ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2022 року

м. Київ

Справа № 22/65б

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г.,

за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.

учасники справи не з`явилися

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного підприємства "Фелікс"

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021

у складі колегії суддів: Барбашової С. В. - головуючої, Пелипенко Н. М., Стойки О. В.

та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021

у складі судді Ковалінас М. Ю.

у справі за заявою Приватного підприємства "Фелікс"

до Відкритого акціонерного товариства "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305"

про банкрутство

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Вступ

1. Фонд соціального страхування звернувся до боржника, щодо якого введено ліквідаційну процедуру у справі про банкрутство, із заявою про визнання грошових вимог за зобов`язанням з капіталізації платежів, призначених для здійснення страхових виплат потерпілій особі, яка отримала трудове каліцтво під час роботи на цьому підприємстві.

2. Суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що боржник повинен нести грошове зобов`язання у вигляді капіталізації платежів відносно нещасного випадку потерпілого, який в період роботи на підприємстві отримав трудове каліцтво, з урахуванням чого наявні підстави для визнання у ліквідаційній процедурі та включення заявлених вимог Фонду соціального страхування на підставі пункту 2 частини першої статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУЗПБ) до другої черги задоволення вимог кредиторів, оскільки такі вимоги не можуть бути заявлені раніше ніж розпочнеться процедура ліквідації банкрута.

3. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглядаючи касаційну скаргу, має вирішити питання:

- чи поширюються на грошові вимоги Фонду соціального страхування у вигляді капіталізованих платежів заявлених у ліквідаційній процедурі положення частини першої статті 59 КУзПБ щодо відсутності підстав для виникнення у боржника додаткових зобов`язань?

4. Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вимоги Фонду соціального страхування за зобов`язаннями, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі, можуть заявлятися протягом усього строку такої процедури, виходячи з такого.

Короткий зміст і підстави наведених у заяві вимог та заперечень щодо заяви

5. Господарським судом Луганської області здійснюється провадження у справі № 22/65б за заявою Приватного підприємства "Фелікс" (далі - ПП "Фелікс", скаржник) до Відкритого акціонерного товариства "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" (далі - ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305", боржник) про банкрутство порушене ухвалою від 31.08.2010.

6. 31.07.2020 до Господарського суду Луганської області після відкриття 26.07.2011 ліквідаційної процедури надійшла заява управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Луганській області (далі - управління ВД ФСС України у Луганській області, кредитор) від 24.07.2020 № 2675/10-1 про визнання та включення до реєстру вимог кредиторів грошових вимог до ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" з капіталізації платежів в загальному розмірі 365 538,10 грн.

7. Заява управління ВД ФСС України у Луганській області мотивована перебуванням на обліку в його відділенні потерпілого - ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , потерпілий), що отримав трудове каліцтво під час роботи на підприємстві, яке згодом було перейменовано у ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" внаслідок чого йому була встановлена стійка втрата професійної працездатності 55 % та третя група інвалідності безстроково з призначенням щомісячної страхової виплати протягом життя, яка підлягає капіталізації з урахуванням введення щодо боржника ліквідаційної процедури.

8. Нормативно-правовим обґрунтуванням поданої заяви управлінням ВД ФСС України у Луганській області визначено приписи статей 110, 112, 1205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статей 59, 64 КУзПБ, статей 11, 15, 17 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", пункти 3, 7, 8 Порядку капіталізації платежів Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 в редакції, чинній на момент звернення з заявою до суду (далі - Порядок № 986).

9. Ліквідатор ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" Рой Олександр Аврамович (далі - ліквідатор боржника Рой О. А.) щодо вимог заяви управління ВД ФСС України у Луганській області заперечує, з-поміж іншого, зазначаючи, що кредитором не надані докази перебування потерпілого ОСОБА_1 у трудових відносинах з ВАТ "Старобільське автотранспортне підприємство № 0305" та отримання ним трудового каліцтва; з дня ухвали постанови про визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури у банкрута згідно зі статтею 38 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", чинного на момент визнання боржника банкрутом (далі - Закон про банкрутство), статтею 59 КУзПБ не виникає жодних додаткових зобов`язань, крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, тоді як вимоги заявника виникли після визнання боржника банкрутом і не є витратами, безпосередньо пов`язаними із здійсненням ліквідаційної процедури, тому підстави для їх задоволення відсутні. Крім того, як зазначає ліквідатор, ним під час ліквідаційної процедури вже було отримано заяву від 06.09.2011 № 06/3848 відділення у місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання грошових вимог щодо капіталізації платежів в сумі 90 598,11 грн за результатами опрацювання якої зазначені вимоги фонду були внесені до реєстру вимог кредиторів у другу чергу. Тож вимоги заяви від 24.07.2020 № 2675/10-1 є додатковим зобов`язанням банкрута (збільшення раніше заявлених вимог щодо капіталізації), які у процедурі ліквідації банкрута не допускаються.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

10. 26.07.2011 Господарський суд Луганської області прийняв постанову у справі № 22/65б, якою, зокрема, визнав ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" банкрутом; відкрив ліквідаційну процедуру; призначив ліквідатором боржника арбітражного керуючого Роя О. А.

11. 31.07.2020 до Господарського суду Луганської області надійшла заява ВД ФСС України у Луганській області про визнання грошових вимог до боржника

в розмірі 365 538,10 грн, яка є предметом цього судового розгляду.

