ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2022 р. Справа№ 910/10677/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Станіка С.Р.

розглянувши у письмову проваджені, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 (повний текст рішення складено 15.11.2021)

у справі №910/10677/21 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогруп паливна компанія»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик»

про стягнення 173627,32 грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергогруп паливна компанія» ( далі - позивач, ТОВ «Енергогруп ПК») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» (далі - відповідач, ТОВ «Аркада-Логістик») 173627,32 грн, з яких 137065,46 грн основного боргу, штраф у розмірі 15306,51 грн, пеня на суму 11180,33 грн, 3% річних у розмірі 2521,36 грн, 7553,66 грн інфляційних втрат, відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 18.10.2021 яка прийнята судом до розгляду.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів №238/1 від 12.01.2021 в частині оплати поставленого товару.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогруп паливна компанія» заборгованість у розмірі 137065,46 грн, штраф у розмірі 15306,51 грн, пеню у розмірі 10776,48 грн, 3% річних у розмірі 2466,79 грн, інфляційні втрати у розмірі 6571,54 грн та судовий збір у розмірі 2582,80 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Повернуто з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогруп паливна компанія» судовий збір у розмірі 115,59 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю позивачем обставин порушення відповідачем зобов`язань за договором, що є підставою для застосування штрафних санкцій у вигляді стягнення пені та штрафу, а також застосування відповідальності за порушення грошового зобов`язання згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені їх доводи

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» 03.12.2021 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, зменшивши розмір пені та штрафу на 50%. Вирішити питання щодо розподілу судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки суперечить основним принципам господарського судочинства, таким як рівність та змагальність сторін.

Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не було враховано положень ч. 3 т. 551 Цивільного кодексу України та ч.ч. 1,2 ст. 233 Господарського кодексу України, хоча відповідач перебуває у скрутному фінансовому становищі, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю по рахунках та випискою за рахунками, стягнуті судом штрафні санкції є надмірно великими. Крім того, скаржник посилався на те, що позивачем не доведено наявність збитків понесених ним, а також відсутні докази про можливе погіршення його фінансового стану чи ускладнення в господарській діяльності.

Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Енергогруп ПК» зазначає, що доводи апеляційної скарги є безпідставними, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Позивач вказує на те, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами під час розгляду справи у суді першої інстанції, зокрема не подавав заперечення щодо позову та клопотання про зменшення штрафних санкцій з посилання на відповідні докази.

Крім того, позивач зазначає, що апелянт не вжив ніяких ефективних заходів для сплати хоча б значної частини заборгованості, не спробував врегулювати строки погашення заборгованості та не навів ніяких виняткових обставин, які перешкоджали своєчасно розрахуватися за поставки, а тому відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій задоволених судом першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу у справі №910/10677/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Станік С.Р., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено учасникам справи строк для подання оформленого відповідно до ст. 263 ГПК України відзиву на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі відповідно, але не пізніше 29.12.2022. Витребувано матеріали справи у Господарського суду міста Києва.

30.12.2021 через канцелярію суду від ТОВ «Енергогруп ПК» надійшов відзив на апеляційну скаргу.

10.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10677/21.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 р. № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, тобто до 23 серпня 2022 року.

Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Відповідно до п. 2 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 «Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 № 10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» визнано таким, що втратили чинність, зокрема, пункт 1 наказу Голови суду від 03.03.2022 №10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

12.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогруп паливна компанія» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу паливно-мастильних матеріалів №238/1 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору продавець зобов`язується організувати та забезпечувати безперебійну заправку паливно-мастильними матеріалами (ПММ) автотранспорт покупця за відомостями відпуску нафтопродуктів, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити отримані паливно-мастильні матеріали (надалі іменуються товар), відповідно до умов цього договору. Одиниця виміру товару - літр.

Згідно з п.п. 1.2, 1.3 Договору відпуск товару здійснюється зі складів постачальника. Відпуск товару покупцеві (його представникам) здійснюється за ціною, встановленою на складах у відповідний день.

Пунктом 3.1 Договору визначено, що ціна на товар встановлюється у національній валюті України з урахуванням ПДВ.

За змістом п. 3.2 Договору, відпуск ПММ продавцем здійснюється, зокрема, у такому порядку: якщо продавець виставив рахунок/фактуру від фактично здійсненого відвантаження товару, то покупець зобов`язаний повністю оплатити рахунок протягом 3 банківських днів.

Відповідно до п.п. 3.3, 3.4 Договору розрахунки за договором здійснюються шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. Датою здійснення оплати за товар вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця. При повній чи частковій оплаті покупцем рахунків-фактур, зарахування грошових коштів на поточний рахунок продавця здійснюється в хронологічному порядку, відповідно до виставлених рахунків.

Згідно з п. 7.1 Договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін.

На виконання умов Договору у період з 24.02.2021 по 11.03.2021 позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 153065,06 грн, що підтверджується видатковими накладними №633 від 24.02.2021 на суму 23084,71 грн, №704 від 26.02.2021 на суму 3304,56 грн, №758 від 02.03.2021 на суму 40800,00 грн, №797 від 04.03.2021 на суму 968,16 грн, №821 від 05.03.2021 на суму 25414,20 грн, №874 від 10.03.2021 на суму 16095,66 грн, №905 від 11.03.2021 на суму 43397,77 грн, підписаними представниками обох сторін та скріпленими печатками підприємств.

