ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2022 року м. Дніпро Справа № 904/5269/19

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Мороза В.Ф.

при секретарі судового засідання: Радіновському Р.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області (суддя - Панна С.П.) від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф", м. Київ

до Відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп", м. Дніпро

Відповідача-2 - Універсальної товарної біржі "Контрактовий дім УМВБ", м. Київ

третя особа-1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвінтум", м. Київ

третя особа-2 - яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 ОСОБА_1 , м. Київ

про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ82-100718 від 10.07.2018р., -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм процесуального права, просить скасувати протокольну ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 в частині відмови у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про заміну неналежного відповідача та визнати ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" неналежним відповідачем; скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 і рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/21 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги позивача задовольнити.

Так, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт, зокрема вказує на те, що судом першої інстанції, під час розгляду справи, всупереч вимогам ч.ч. 2, 3 ст. 48 ГПК України відмовлено у задоволенні клопотання позивача про визнання ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" неналежним відповідачем, що призвело до порушення прав позивача і відповідача, та до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення про відмову у задоволенні заяви за нововиявленими обставинами у справі.

Також, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив зміст спірних правовідносин та не врахував, що встановлення зараз у справі факту смерті ОСОБА_2 - керівника та мажоритарного учасника ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" із часткою 79 %, ще до моменту подання ТОВ "КУА "Ізі Лайф" позову та його розгляду судом, є тією істотною для справи обставиною, що не була встановлена судом під час розгляду справи № 904/5269/19 та не була і не могла бути відомою позивачу на час розгляду справи, оскільки:

- рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/5269/19 від 20.04.2021 вмотивоване тим, що позивач не є стороною оспорюваного правочину, а є лише одним з учасників однієї з його сторін, тому корпоративні права ТОВ "КУА "Ізі Лайф" не можуть бути порушені, оскільки такий договір може порушувати права лише ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", по суті спір не розглядався, а надані сторонами докази судом першої інстанції не оцінювались;

- якби ТОВ "КУА "Ізі Лайф" до моменту подання позовної заяви дізнався про те, що ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" не може звернутися до судових органів України за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів, через органи, утворені згідно з його статутом, то позов первісно було б подано в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", а не ТОВ "КУА "Ізі Лайф";

- позбавлення ТОВ "КУА "Ізі Лайф" та ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" права на правосуддя, у тому числі щодо розгляду справи по суті, в подальшому унеможливить реальне відновлення порушених прав та охоронюваних законом інтересів ТОВ "Імперіо-Партнер Груп".

Апелянт зазначає, що наполягає на розгляді цієї справи виключно у межах процесуального законодавства та на підставі усіх документів та матеріалів, які було надано до Господарського суду Дніпропетровської області ще при первісному розгляді цієї справи, та які жодним чином судом не розглядались та не оцінювались.

Як при первинному розгляді цієї справи Господарським судом Дніпропетровської області, так і при повторному розгляді цієї справи за нововиявленими обставинами, судом першої інстанції жодного разу не надано оцінку факту укладення оспорюваного правочину всупереч вимог ч. 3 ст. 238 ЦК України, яка є імперативною нормою та підлягає обов`язковому виконанню без жодних відхилень та подвійних тлумачень.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.05.2022р., у складі колегії суддів: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Коваль Л.А., Кузнецов В.О., у відкритті апеляційного провадження в частині оскарження протокольної ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 про відмову у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про заміну неналежного відповідача - відмовлено, поновлено строк подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 27.06.2022р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.06.2022р. розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 25.07.2022р.

На підставі розпорядження керівника апарату суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з перебування у відпустці суддів Коваль Л.А. та Кузнецова В.О. та на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.07.2022р. для розгляду справи № 904/5269/19 обрано колегію суддів у складі: головуючий суддя Чередко А.Є., судді Білецька Л.М., Мороз В.Ф.

Представник відповідача-2 - Універсальної товарної біржі "Контрактовий дім УМВБ" в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважає оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, прийняту з правильним застосуванням норм процесуального права, а апеляційну скаргу апелянта безпідставною, посилаючись при цьому на відсутність нововиявлених обставин, які-б були підставою для перегляду рішення суду у справі.

22.07.2022р. ТОВ "КУА "Ізі Лайф" надіслано до апеляційного суду електронною поштою клопотання про зупинення провадження у справі № 904/5269/19 за апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 до завершення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 522/22473/15-ц та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого перегляду, або до повернення справи колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Зазначене клопотання обгрунтовано тим, що справу № 522/22473/15-ц передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 08.10.2019 у справі № 916/2084/17, від 15.10.2019 у справі № 905/2559/17, від 03.12.2019 у справі № 904/10956/16, від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 щодо можливості оскарження учасником господарського товариства правочинів, укладених самим господарським товариством.