12. Із досліджених матеріалів заяви ВД ФСС України у Луганській області суди попередніх інстанцій встановили таке.

13. У Біловодському відділенні управління ВД ФСС України у Луганській області перебуває на обліку потерпілий ОСОБА_1 , який отримав трудове каліцтво 28.10.1980 під час роботи на підприємстві, що в подальшому було перейменовано у ВАТ "Старобільське автотранспортне підприємство № 0305" (лист від 14.09.2020 № 2334/02-17).

14. Потерпілий отримав трудове каліцтво 28.10.1980, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві від 28.10.1980 № 4.

15. Відповідно до довідки МСЕК від 28.01.1982 № 19-196 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності ОСОБА_1 встановлена стійка втрата професійної працездатності 55 % та III група інвалідності безстроково.

16. Постановою Біловодського відділення управління ВД ФСС України у Луганській області від 21.04.2020 № 1222/8052/8052/ потерпілому ОСОБА_1 з 01.03.2020 безстроково призначена щомісячна страхова виплата в розмірі 2 051,28 грн.

17. По потерпілому ОСОБА_1 зроблений розрахунок платежів, що підлягає капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом його життя. Загальна сума відповідного платежу, що підлягає капіталізації, складає 365 538,10 грн. Розрахунок потреби для виплат втраченого заробітку зроблено за відповідною формулою: сума щомісячної страхової виплати (2 051,28 грн) х на середню очікувану тривалість життя (14,85) х 12 місяців = 365 538,10 грн.

18. Суди попередніх інстанцій встановили, що розрахунок капіталізованих платежів здійснено з урахуванням відомостей щодо витрат на відшкодування шкоди потерпілому на виробництві, відомостей щодо витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілим по страхувальнику станом на 01.05.2020, таблиць смертності та середньої очікуваної тривалості життя в Україні за 2018 рік.

19. Як установили суди попередніх інстанцій, факт перебування потерпілого ОСОБА_1 у трудових відносинах з 01.02.1980 по 05.03.1981 із Старобільською спецавтобазою Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості підтверджується завіреною належним чином копією його трудової книжки ОСОБА_1 , дата заповнення - 01.12.1979, яку надано кредитором. Згідно запису № 2 01.02.1980 "уволен по переводу в Старобельскую спец автобазу Ворошиловградского произв. объедин.молочной промышленности", а згідно запису № 3 ОСОБА_1 01.02.1980 "принят по переводу водителем 3-го класса в автоколону № 2", згідно запису № 4 - 05.03.1981 "уволен по переводу в Краснодонский гормолокозавод".

20. Також суди попередніх інстанцій в ході розгляду справи встановили, що Старобільська спецавтобаза Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості була перейменована у ВАТ "Старобільське АТП № 0305".

21. Зокрема, як з`ясували суди попередніх інстанцій, у постанові Старобільського районного суду Луганської області від 26.03.2014 у справі № 431/820/14-а, в ухвалі Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.04.2014 у справі № 431/820/14-а та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.06.2014 у справі № К/800/27211/14 суди зазначили, що згідно витягу з ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Старобільська спецавтобаза Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості, яка була перейменована у ВАТ "Старобільське АТП № 0305" знаходиться у стадії банкрутства. Такі обставини також підтверджуються ухвалою Господарського суду Луганської області від 13.08.2013 та довідкою ліквідатора Рой О. А.

22. Ліквідатор боржника Рой О. А. не надав суду доказів, які свідчать про відсутність у нього установчих та реєстраційних документів щодо банкрута, які відповідно до Закону про банкрутство мали бути передані йому керівником боржника.

23. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємстві № 0305" 11.10.1995 взято на облік як платник податків в Старобільській Державній податковій інспекції Старобільського управління Головного управління ДФС у Луганській області, з 12.03.2001 взято на облік як платник єдиного внеску в Старобільській Державній податковій інспекції Старобільського управління Головного управління ДФС у Луганській області, тобто з 2011 року боржник прийняв на себе зобов`язання страхувальника по сплаті страхових внесків до Фонду і перебуває на обліку в Старобільському відділенні управління ВД ФСС України у Луганській області, що підтверджується витягом з бази даних "Реєстр потерпілих" ЦІАСФ.

24. Потерпілий ОСОБА_1 як тимчасово переміщена особа перебуває на обліку у Біловодському відділенні управління ВД ФСС України у Луганській області згідно поданої ним заяви 12.06.2018 щодо продовження раніше призначеної страхової виплати та отримує страхові виплати по теперішній час.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

25. 20.04.2021 Господарський суд Луганської області постановив ухвалу, якою, з поміж іншого, повністю визнав грошові вимоги управління ВД ФСС України у Луганській області до ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" в розмірі 365 538,10 грн з капіталізації платежів (друга черга згідно пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ).

26. Ухвала суду першої інстанції в частині вимог управління ВД ФСС України у Луганській області мотивована наявністю у боржника грошового зобов`язання у вигляді капіталізації платежів відносно нещасного випадку потерпілого ОСОБА_1 , що стався 28.10.1980 в період його роботи на Старобільській спецавтобазі Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості, яке згодом було перейменовано у ВАТ "Старобільське автотранспортне підприємство № 0305", внаслідок чого він отримав трудове каліцтво з призначенням йому безстроково ІІІ групи інвалідності та щомісячної страхової виплати, що підлягає капіталізації з огляду на введену щодо боржника ліквідаційну процедуру.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

27. Східний апеляційний господарський суд постановою від 12.10.2021 ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 у справі № 22/65б залишив без змін, погодившись з висновками суду першої інстанції щодо наявності у боржника як страхувальника зобов`язання з капіталізації страхових платежів з огляду на введення щодо нього ліквідаційної процедури.

