021 Господарський суд міста Києва у відповідь на лист №15967/21-54 від 28.05.2021 направив на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для дослідження матеріали справи №910/2822/21 та вказав експерту на проведення автотоварознавчої експертизи на підставі зібраних в матеріалах справи №910/2822/21 доказів відповідно до ухвали від 15.04.2021.

28.09.2021 через відділ діловодства суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто матеріали справи №910/2822/21 без проведення експертизи, у зв`язку з тим, що оплата за проведення судововї експертизи до Інситуту не надійшла, відтак ухвала Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 залишена без виконання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 поновлено провадження у справі №910/2822/21.

05.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ознайомлення із матеріалами справи. Судом подана заява задоволена.

07.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про виконання вимог ухвали суду від 04.10.2021, а саме, до вказаної заяви додано копію платіжного доручення від 05.10.2021 №002777 на підтвердження здійснення позивачем оплати рахунку КНІДСЕ від 27.05.2021 за проведення судової автотоварознавчої експертизи №15967/21-54.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.10.2021 витребувано в учасників справи докази.

20.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 08.10.2021 надійшли фотозображення необхідні для проведення судової автотоварознавчої експертизи в електронному вигляді (на диску).

21.10.2021 через відділ діловодства суду від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 08.10.2021 надійшли документи необхідні для проведення судової автотоварознавчої експертизи в електронному вигляді (на диску).

23.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали суду від 08.10.2021 з доданими додатками в паперовому та електронному вигляді (на диску), кольорові фотознімки досліджуваного транспортного засобу Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_3 в пошкодженому стані в оригінальному цифровому форматі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 зупинено провадження у справі №910/2822/21 на час проведення експертизи, призначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2021.

На виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 матеріали справи №910/2822/21 направлено на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення автотоварознавчої експертизи.

09.06.2022 через відділ діловодства суду Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз повернуто матеріали справи №910/2822/22 разом з висновком експерта №7073/22-54 від 27.05.2022 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у господарській справі №910/2822/21 та актом здачі-приймання висновку експерта №7073/22-54 від 27.05.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.06.2022 поновлено провадження у справі №910/2822/21.

14.06.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. Судом заява задоволена.

20.06.2022 через відділ діловодства суду (засобами електронного зв`язку) від відповідача на виконання п.2 ухвали про поновлення провадження у справі від 13.06.2022 надійшли додаткові пояснення з урахуванням висновку експерта №7073/22-54 від 27.05.2022 за результатами автотоварознавчої експертизи проведеної у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 закрито провадження у справі №910/2822/21 в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 36 335,06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено заяви по суті спору з процесуальних питань і додані до них доказів, а також висновок експерта № 7073/22-54 від 27.05.2022 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у господарській справі № 910/2822/21.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до статей 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, а відповідач як на підставу своїх заперечень, та дослідивши матеріали справи, суд

УСТАНОВИВ:

03.01.2020 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка" (позивач, страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту "Каско" № 032005/4605/0000093 (далі - договір страхування).

Згідно з договором страхування у позивача був застрахований автомобіль "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Строк дії договору страхування визначений з 00:00 год. 04.01.2020 до 24:00 год. 03.01.2021.

03.04.2020 на вулиці Клочковській в місті Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував ОСОБА_3 . Наведене підтверджується наявною в матеріалах справи Довідкою № 177547 про дорожньо-транспорту пригоду від 03.04.2020 Управління патрульної поліції в Харківській області.

Згідно постанови Дзержинського районного суду міста Києва від 28.05.2020 у справі №638/5035/20 дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_3 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України. Зазначеною постановою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , застрахований позивачем - Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка».

Вартість відновлювального ремонту автомобіля "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 на підставі звіту Товариства з обмеженою відповідальністю "СЗУ Україна» №3077 від 16.04.2022 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням траспортного засобу складає 85 674,28 грн.

Вартість запасних частин та робіт, необхідних для проведення відновлювального ремонту автомобіля "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , відповідно до рахунку фізичної особи-підприємця Лєскова Олега Юрійовича № ЛОТО-А00153 від 14.04.2020 становить 79 965,76 грн та ремонтної калькуляції № 00350891 від 16.04.2020, становить 85 674,28 грн (далі - рахунок № ЛОТО-А00153 від 14.04.2020 та ремонтна калькуляція № 00350891 від 16.04.2020).

За страховим випадком (ДТП) згідно складеного страхового акту № 00350891 від 16.04.2020 по договору страхування та розрахунку страхового відшкодування до нього було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 73 776,20 грн, виплата якого підтверджується позивачем наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №147598 від 17.04.2020.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_4 , на момент спірної ДТП була застрахована у відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант" на підставі Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/197581558 (франшиза - 2 000,00 грн, ліміт за шкоду по майну - 130 000,00 грн).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що у зв?язку з виплатою ним страхового відшкодування страхувальнику як потерпілій у ДТП особі на підставі Договору добровільного страхування (на рахунок ФОП Лєскова Олега Юрійовича ), до нього в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідача як страховика особи, винної у вчиненні ДТП. У зв`язку з цим позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 71 776,20 грн.