Враховуючи приписи п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, а також те, що предметом даного апеляційного перегляду є ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 за результатами розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 за нововиявленими обставинами, тобто під час цього апеляційного провадження, в-першу чергу, підлягає встановленню наявність підстав для перегляду рішення у справі за нововиявленими обставинами, виходячи з наведених позивачем обставин в якості нововиявлених, колегія суддів не вбачає необхідності у зупиненні апеляційного провадження у справі.

Крім цього, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2022р. у справі № 908/2037/20, виходячи з системного аналізу змісту положень ч. 3 ст. 195, частин 1-2 ст.270 ГПК зупинення провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК допускається лише до початку розгляду (перегляду) апеляційним судом справи по суті.

Апелянт та інші учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом, що підтверджується матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, приписи ст.ст. 202, 270 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а їх неявка не перешкоджає апеляційному перегляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників інших учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги апелянта, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" (позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп" (відповідач-1), Універсальної товарної біржи "Контрактовий Дім УМВБ" (відповідач-2), третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвінтум", про визнання недійсним договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ82-100718 від 10.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що договір купівлі-продажу цінних паперів № БВ82-100718 від 10.07.2018 з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп" вчинений з перевищенням повноважень, оскільки вказаний договір є значним правочином, проте його укладення відбулось без надання згоди загальними зборами учасників товариства. Крім того, позивач у позовній заяві зазначав, що спірний договір укладений без наміру створення правових наслідків.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 в задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2021р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 залишено без задоволення, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 залишено без змін.

26.10.2021р. до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. за нововиявленими обставинами, в якій позивач просив: надати ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" в особі ТОВ "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" статусу позивача; визнати недійсним договір купівлі-продажу цінних паперів від 10.07.2018р. № БВ82-100718 укладеного між ТОВ "Група "УМВБ" (в подальшому перейменоване у ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" та Універсальною товарною біржею "Контрактовий дім УМВБ" за представництва брокеру - ТОВ "Інвінтум"; судові витрати покласти на відповідача.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. ТОВ "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" посилається на те, що у зв`язку із смертю ОСОБА_1 , яка була мажоритарним учасником Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп" із часткою 79%, з 05.04.2019 ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" не має керівника та інших органів управління, тому не могли бути ухвалені рішення загальними зборами учасників ТОВ "Імперіо-Партнер Груп". Відсутність у ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" керівника та інших працездатних органів управління, на думку позивача, надає йому право звертатись до суду в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", як єдиного його учасника, з усіма процесуальними правами та обов`язками позивача. З урахуванням наведених обставин, позивач просив переглянути судове рішення у даній справі з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

Також, 01.12.2021р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" подано до господарського суду клопотання про заміну неналежного відповідача, а саме визнання ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" неналежним відповідачем, яким є Універсальна товарна біржа "Контрактовий дім УМВБ".

Відмовляючи у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 за нововиявленими обставинами, місцевий господарський суд виходив з того, що наведені позивачем обставини не входять до предмету доказування у справі, не впливають на результат розгляду справи, тобто не є нововиявленими, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, за змістом частини першої статті 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, визначеними у частині другій статті 320 Господарського процесуального кодексу України, є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Верховним Судом під час розгляду справи № 51-517ск18 у постанові від 12.05.2020 було зроблено висновок про те, що нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі № 726/938/18 (провадження № 61-14879св19).

Необхідними ознаками нововиявлених обставин є одночасна відповідність таким трьом умовам: 1) їх наявність на час розгляду справи; 2) те, що ці обставини не могли бути відомими заявникові на час розгляду справи; 3) істотність таких обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийнято).

Відповідні правові позиції щодо визначення нововиявлених обставин наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15, від 13.05.2021 у справі № 910/12465/18, від 07.07.2021 у справі № 904/4470/16, від 15.07.2021 у справі № 910/12490/18, від 21.07.2021 у справі № 924/1098/20, від 12.08.2021 у справі № 903/289/18.