28. Крім того, суд апеляційної інстанції відхилив доводи ПП "Фелікс" щодо пропуску управлінням ВД ФСС України у Луганській області строку, встановленого на подання заяви про визнання кредиторських вимог, зокрема, зазначивши, що вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на соціальне страхування можуть заявлятися протягом усього строку ліквідаційної процедури та на такі вимоги кредиторів не поширюється дія мораторію на задоволення вимог кредиторів й правові наслідки граничного строку.

29. Також апеляційний господарський суд визнав безпідставними твердження ПП "Фелікс" про визнання та внесення ліквідатором кредиторських вимог відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області до реєстру вимог кредиторів, оскільки, як встановив суд першої інстанції, у цій справі в ліквідаційній процедурі судом не розглядалась заява відділення виконавчої дирекції Фонду у місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з грошовими вимогами з капіталізації платежів до банкрута, ухвала з цього приводу відсутня.

Короткий зміст вимог та підстав касаційної скарги

30. 22.11.2021 ПП "Фелікс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 у справі № 22/65б в частині визнання грошових вимог управління ВД ФСС України у Луганській області до ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305", в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

31. Підставою касаційного оскарження судових рішень ПП "Фелікс" визначило прийняття апеляційним господарським судом оскарженої постанови з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права без урахування висновку щодо застосування статті 22 Закону по банкрутство в редакції до 19.01.2013 та за відсутності висновку щодо застосування норм статті 22 Закону по банкрутство в редакції до 19.01.2013 та статті 59 КУзПБ у подібних правовідносинах.

Рух касаційної скарги

32. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 22/65б визначено колегію суддів у складі: Банаська О. О. - головуючого, Васьковського О. В., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.12.2021.

33. 09.12.2021 Верховний Суд постановив ухвалу, якою залишив касаційну скаргу ПП "Фелікс" без руху та надав скаржнику строк на усунення недоліків скарги.

34. Ухвалою від 25.01.2022 Верховний Суд задовольнив клопотання та поновив ПП "Фелікс" пропущений строк на подання касаційної скарги; відкрив касаційне провадження у справі № 22/65б за касаційною скаргою ПП "Фелікс"; призначив розгляд скарги у відкритому судовому засіданні на 24.02.2022; надав учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 08.02.2022.

35. У період з 15.02.2022 до 25.02.2022 суддя Банасько О. О. перебував на лікарняному.

36. Разом з тим, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

37. Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022 частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

38. Відповідно до наказу Голови Верховного Суду від 02.03.2022 № 29/0/8-22 "Про встановлення особливого режиму роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану" з 02.03.2022 встановлено особливий режим роботи Верховного Суду в умовах воєнного стану та запроваджено організаційні заходи, згідно яких тимчасово зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів і працівників апарату Верховного Суду; встановлено, що судді Верховного Суду здійснюють свої повноваження дистанційно.

39. Наказом Голови Верховного Суду від 29.03.2022 № 33/0/8-22 "Про припинення здійснення суддями Верховного Суду своїх повноважень дистанційно" припинено здійснення суддями Верховного Суду своїх повноважень дистанційно.

40. 12.04.2022 Верховний Суд постановив ухвалу, якою призначив розгляд касаційної скарги ПП "Фелікс" на 02.06.2022 з оприлюдненням інформації про дату, час та місце розгляду скарги на офіційному вебсайті Верховного Суду (https://supreme.court.gov.ua/supreme/pro_sud/povidoml_bojovi_dii_kgs_vs/2022_05_05_22_656).

41. У судове засідання 02.06.2022 учасники справи своєї явки в судове засідання не забезпечили. Водночас, 02.06.2022 від управління ВД ФСС України у Луганській області на адресу Верховного Суду надійшли клопотання про проведення розгляду справи за касаційною скаргою ПП "Фелікс" за його відсутності та підтримання доводів щодо скарги, наведених у відзиві на касаційну скаргу.

42. Суд зауважує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення справи у відповідному судовому засіданні (стаття 202 Господарського процесуального кодексу України, далі - ГПК України).

43. Участь представників учасників справи в судовому засіданні, призначеному ухвалою від 12.04.2022 обов`язковою не визнавалась про що безпосередньо доводилось до відома учасників справи у пункті 3 резолютивної частини ухвали суду. До того ж у пункті 6 резолютивної частини ухвали учасників справи було повідомлено про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у тому числі поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та про можливість подати процесуальні документи (заяви, клопотання, скарги, відзиви тощо).

44. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

(ПП "Фелікс")

45. ПП "Фелікс" в обґрунтування доводів касаційної скарги зазначає, зокрема таке:

- суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що грошові вимоги управління ВД ФСС України у Луганській області заявлені щодо того самого нещасного випадку з тим же потерпілим, що і вимоги відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської згідно заяви від 06.09.2011 № 06/3848, з урахуванням чого вимоги фонду заявлені у 2020 році є додатковим зобов`язанням банкрута, яке з огляду на приписи статті 59 КУзПБ не допускається.