Відповідач в свою чергу щодо вказаного обсягу відшкодування заперечував, посилаючись на те, що ТДВ СК "Альфа Гарант" 26.02.2021 сплатило ПРАТ "СК "УНІКА" 36 335,06 грн. Відповідач також вважає, що вірно визначило суму страхового відшкодування в розмірі 36 335,06 грн, оскільки, на думку відповідача, позивачем було помилково визначено коефіцієнт фізичного зносу пошкодженого в ДТП автомобіля в розмірі 0%.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об?єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

У ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

У справі, що розглядається, спір виник між двома страховими компаніями щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування.

Згідно зі статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Тобто у таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Частинами 1 та 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Як вбачається з матеріалів справи, вина особи, яка керувала транспортним засобом "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_4 , встановлена постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.05.2020 у справі № 638/5035/20.

Відповідно до ч. 6 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи норми ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", якими регулюються правовідносини між сторонами у справі позивач - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка", виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант", яке застрахувало цивільно-правову відповідальність власника автомобіля "Daewoo Lanos", реєстраційний номер НОМЕР_4 , перед третіми особами за шкоду, завдану внаслідок експлуатації цього транспортного засобу, згідно з полісом № ЕР/197581558.

ПРАТ "СК "УНІКА" реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа - Гарант", оскільки за договором страхування відповідальності (Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів") останнє надало згоду на прийняття обов`язку сторони боржника у деліктному зобов`язанні, якщо воно виникне.

За змістом п. 2.1 ст. 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з підпунктом 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Абзацем 18 ст. 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність відповідно до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюють певні умови для визначення розміру шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, а саме: відшкодовується оцінена шкода, розмір шкоди обмежується лімітом відповідальності, встановленим в полісі (пункт 22.1 статті 22 Закону); розмір шкоди обмежується вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29 Закону); розмір шкоди зменшується на суму франшизи, встановленої в полісі (статті 9, 12 Закону). Крім того, страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу (пункти 32.4, 32.7 статті 32 Закону).

При цьому, відповідно до пункті 7.38, 7.39 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом № 142/5/2092 від 24.11.2003 Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395, значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю, для нових складників та складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ; 3 роки - для вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів виробництва країн СНД; 4 роки - для інших вантажних КТЗ, вантажопасажирських КТЗ, причепів, напівпричепів, спеціальних КТЗ, спеціалізованих КТЗ, автобусів; 5 років - для мототехніки.

Винятками стосовно використання зазначених вимог є:

а) КТЗ експлуатується в інтенсивному режимі (фактичний середньорічний пробіг щонайменше вдвічі більший за середньорічний нормативний);

б) складові частини кузова та оперення кузова, кабіни, рами КТЗ відновлювали ремонтом (крім випадків, що однозначно свідчать про усунення експлуатаційних пошкоджень (наприклад, усунення сколів ЛФП на лицьових поверхнях кузова, усунення деформації методом видалення вм`ятин без пофарбування складової частини));

в) складові частини каркасу кузова, оперення кузова, кабіни та рами мають наскрізну корозію, що призвело до зниження витривалості і міцності матеріалу виготовлення цієї складової частини (складових частин) КТЗ;

г) складові частини кузова, кабіни, рами КТЗ мають пошкодження у вигляді деформації, за винятком таких, що підпадають під визначення експлуатаційних пошкоджень відповідно до пункту 1.6 розділу I цієї Методики;

ґ) КТЗ експлуатувався в умовах, визначених у пункті 4 таблиці 4.1 додатка 4 до цієї Методики.

Оскільки саме питання необхідності вирахування коефіцієнта фізичного зносу при визначенні вартості відновлювального ремонту автомобіля "Volksvagen Tiguan", реєстраційний номер НОМЕР_3 , було спірним між сторонами в ході розгляду цього спору, суд призначив автотоварознавчу експертизу, доручив її проведення Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. Перед судовим експертом поставлено таке питання: Який розмір (вартість) шкоди завданої власнику транспортного засобу Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_3 , внаслідок його пошкодження в ДТП, яка мала місце 03.04.2020 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу?

Висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7073/22-54 від 27.05.2022 встановлено таке: розмір (вартість) шкоди завданої власнику транспортного засобу "Фольцвген Тігуан", державний номерний знак НОМЕР_3 , внаслідок його пошкоджень в ДТП, яка мала місце 03.04.2020 з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складала: 65 878,6 в т.ч. ПДВ.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких підстав суд приймає до уваги висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7073/22-54 від 27.05.2022, проведеної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 15.04.2021 у справі №910/2822/21, який був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або за відмову від дачі висновку (п. 1 ст. 384, п. 1 ст. 385 Кримінального кодексу України), оскільки висновок судової експертизи обґрунтований, не суперечать іншим матеріалам справи і не викликає сумнівів у його неправильності.