З огляду на приписи ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та положення п.3.2 Договору, відповідач зобов`язаний був оплатити товар у такі строки:

- за видатковою накладною №633 від 24.02.2021 - до 27.02.2021 включно;

- за видатковою накладною №704 від 26.02.2021 - до 03.03.2021 включно;

- за видатковою накладною №758 від 02.03.2021 - до 05.03.2021 включно;

- за видатковою накладною №797 від 04.03.2021 - до 10.03.2021 включно;

- за видатковою накладною №821 від 05.03.2021 - до 11.03.2021 включно;

- за видатковою накладною №874 від 10.03.2021 - до 15.03.2021 включно;

- за видатковою накладною №905 від 11.03.2021 - до 16.03.2021 включно.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань з оплати поставленого товару, оскільки здійснив лише часткову оплату постановленого товару (при цьому така оплата була здійснена з порушенням строків, обумовлених Договором), внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, у розмірі 137065,46 грн.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині оплати поставленого позивачем товару, є підставою для застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення штраф, 3% річних, пеню та інфляційні втрати.

Перевіривши наведений позивачем у позові розрахунок, в межах визначеного позивачем періоду нарахування, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу у розмірі 15306,51 грн, пені у розмірі 10776,48 грн, 3% річних у розмірі 2466,79 грн та інфляційних втрат у розмірі 6571,54 грн.

Разом з тим, присуджені до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2466,79 грн та інфляційних втрат у розмірі 6571,54 грн учасниками спору не оскаржуються, і у суду апеляційної інстанції відсутні обумовлені ст. 269 Господарського процесуального кодексу України підстави для виходу за межі апеляційної скарги.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків, в межах вимог апеляційної скарги.

Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначає, що не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21 в частині та задовольнити позовні вимоги частково, зменшивши розмір пені та штрафу на 50%.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, керуючись ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, здійснює апеляційний розгляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З наявних у матеріалах справи доказів, судом першої інстанції встановлено, і що учасниками спору не заперечувалось, що факт передачі позивачем відповідачеві товару за вищевказаним договором повністю підтверджується матеріалами справи та не спростовується відповідачем.

Відтак, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь основного боргу, з урахуванням заява про зменшення позовних вимог від 18.10.2022, за переданий товар по договору № №238/1 від 12.01.2021, задоволені судом першої інстанції в розмірі 137065,46 грн, і в цій частині рішення суду першої інстанції учасниками спору не оскаржується.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст.230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 2 ст. 549 Цивільного кодексу України передбачено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» № 2921-ІІІ від 10.01.2002 розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що у випадку оплати неповної суми за ПММ, зазначеної в рахунку, штраф стягується в розмірі 10% від суми, недоплаченої за рахунком.

Відповідно до п. 4.4 Договору у разі прострочення покупцем строків оплати за ПММ, покупець додатково сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми, що підлягає сплаті за рахунком, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з поданим позивачем розрахунком, який перевірено судом апеляційної інстанції щодо сум, строків і ставок нарахувань, і який є арифметично вірним, за несвоєчасну оплату товару відповідачу нарахована до сплати штраф у розмірі 15306,51 грн.

Разом з тим, позивачем невірно визначено початок періоду прострочення виконання відповідного грошового зобов`язання, а тому судом першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції, здійснено перерахунок заявлених до стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню пеня у розмірі 10776,48 грн, 3% річних у розмірі 2466,79 грн та інфляційні втрати у розмірі 6571,54 грн.

В свою чергу, не погодившись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21 в частині задоволення стягнення пені та штрафу, прийняти в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

Частинами 1 та 2 статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступінь виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; строк прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання, відповідність / невідповідність розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінку винної особи (в тому числі, вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій - є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд в контексті спірних правовідносин, повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені та штрафу наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи дійшов висновку, що наведені відповідачем доводи в обґрунтування підстав зменшення пені та штрафу - не є підставами для застосування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України в контексті спірних правовідносин, оскільки відсутність у позивача збитків та відсутність погіршення фінансового стану - жодним чином не обґрунтовують прострочення відповідачем виконання своїх зобов`язань за договором.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що боржник не звільняється від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання умов зобов`язань за будь-яких обставин, а виконання умов договору не ставиться у залежність від виконання будь-яких зобов`язань з боку третіх осіб, або відсутністю у боржника прибутку або коштів на рахунках.

Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає, що сума штрафних санкцій не перевищує суму боргу відповідача.

Суд апеляційної інстанції, з огляду на матеріали справи, дійшов висновку про відсутність підстав, саме у даній справі, для зменшення розміру штрафних санкцій (пені, штрафу), оскільки відповідачем не надано належного обґрунтування наявності виняткових обстави для зменшення розміру пені та штрафу і відповідних доказів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/10677/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Аркада-Логістик».

4. Матеріали справи №910/10677/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді Є.Ю. Шаптала

С.Р. Станік