- апеляційний господарський суд дійшов помилкового висновку щодо відсутності доказів визнання заявлених вимог відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської згідно заяви від 06.09.2011 № 06/3848 з огляду на те, що матеріали справи не містять судового рішення щодо визнання таких вимог та помилково під час оцінки доводів в цій частині застосував приписи Закону про банкрутство в редакції від 19.01.2013, в той час як підлягала застосуванню редакція цього Закону до 19.01.2013. Крім того, суд апеляційної інстанції не врахував, що заява про визнання поточних вимог подається кредитором ліквідатору в межах строків, визначених частиною другою статті 22 Закону про банкрутство до 19.01.2013.

- апеляційний господарський суд не звернув увагу, що грошові вимоги управління ВД ФСС України у Луганській області заявлені поза межами строку, визначено частиною другою статті 22 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, а тому є погашеними відповідно до статті 31 цього Закону;

- суд апеляційної інстанції не застосував положень Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 щодо обмеження строку звернення до суду з вимогами до боржника, що є порушенням принципу юридичної визначеності.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

Доводи управління ВД ФСС України у Луганській області

46. Управління ВД ФСС України у Луганській області у відзиві на касаційну скаргу вважає вимоги касаційної скарги необґрунтованими, такими, що не підлягають задоволенню та просить суд залишити оскаржувані судові рішення без змін, зазначаючи, зокрема таке:

- твердження ПП "Фелікс" про визнання ліквідатором вимог відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської не відповідають вимогам Закону, оскільки заявлені фондом вимоги згідно заяви від 06.09.2011 № 06/3848 у справі про банкрутство не розглядалися, до реєстру вимог кредиторів зміни не вносилися і не затверджувалися судом, а Закон про банкрутство не наділяє ліквідатора правом самостійно включати до реєстру вимог поточних кредиторів, якщо вони не були визнані судом;

- доводи ПП "Фелікс" щодо пропуску управлінням ВД ФСС України у Луганській області строку, визначеного для подання заяви про визнання грошових вимог є безпідставними, оскільки заявлені кредитором вимоги у вигляді капіталізованих платежів можуть заявлятися протягом усього строку ліквідаційної процедури та строк давності до таких вимог не застосовується.

Доводи інших учасників справи

47. Відзивів, письмових пояснень від інших учасників щодо поданої ПП "Фелікс" касаційної скарги не надійшло.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи й висновків судів попередніх інстанцій

48. Вирішуючи наведені в пункті 3 цієї постанови питання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду враховує, що за своїми ознаками у контексті підстав касаційного оскарження ухвали та постанови судів попередніх інстанцій доводи скаржника фактично ґрунтуються на підставах, правове регулювання яких визначено пунктами 1, 3 частини першої статті 287 ГПК України.

49. Отже, з огляду на зміст та характер доводів скаржника, в ході касаційного перегляду оскарженої постанови суду апеляційної інстанції необхідним є надання оцінки застосування судами норм права з урахуванням підстав касаційного оскарження судових рішень.

50. Надаючи оцінку наведеним доводам скаржників Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду враховуючи приписи статті 300 ГПК України щодо перегляду у касаційному порядку судових рішень в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи враховує таке.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1 частини другої статті 287 ГПК України

51. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

52. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних судових рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

53. Для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

54. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 з поміж іншого, дійшла висновків, що процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт.

55. Відмінність предмета розгляду у справі, що переглядається судом та у постанові Верховного Суду, на яку посилається скаржник, однаково як і не подібність правовідносин у таких справах за будь-яким іншим із зазначених вище критеріїв, не дає підстав для касаційного оскарження в розумінні пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України.

56. Доводи ПП "Фелікс" у частині підстав касаційного оскарження визначених пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України ґрунтуються на аргументах щодо прийняття постанови суду апеляційної інстанції без врахування висновку щодо застосування статті 22 Закону про банкрутство до 19.01.2013, викладеного у постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 3-5гс14.

57. Проаналізувавши висновки, що викладені у постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 3-5гс14, на яку посилається ПП "Фелікс" у касаційній скарзі, судом касаційної інстанції встановлено, що у зазначеній справі предметом судового розгляду було питання визнання поточних грошових вимог управління Пенсійного фонду України до боржника у вигляді відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку пільгових пенсій та заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

58. Грошові вимоги управління Пенсійного фонду України у справі № 3-5гс14 заявлені до боржника щодо якого здійснювалося провадження у справі про банкрутство на підставі норм Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013.

59. Верховний Суд України у наведеній постанові за результатом розгляду заявлених вимог управління Пенсійного фонду України із посиланням норми статей 1, 22, 23 Закону про банкрутство зазначив, що законодавець чітко визначив, що поточні вимоги кредитора - це неоплачені боржником вимоги, які виникли в процедурах банкрутства, за період після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство і до винесення постанови про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури і призначення ліквідатора. Заява про визнання поточних вимог подається кредитором ліквідатору (не до суду) у ліквідаційній процедурі в межах строків, визначених частиною 2 статті 22 Закону.

60. За наведеного, Верховний Суд України погодився з висновками Вищого господарського суду України про те, що вимоги управління Пенсійного фонду України не мають характеру поточних у розумінні статті 1 Закону, заявлені після введення ліквідаційної процедури, під час якої не виникає будь-яких нових зобов`язань, що можуть бути заявлені в порядку частини першої статті 23 Закону.