Отже, при визначенні розміру заподіяної шкоди, що підлягає виплаті відповідачем як страховиком винної особи, у даному випадку суд виходить із вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу, визначеного у висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7073/22-54 від 27.05.2022.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що 26.02.2021 відповідач сплатив на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу згідно страхового акту №ЦВ/20/4029 за договором страхування №197581558 від 24.02.2020 в розмір 36 335,06 грн, що підтверджується платіжним дорученням №15368 від 26.02.2021.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2022 закрито провадження у справі №910/2822/21 в частині стягнення 36 335,06 грн страхового відшкодування.

Отже, враховуючи визначені полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР/197581558 розміри лімітів відповідальності та франшизи, суд дійшов висновку, що відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 27 543,54 грн (65 878,60 грн (вартість шкоди, завдана власнику транспортного засобу " Volksvagen Tiguan, державний номер НОМЕР_3 , підтверджена висновком експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7073/22-54 від 27.05.2022) - 2 000,00 грн (франшиза за полісом № ЕР/197581558) - 36 335,06 грн (сума страхового відшкодування сплачена відповідачем) = 27 543,54 грн.

В задоволенні решти позовних вимог позивачу належить відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розмір суми судових витрат, який складається з суми судового збору в розмірі 2 270,00 грн та з суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

Відповідач попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду не подав.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

Частиною 9 ст. 129 ГПК України передбачено, зокрема, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи приписи ст. 129 ГПК України, закриття провадження у справі в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 36 335,06 грн. та часткове задоволення позовних вимог в іншій частині (стягнення страхового відшкодування), судовий збір в сумі 2020,07 грн покладається на відповідача, в іншій частині на позивача.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1-2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п. 95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п. 34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п. 80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п. 88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

При цьому, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 цього Кодексу). Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

На підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано копії:

- Договору № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги та додатку №1 від 04.02.2021 до Договору № 1/20ю від 31.12.2020 про надання правової допомоги;

- розрахунку витрат на правову допомогу від 04.02.2021 на суму 6 000,00 грн;

- попереднього розрахунку витрат на правову допомогу, яку позивач очікує понести у разі потреби від 04.02.2022 на суму 5 500,00 грн.

- рахунку на оплату №18 від 04.04.2021 на суму 6 000, 00 грн;

- акту надання послуг № 18 від 04.02.2021 на суму 6 000,00 грн

- платіжного доручення №001935 від 05.02.2021 на суму 6 000,00 грн.

- ордеру серії АІ № 1081744 від 01.01.2021 на надання правничої (правової) допомоги;

- свідоцтва серії КС № 15225/10 від 08.10.2014 про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу позивача, посилаючись на те, що справа є не складною, підготовчка до її розгляду не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу, а відтак, витрати в розмірі 6 000,00 грн порівняно з складністю справи є завищеними.

Дослідивши надані позивачем докази щодо обсягу наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд дійшов висновку про те, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв?язку з розглядом справи, є доведеним, документально обґрунтованим та таким, що відповідає критерію розумної необхідності цих витрат, у сумі 6 000,00 грн. При цьому, відповідач не довів відповідно до частини 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності понесених позивачем при розгляді цієї справи у суді витрат на професійну правничу допомогу із складністю даної справи та наданим адвокатом обсягом послуг, нерозумності розміру таких витрат.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про зменшення заявленого позивачем до стягнення з відповідача розміру витрат на професійну правничу допомогу чи відмови у їх задоволенні.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог та закриття провадження у справі, адвокатські витрати в сумі 5 339,40 грн. покладаються на відповідача, в іншій частині на позивача.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги часткове задоволення позову та закриття провадження у справі, судові витрати, здійснені позивачем у зв?язку з проведенням судової експертизи у сумі 4 581,47 грн (Висновок експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №7073/22-54 від 27.05.2022, який прийнято судом у якості належного доказу у справі) покладаються на відповідача, в іншій частині на позивача.

Керуючись статтями 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа Гарант" (Україна, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (Україна, 04112, м. Київ, вул. Теліги Олени, буд. 6, літ. "В"; ідентифікаційний код 20033533) 27 543,54 грн (двадцять сім тисяч п`ятсот сорок три гривні 54 коп.) страхового відшкодування, 2020,07 грн (дві тисячі двадцять гривень 07 коп.) судового збору, 5 339,40 грн (п`ять тисяч триста тридцять дев`ять гривень 40 грн.) витрат на професійну правничу допомогу та 4 581,47 грн (чотири тисячі п`ятсот вісімдесят одну гривню 47 коп.) витрат на проведення судової експертизи.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 21.07.2022.

Суддя Оксана ГУМЕГА