Крім того, у від 06.02.2018 у справі № 816/4947/14, від 13.02.2018 у справі № 815/756/14 та від 12.05.2020 у справі № 51-517ск18 Верховний Суд зазначив, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

Верховний Суд України у постанові від 20.02.2020 у справі № 815/6834/15 наголосив на важливості дотримання принципу правової визначеності під час розгляду судами заяв про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами, зазначивши, що до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Принцип правової (юридичної) визначеності передбачає повагу до остаточності судових рішень та полягає у тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення Європейського суду з прав людини у справі Желтяков проти України).

Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допускається лише за наявності виняткових обставин (п.п. 51-52 рішення ЄСПЛ у справі Рябих проти Росії від 24.06.2003, ухвала Суду щодо прийнятності заяви № 62608/00 Агротехсервіс проти України, п.п. 42-44 рішення Суду у справі Желтяков проти України від 09.06.2011).

Передбачений главою 3 Розділу IV ГПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є окремою формою судового процесу, що має свої особливості (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 у справі № 909/1056/15).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 року у справі № 19/028-10/13 (пункти 7.4-7.5)).

Більше того, нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ.

Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими (аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а; Верховним Судом у постановах від 06.03.2018 у справі № 2а-23903/09/1270 та від 03.04.2018 у справі № 477/1012/14-а, від 14.05.2019 у справі № 826/14797/15).

Не можуть вважатися нововиявленими й ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини. Нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте, можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена, зокрема, у постанові від 29.08.2018 у справі № 552/137/15-ц.

Зазначене також відповідає правовій позиції, викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 09 червня 2011 року у справі "Желтяков проти України", згідно з якою можливість втручання у рішення, яке набуло ознак остаточного, зумовлена обставинами суттєвого та неспростовного характеру, а застосування такої процедури має відбуватися у спосіб, сумісний із вимогами статті 6 Конвенції.

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, новий доказ або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювали суди під час розгляду справи (правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 127/10129/17 від 22.01.2019 (пункт 27)) та постанові у справі № 9901/819/18 від 14.04.2021 (пункт 6.38)).

Не можуть бути визнані нововиявленими викладені в іншій справі висновки суду щодо обставин справи (оцінка доказів), юридична оцінка обставин справи в іншій справі та правові підстави рішення суду або його мотиви на предмет застосування норм права в іншій справі. Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, виявлені після постановлення рішення суду, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах (правова позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, наведена у постанові від 22.06.2020 у справі № 911/1407/15).

Отже, виходячи з системного аналізу п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, апеляційний суд наголошує, що перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (правова позиція Верховного Суду у постанові від 21.10.2020 у справі № 726/938/18).

Другий критерій для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду становить доведеність того, що такі обставини не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

Правовою підставою для перегляду рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 за нововиявленими обставинами заявник визначив п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України.

В обгрунтування поданої заяви ТОВ "КУА "Ізі Лайф" зазначає, що смерть ОСОБА_2 - керівника та учасника ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" із часткою 79% є нововиявленою обставиною, яка зумовлює можливість заявника виступати від імені та в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" у даних спірних правовідносинах з усіма процесуальними правами та обов`язками позивача.

Проте, доводи позивача відносно того, що за обставин смерті керівника та учасника ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", даний позов слід вважати таким, що подано позивачем в інтересах та на захист прав ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", не ґрунтуються на фактичних обставинах справи, адже за змістом заявленого позову, позивач звертався за захистом власних корпоративних прав учасника товариства, а не в інтересах останнього.

Для розгляду заявленого позову як такого, що поданий позивачем в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", учасником якого він являється, під час перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами суд мав би розглядати спір за іншим складом сторін та з інших підстав, що прямо суперечить положенням ч. 5 ст. 230 ГПК України.

Частиною 1 ст. 23 Закону України "Про господарські товариства" передбачено, що управління товариством здійснюють його органи. Отже, позивач, як учасник товариства з обмеженою відповідальністю, не наділений суб`єктивним правом щодо здійснення повноважень власника майна такого товариства.

Смерть особи, яка виконувала обов`язки керівника товариства, не тягне за собою перехід права на управління вказаним товариством та звернення до суду від його імені до будь-якого з учасників такого товариства.

З приводу вказаної позивачем нововиявленої обставини, апеляційний суд також зауважує, що позивач не обгрунтовував позовні вимоги неможливістю ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" самостійно реалізовувати свої права на оскарження договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ82-100718 від 10.07.2018р. внаслідок смерті ОСОБА_2 - керівника та учасника ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" із часткою 79%, а, будучи учасником Товариства, міг бути обізнаним щодо його виконавчого органу, поточного стану справ Товариства та результатів ведення ним господарської, фінансової, розпорядчої та іншої діяльності.