61. Натомість у справі, що розглядається предметом судового розгляду є питання визнання грошових вимог управління ВД ФСС України до боржника у формі капіталізації платежів для здійснення безстрокових щомісячних страхових виплат потерпілому, отриманому трудове каліцтво внаслідок нещасного випадку, що стався в період його роботи на підприємстві, а грошові вимоги кредитора заявлені під час здійснення щодо боржника провадження у справі про банкрутство на підставі норм КУзПБ, який вступив в дію з 21.10.2019.

62. Апеляційний господарський суд у цій справі врахував, що вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на соціальне страхування можуть заявлятися протягом усього строку ліквідаційної процедури.

63. З урахуванням наведеного, із посиланням, зокрема на норми статей 60, 64 КУзПБ, визнав правомірним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості заяви управління ВД ФСС України у Луганській області про визнання грошових вимог до боржника в заявленому розмірі з віднесенням їх на підставі частини першої статті 64 КУзПБ до другої черги задоволення вимог.

64. Аналіз змісту наведеної вище постанови Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 3-5гс14 на предмет подібності правовідносин, свідчить, що правовідносини у цій справі та у справі, що розглядається, не є подібними, оскільки у цих справах за схожого предмету судового розгляду (розгляд грошових вимог) різними є зміст заявлених вимог (підстави на яких ґрунтуються такі вимоги) та фактичні обставини справи, а також матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

65. За таких умов, помилковими є аргументи ПП "Фелікс" стосовно прийняття судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду України від 18.03.2014 у справі № 3-5гс14.

66. Тож наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримали підтвердження після відкриття касаційного провадження.

67. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

68. З урахуванням наведеного, Верховний Суд у складі колегії судів Касаційного господарського суду дійшов висновку про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ПП "Фелікс" в цій частині на підставі пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України.

Щодо оскарження ухвали та постанови судів попередніх інстанцій з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України

69. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

70. Зі змісту наведеної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

71. Отже, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

72. Аргументи ПП "Фелікс" у цій частині обґрунтовані невірним застосуванням апеляційним господарським судом норм матеріального права за відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм статті 22 Закону по банкрутство в редакції до 19.01.2013 та статті 59 КУзПБ у подібних правовідносинах.

73. З огляду на зміст доводів скаржника в цій частині, заперечень учасників справи та висновків судів попередніх інстанцій, під час касаційного перегляду оскаржуваного судового рішення необхідним є вирішення питання, зміст якого сформований у пункті 3 цієї постанови.

Щодо поширення на грошові вимоги Фонду соціального страхування у вигляді капіталізованих платежів заявлених у ліквідаційній процедурі положень частини першої статті 59 КУзПБ

74. За приписами частини першої статті 3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону про банкрутство, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

75. Згідно із частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

76. Частиною першої статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

77. Провадження у справі про банкрутство ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" порушено та процедура ліквідації боржника у цій справі введена на підставі норм Закону про банкрутство від 14.05.1992 № 2343-XII в редакції, яка діяла до 19.01.2013.

78. 21.10.2019 введено в дію КУзПБ від 18.10.2018 № 2597-VIII, який встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника-юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

79. Згідно пункту 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ з дня введення в дію цього Кодексу визнано таким, що втратив чинність, зокрема, Закон про банкрутство.

80. Пунктом 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ передбачено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону про банкрутство. Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

81. Отже законодавцем за темпоральним принципом (принцип дії закону у часі) визначено пряму дію норм КУзПБ та їх застосування при розгляді справ про банкрутство незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, за винятком справ, які на день введення в дію цього Кодексу 21.10.2019 перебувають на стадії санації (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.09.2021 у справі № 922/3059/16, від 03.02.2022 № 50/25-б, від 26.05.2022 у справі № 1-23-32/135-08-4825).

82. Оскільки на час звернення управління ВД ФСС України у Луганській області із заявою про визнання грошових вимог до боржника (липень 2020 року) провадження у справі № 22/65б про банкрутство ПП "Фелікс" перебувало в ліквідаційній процедурі, розгляд цієї справи, в тому числі оцінка наявності підстав для визнання та включення заявлених грошових вимог до реєстру вимог кредиторів здійснюється з урахуванням положень КУзПБ.

83. Звідси безпідставним є доводи скаржника в цій частині, які в цілому зводяться до тверджень щодо необхідності надання оцінки вимогам заяви ВД ФСС України у Луганській області з урахуванням норм Закону про банкрутство в редакції, чинній до 19.01.2013, адже з урахуванням змісту пункту 4 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" КУзПБ розгляд справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебували на стадії ліквідаційної процедури (незалежно на підставі норм якого Закону про банкрутство чи в редакції до 19.01.2013 чи від 19.01.2013) здійснюється з урахуванням норм КУзПБ.

84. Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

85. Згідно із абзацом одинадцятим статті 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника.

86. Класифікація кредиторів законодавцем у КУзПБ здійснена в залежності від часу, або періоду виникнення грошового зобов`язання у боржника.

87. Такі вимоги залежно від моменту виникнення грошового зобов`язання до боржника можуть бути: конкурсними або поточними.

88. За абзацом одинадцятим статті 1 КУзПБ поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

89. Згідно із частиною чотирнадцятою статті 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

90. Відповідно до частини четвертої статті 60 КУзПБ у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає заяви з вимогами поточних кредиторів, які надійшли до господарського суду після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у ліквідаційній процедурі після офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом. Заяви з вимогами поточних кредиторів розглядаються господарським судом у порядку черговості їх надходження. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд своєю ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів. Вимоги поточних кредиторів погашаються в порядку черговості, визначеної статтею 64 цього Кодексу.

