РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.07.2022Справа № 910/2768/22

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

За позовом Комунального підприємства Міжнародний Аеропорт "Київ" (Жуляни)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Джоніка"

про стягнення 14 107, 53 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю Авіакомпанія "Джоніка" (далі - відповідач) про стягнення 14 107, 53 грн, з яких: основна заборгованість 13 087, 20 грн, пеня у розмірі 532, 13 грн, 3 % річних у розмірі 91, 50 грн та втрати від інфляції у розмірі 396, 70 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору про надання послуг по забезпеченню місцем стоянки транспортних засобів № 1-2019 від 01.01.2019 в частині своєчасної та повної оплати наданих послуг, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом свої прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2022 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2768/22, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач, у строк, визначений законом, відзиву не надав.

Ухвала про відкриття провадження у справі від 20.04.2022 була вручена відповідачу 31.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 493.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2019 між Комунальним підприємством Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) (аеропорт за договором, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Джоніка" (платник за договором, відповідач) був укладений договір № 1-2019 про надання послуг по забезпеченню місцем стоянки транспортних засобів, за умовами п. 1.1 якого аеропорт надає послуги по забезпеченню місцем для стоянки транспортних засобів (надалі - ТЗ) платника, що здійснює свою виробничо-господарську діяльність в контрольованій зоні аеропорту (на аеродромі), а платник сплачує за надані послуги в порядку та на умовах договору.

У п. 3.1 договору узгоджено, що вартість послуг по забезпеченню місцем стоянки ТЗ платника в контрольованій зоні аеропорту наведено у Додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 4.1 договору, платник сплачує аеропорту попередню оплату за надання послуг по забезпеченню місцем стоянки, незалежно від фактичного часу перебування ТЗ в контрольованій зоні аеропорту та наслідків виробничо-господарської діяльності, щомісячно до 01 (першого) числа поточного місяця за поточний місяць, згідно рахунку-фактури аеропорту та Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг) складаються аеропортом останнім днем звітного місяця, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються печатками протягом 3 (трьох) робочих днів після закінчення звітного місяця, або надається вмотивована відмова. У разі, якщо платник не підписує надані Акти та не надає обґрунтування відмови протягом 5 (п`яти) робочих днів після закінчення звітного місяця, Акти вважаються підписаними в редакції аеропорту та підлягають безперечній оплаті (п. 4.2 договору).

Сторони у п. 4.3 договору передбачили, що вартість послуг за договором може змінюватись в односторонньому порядку, при цьому аеропорт повинен письмово повідомити платника за 20 (двадцять) календарних днів до цих змін та укласти додаткову угоду до договору.

Відповідно до п. 9.1 договору в редакції додаткової угоди № 4 від 11.12.2020 до договору встановлено, що договір набирає чинності з 01.01.2019 та діє по 31.12.2021 (включно).

Матеріалами справи встановлено, що у додатку № 1 до договору визначено Перелік транспортних засобів та вартість послуг по забезпеченню місцем для стоянки в контрольованій зоні аеропорту, який неодноразово був змінений додатковими угодами.

За Актами здачі-приймання робіт (надання послуг) № 8243 від 30.09.2021 на суму 3 806, 40 грн, №8630 від 31.10.2021 на суму 3 806, 40 грн, № 9050 від 30.11.2021 на суму 3 806, 40 грн та № 9465 від 31.12.2021 на суму 3 806, 40 грн, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень, позивачем було надано, а відповідачем прийнято послуги по забезпечення місцем стоянки автомобілів на режимній території, всього на загальну суму 13 087, 20 грн.

Як зазначає позивач, відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих послуг за вказаними актами не виконав, за актом № 8243 від 30.09.2021 заборгованість сплачено частково, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13 087, 20 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачем вказано про неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг по договору та наявність непогашеної заборгованості у розмірі 13 087, 20 грн. Також за прострочення виконання зобов`язання позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню у розмірі 532, 13 грн, 3% річних у розмірі 91, 50 грн. та інфляційні втрати у розмірі 396, 70 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Регулювання відносин, що виникають у зв`язку із купівлею-продажем товару здійснюється Господарським кодексом України, Цивільним кодексом України, іншими нормативно-правовими актами і безпосередньо договором.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір від 01.01.2019 №1-2019, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підставою виникнення правовідносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання)

Оскільки відповідач доказів, які б підтверджували належне виконання свого зобов`язання за договором не надав, доводів позивача не спростував, суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення заборгованості в сумі 13 087, 20 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 532, 13 грн, нарахування якої здійснено по кожному акту.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статей 216, 218 ГК України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій в порядку, передбаченому законодавством та договором.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Суд зазначає, що за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання (та одночасно вид відповідальності за неналежне виконання/невиконання зобов`язання) як пеня та механізм її нарахування встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що при простроченні платежів за договором платник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, від прострочення суми коштів за кожен день прострочення.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 532, 13 грн.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем 3 % річних та інфляційних втрат по кожному акту, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично правильним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних у розмірі 91, 50 грн та інфляційні втрати у розмірі 396, 70 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань за Договором в частині оплати отриманих послуг.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Комунального підприємства Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авіакомпанія "Джоніка" (03151, м. Київ, вулиця Волинська, буд. 66А; ідентифікаційний код: 40711230) на користь Комунального підприємства Міжнародний аеропорт "Київ" (Жуляни) (03036, м. Київ, проспект Повітрофлотський, 79; ідентифікаційний код: 01131514) заборгованість в розмірі 13 087 (тринадцять тисяч вісімдесят сім) грн 20 коп., пеню в розмірі 532 (п`ятсот тридцять дві) грн 13 коп., 3% річних в розмірі 91 (дев`яносто одну) грн 50 коп., інфляційні втрати в розмірі 396 (триста дев`яносто шість) грн 70 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 22.07.2022.

Суддя М.Є.Літвінова