91. Тобто частина перша статті 60 КУзПБ пов`язує можливість пред`явлення поточними кредиторами їх вимог до боржника з прийняттям господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури і не встановлює строкових обмежень (рамок) щодо їх подання.

92. Згідно з приписами частини першої статті 59 КУзПБ одним з наслідків визнання боржника банкрутом, зокрема, є те, що з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

93. Отже, у ліквідаційній процедурі у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, крім тих, що прямо передбачені КУзПБ.

94. Водночас пунктом 2 частини першої статті 64 КУзПБ визначено, що у другу чергу задовольняються, зокрема, вимоги із зобов`язань, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, шляхом капіталізації у ліквідаційній процедурі відповідних платежів, у тому числі до Фонду соціального страхування України за громадян, які застраховані в цьому фонді, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, зобов`язань із сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та інше соціальне страхування, крім вимог, задоволених позачергово, з повернення невикористаних коштів Фонду соціального страхування України, а також вимоги громадян - довірителів (вкладників) довірчих товариств або інших суб`єктів підприємницької діяльності, які залучали майно (кошти) довірителів (вкладників).

95. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ із застосуванням текстуального та телеологічного способів її інтерпретації свідчить, що диспозиція цієї норми при визначенні вимог, які підлягають задоволенню у другу чергу передбачає врахування, зокрема, що:

- зобов`язання за такими вимогами виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян. Тобто законодавцем мається на увазі момент виникнення зобов`язання боржника з виплати ним страхових платежів внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян в часі, що передує введенню ліквідаційної процедури у справі;

- визначення суми відповідних платежів здійснюється шляхом їх капіталізації лише у ліквідаційній процедурі.

96. Тобто наведеними вимогами законодавцем визначено вимоги за зобов`язаннями боржника з виплати ним страхових платежів внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян, що виникли в часі раніше введенню ліквідаційної процедури у справі з визначенням суми таких платежів шляхом їх капіталізації у ліквідаційній процедурі.

97. Додатковим підтвердженням такого висновку щодо можливості проведення капіталізації платежів лише у разі ліквідації боржника свідчить положення змісту частини другої статті 1205 ЦК України, яка визначає, що у разі ліквідації юридичної особи платежі, належні потерпілому або особам, визначеним статтею 1200 цього Кодексу, мають бути капіталізовані для виплати їх потерпілому або цим особам у порядку, встановленому законом або іншим нормативно-правовим актом.

98. Відповідно до частин першої, другої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

99. Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначаються Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" за частиною першою статті 2 якого законодавство про соціальне страхування складається із Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Кодексу законів про працю України, цього Закону, інших законодавчих актів та прийнятих відповідно до них інших нормативно-правових актів.

100. Згідно з пунктом 10 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

101. Принципами державного соціального страхування, зокрема, є: обов`язковість страхування осіб відповідно до видів соціального страхування та можливості добровільності страхування у випадках, передбачених законом; державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх прав; обов`язковість фінансування Фондом витрат, пов`язаних із наданням матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, в обсягах, передбачених цим Законом; формування та використання страхових коштів на засадах солідарності та субсидування; відповідальність роботодавців та Фонду за реалізацію права застрахованої особи на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за цим Законом (стаття 3 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування")

102. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

103. Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом і також є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням. Фонд є некомерційною самоврядною організацією, що діє на підставі статуту, який затверджується його правлінням.

104. Пунктом 5 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено, що одним і джерел формування коштів Фонду є капіталізовані платежі, що надійшли у випадках ліквідації страхувальників у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

105. Тобто за змістом наведених норм страхувальники у разі їх ліквідації не звільняються від фінансування Фонду соціального страхування України (див. висновок, викладений у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.11.2021 у справі № 200/1353/21-а, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 905/2340/19).

106. Відповідно до пункту 3 Порядку № 986 капіталізація платежів проводиться щодо кожної застрахованої особи з урахуванням заборгованості за попередні роки та необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Під час капіталізації платежів враховуються заробітна плата потерпілого, відсоток втрати професійної працездатності, витрати на догляд за потерпілим, на реабілітацію, протезування, придбання транспортних засобів, види соціальної допомоги відповідно до медичного висновку, одноразова допомога в разі стійкої втрати професійної працездатності або смерті потерпілого, а також інші виплати, передбачені законодавством.

107. Згідно з пунктом 4 Порядку № 986 капіталізація платежів перед застрахованими особами або перед особами, визначеними у статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", розраховується на період, що визначається як різниця між середньою очікуваною тривалістю життя для чоловіків і жінок у країні та віком особи на момент її проведення, та обчислюється щодо кожного платежу.

108. Пунктами 7, 8 Порядку № 986 визначено, що капіталізація платежів включає заборгованість страхувальника з виплат, пов`язаних із його зобов`язаннями відшкодувати шкоду, заподіяну життю або здоров`ю застрахованої особи, а саме суми одноразової допомоги, щомісячних виплат втраченого заробітку, витрат на догляд за потерпілим і виплат за листками непрацездатності. У кредиторських вимогах Фонду соціального страхування України до страхувальника, щодо якого розпочато ліквідацію, зазначається сума грошових зобов`язань, обчислена з урахуванням кожного платежу, що підлягає капіталізації.

109. За наведеними положеннями Порядку № 986 капіталізація платежів включає як заборгованість страхувальника за попередні роки, так і необхідних подальших платежів для забезпечення страхових виплат і витрат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

110. Тобто правова природа капіталізації платежів полягає у сплаті страхувальником, який ліквідується, сум грошових зобов`язань, які призначені для забезпечення майбутніх виплат потерпілим особам, здоров`я яких зазнало шкоди під час виконання ними трудових обов`язків (див. mutatis mutandis постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 905/2340/19).

111. Системний аналіз приписів частини першої статті 59, частини першої статті 60 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини першої статті 64 КУзПБ, пунктом 5 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", частиною другою статті 1205 ЦК України, положеннями пунктів 3, 4, 7, 8 Порядку № 986 свідчить, що капіталізація виплат майбутніх періодів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю і здоров`ю громадян проводиться саме в період ліквідаційної процедури банкрута, оскільки саме після визнання підприємства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність підприємства закінчується та строк виконання всіх його грошових зобов`язань вважається таким, що настав.

112. Отже, капіталізація платежів здійснюється лише у випадку ліквідації юридичної особи - страхувальника, а у справі про банкрутство - лише після визнання боржника банкрутом та відкриття стосовно нього ліквідаційної процедури, адже сума капіталізованих платежів за свою правовою природою не є боргом у вигляді простроченої суми грошових вимог, а є лише здійсненим у ліквідаційній процедурі розрахунком виплат коштів потерпілим майбутніх періодів.

113. Ураховуючи наведене, тільки з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури платежі, що мають бути виплачені потерпілим в майбутньому, підлягають капіталізації та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів відповідно до пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ, оскільки здійснення капіталізації платежів безпосередньо залежить від початку ліквідації господарюючого суб`єкта (введення ліквідаційної процедури).

114. Тому положення частини першої статті 59 КУзПБ не застосовуються до грошових вимог у вигляді капіталізованих платежів, оскільки чинне законодавство пов`язує здійснення капіталізації платежів, в тому числі у справі про банкрутство боржника, з моментом введення процедури ліквідації такої особи (ліквідаційної процедури боржника у справі про банкрутство).

Щодо наявності підстав для визнання грошових вимог ВД ФСС України у Луганській області та суті касаційної скарги

115. У справі, що розглядається, управління ВД ФСС України у Луганській області звернулось до суду із заявою від 24.07.2020 № 2675/10-1 з грошовими вимогами до боржника у вигляді капіталізованих платежів після визнання судом постановою від 26.07.2011 ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" банкрутом та відкриття щодо нього ліквідаційної процедури.

116. Як установили суди попередніх інстанцій, заява управління ВД ФСС України у Луганській області обґрунтована перебуванням у його відділенні на обліку потерпілого - Тюремських В. В., що отримав трудове каліцтво під час роботи на підприємстві - боржнику внаслідок чого йому була встановлена, зокрема, третя група інвалідності безстроково з призначенням щомісячної страхової виплати протягом життя.

117. Суди попередніх інстанцій врахували, що по потерпілому ОСОБА_1 зроблений розрахунок платежів, що підлягає капіталізації для забезпечення здійснення страхових виплат протягом його життя, загальна сума яких складає 365 538,10 грн. Розрахунок капіталізованих платежів здійснено з урахуванням відомостей щодо витрат на відшкодування шкоди потерпілому на виробництві, відомостей щодо витрат на медичну та соціальну допомогу потерпілим по страхувальнику станом на 01.05.2020, таблиць смертності та середньої очікуваної тривалості життя в Україні за 2018 рік.

118. Також суди попередніх інстанцій взяли до уваги, що факт перебування потерпілого ОСОБА_1 у трудових відносинах з 01.02.1980 по 05.03.1981 із Старобільською спецавтобазою Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості підтверджується завіреною належним чином копією його трудової книжки ОСОБА_1 , дата заповнення - 01.12.1979, яку надано кредитором. Згідно запису № 2 01.02.1980 "уволен по переводу в Старобельскую спец автобазу Ворошиловградского произв. объедин.молочной промышленности", а згідно запису № 3 ОСОБА_1 01.02.1980 "принят по переводу водителем 3-го класса в автоколону № 2", згідно запису № 4 - 05.03.1981 "уволен по переводу в Краснодонский гормолокозавод".

119. Крім того, суди попередніх інстанцій зважили, що Старобільська спецавтобаза Ворошиловградського виробничого об`єднання молочної промисловості була перейменована у ВАТ "Старобільське АТП № 0305".

120. Суди також врахували, що за частиною другою статті 17 "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

121. З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку щодо обґрунтованості заявлених вимог ВД ФСС України у Луганській області в розмірі 365 538,10 грн з віднесенням їх на підставі пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ до другої черги задоволення вимог кредиторів.

122. Доводи ПП "Фелікс", які зводяться до тверджень про те, що вимоги управління ВД ФСС України у Луганській області є додатковими зобов`язаннями банкрута, оскільки заявлені щодо того самого нещасного випадку з тим же потерпілим як і вимоги відділення ВД ФСС від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської згідно заяви від 06.09.2011 № 06/3848, які були належним чином розглянуті ліквідатором та внесені у реєстр вимог кредиторів на підтвердження чого свідчить, заява про визнання грошових вимог, реєстр вимог кредиторів з відображенням вимог кредитора в цій частині, мирова угода від 18.10.2019 у задоволенні якої суд відмовив, відхиляються судом касаційної інстанції як безпідставні, оскільки такі доводи ґрунтуються на помилковому тлумаченні норм, які підлягають застосуванню судом під час розгляду та оцінки заяви кредитора про визнання грошових вимог до боржника щодо якого відкрито ліквідаційну процедуру у справі на момент введення в дію чинного КУзПБ. До того ж, скаржник помилково ототожнює розгляд ліквідатором поточних вимог кредитора на підставі норм Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013 та надання ним згідно із частиною першою статті 25 цього Закону заперечень щодо таких вимог з відсутністю необхідності розгляду таких вимог судом. Водночас, як установили суди попередніх інстанцій, у справі № 22/656 в ліквідаційній процедурі судом не розглядалась заява Відділення Виконавчої дирекції Фонду у місті Краснодоні та Краснодонському районі Луганської області Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України з грошовими вимогами з капіталізації платежів до банкрута, ухвала суду з цього приводу відсутня.

123. Так само неаргументованими, з огляду на наведені вище висновки суду щодо можливості пред`явлення грошових вимог у вигляді капіталізованих платежів лише з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, є доводи скаржника щодо пред`явлення управлінням ВД ФСС України у Луганській області грошових вимог поза межами строку, адже з урахуванням введення щодо ВАТ "Старобільське спеціалізоване автотранспортне підприємство № 0305" ліквідаційної процедури у цій справі, кредитор вправі був заявити такі вимоги до боржника на протязі строку такої процедури. Окрім того, в контексті наведених доводів скаржник помилково посилається на необхідність застосування під час розгляду заяви управління ВД ФСС України у Луганській області, яка була подана у липні 2020 року, норм статті 22 Закону про банкрутство до 19.01.2013, яка могла бути застосована лише у разі здійснення провадження у справ про банкрутство на підставі норм цього Закону, що в цьому разі відсутнє.

124. Решта доводів касаційної скарги ПП "Фелікс" є такими, що не впливають на наявність/відсутність підстав для визнання грошових вимог управління ВД ФСС України у Луганській області та не можуть слугувати підставою, для скасування рішень судів попередніх інстанцій.

125. Відхиляючи доводи скаржника суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

126. Верховний Суд також зважає, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Руїз Торія проти Іспанії"). Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

127. З урахуванням наведеного суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо визнання пред`явлених управлінням ВД ФСС України у Луганській області грошових вимог у заявленому розмірі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

128. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України за результатами розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

129. Згідно з статтею 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

130. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені господарськими судами, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд вважає, що оскаржені судові рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування немає.

131. Водночас, як уже зазначалося, оскільки підстава для касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини другої статті 287 ГПК України не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі у цій частині.

Щодо судових витрат

132. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги та залишенням без змін постанови Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвали Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 у справі № 22/65б витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги покладаються на скаржника.

Висновки щодо застосування норм права

133. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ із застосуванням текстуального та телеологічного способів її інтерпретації свідчить, що диспозиція цієї норми при визначенні вимог, які підлягають задоволенню у другу чергу передбачає врахування, зокрема, що:

- зобов`язання за такими вимогами виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян. Тобто законодавцем мається на увазі момент виникнення зобов`язання боржника з виплати ним страхових платежів внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю громадян в часі, що передує введенню ліквідаційної процедури у справі;

- визначення суми відповідних платежів здійснюється шляхом їх капіталізації лише у ліквідаційній процедурі.

134. Системний аналіз приписів частини першої статті 59, частини першої статті 60 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини першої статті 64 КУзПБ, пунктом 5 частини першої статті 11 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", частиною другою статті 1205 ЦК України, положеннями пунктів 3, 4, 7, 8 Порядку капіталізації платежів Фонду соціального страхування України у випадках ліквідації страхувальників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.12.2019 № 986 свідчить, що капіталізація виплат майбутніх періодів, пов`язаних з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю і здоров`ю громадян проводиться саме в період ліквідаційної процедури банкрута, оскільки саме після визнання підприємства банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури підприємницька діяльність підприємства закінчується та строк виконання всіх його грошових зобов`язань вважається таким, що настав.

135. Капіталізація платежів у справі про банкрутство здійснюється лише після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, оскільки сума капіталізованих платежів за свою правовою природою не є боргом у вигляді простроченої суми грошових вимог, а є лише здійсненим у ліквідаційній процедурі розрахунком виплат коштів потерпілим майбутніх періодів.

136. Лише з моменту визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури платежі, що мають бути виплачені потерпілим в майбутньому, підлягають капіталізації та повинні бути включені до реєстру вимог кредиторів відповідно до пункту 2 частини першої статті 64 КУзПБ, оскільки здійснення капіталізації платежів безпосередньо залежить від початку ліквідації господарюючого суб`єкта (введення ліквідаційної процедури).

137. Положення частини першої статті 59 КУзПБ не застосовуються до грошових вимог у вигляді капіталізованих платежів, оскільки чинне законодавство пов`язує здійснення капіталізації платежів, в тому числі у справі про банкрутство боржника, з моментом введення процедури ліквідації такої особи (ліквідаційної процедури боржника у справі про банкрутство).

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити касаційне провадження у справі № 22/65б за касаційною скаргою Приватного підприємства "Фелікс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

2. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Фелікс" на постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 у справі № 22/65б в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 12.10.2021 та ухвалу Господарського суду Луганської області від 20.04.2021 у справі № 22/65б залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. О. Банасько

Судді О. В. Васьковський

В. Г. Пєсков