При цьому його заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021р. у справі № 904/5269/19 ґрунтується на поданих до суду нових доказах, зокрема, фотокопіях: запиту Господарського суду Дніпропетровської області від 17.05.2021 № 904/4727/21 /25951/21, здійсненого в межах іншої справи та через місяць після прийняття судового рішення, що переглядається за нововиявленими обставинами, й відповіді Адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Києві (т. 6 а.с. 8-9).

Відтак, смерть ОСОБА_2 - керівника та учасника ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" не є істотною для справи обставиною, тому не може бути підставою для перегляду рішення у справі за нововиявленими обставинами.

Також, колегія суддів враховує, що згідно з положеннями статті 2 Господарського процесуального кодексу України та статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є його порушення, невизнання або оспорення. Зазначені норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог послався на те, що спірний договір порушує його корпоративні права, зокрема право брати участь в управлінні Товариством та право на отримання частки прибутку товариства, а в разі ліквідації товариства на отримання частини майна.

Отже, ТОВ "КУА "Ізі Лайф" у позовній заяві не посилалось на порушення оспорюваним правочином прав ТОВ "Імперіо-Партнер Груп", учасником якого воно є, а чітко вказувало на порушення своїх корпоративних прав.

За приписами ч. 3 ст. 167 ГК України під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Корпоративним вважається спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи.

Участь в управлінні товариством, є один з елементів змісту корпоративного права (ст. 167 ГК України), реалізація якого, відбувається через участь в роботі вищого органу товариства загальних зборах учасників, а стороною у корпоративному спорі може бути, зокрема учасник підприємства, який обґрунтовує позовні вимоги порушенням його корпоративних прав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 916/2084/17, у постанові від 15 жовтня 2019 року у справі № 905/2559/17, а також у постанові від 03 грудня 2019 року у справі № 904/10956/16 зробила висновки щодо застосування статей 92, 97, 98, 116 Цивільного кодексу України та порушення прав та інтересів позивача спірним правочином у правовідносинах, пов`язаних з оскарженням учасником господарського товариства правочину, вчиненого від імені товариства особою з перевищенням повноважень.

Здійснивши аналіз статей 92, 97, 98, 116 Цивільного кодексу України Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що відповідно до цих норм закону за договором, укладеним товариством, права та обов`язки набуває таке товариство як сторона договору. При цьому, правовий стан (сукупність прав та обов`язків) безпосередньо учасників цього товариства жодним чином не змінюється.

Підписання спірних договорів особою без передбаченої статутом згоди загальних зборів цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства, а не корпоративних прав його учасника.

Повноваження діяти від імені юридичної особи є можливістю створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки юридичної особи (стаття 239 Цивільного кодексу України). Повноваження органу управління товариства (на надання зазначеної згоди), який діє від імені товариства, не можна ототожнювати з корпоративними правами його учасників, які діяти від імені товариства права не мають. Таке повноваження не належить до корпоративних прав учасника юридичної особи. Підписання договору особою від імені товариства з іншою особою без передбаченої статутом згоди вищого органу цього товариства може свідчити про порушення прав та інтересів самого товариства у його відносинах з іншою особою - стороною договору, а не корпоративних прав його учасника.

Зазначені висновки Великої Палати Верховного Суду узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини акціонер (учасник) юридичної особи, відповідно до якої навіть мажоритарний, не може розглядатись як належний заявник, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи (див., зокрема, рішення у справі "Кредитний та індустріальний банк проти Чеської Республіки" (Credit and Industrial Bank v. the Czech Republic), заява № 29010/95 від 20 травня 1998 року; рішення у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" (Case of Terem LTD, Chechetkin and Olius v. Ukraine), заява № 70297/01, пункти 28 - 30, від 18 жовтня 2005 року; рішення у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України", заява № 42758/05, пункт 30, від 21 грудня 2017 року). При цьому навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів (рішення у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України", заява № 42758/05, пункт 1 резолютивної частини від 21 грудня 2017 року).

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у зазначених постановах також дійшла висновків про те, що укладення спірних договорів від імені товариства особою з перевищенням повноважень є не прямим порушенням прав позивача на участь у товаристві та управлінні ним, а наслідком господарської діяльності товариства та результатом розпорядження юридичною особою власним майном, натомість визнання в судовому порядку недійсним рішення загальних зборів товариства, на підставі якого уповноваженою особою укладено спірні договори, не може бути підставою для визнання їх недійсними, оскільки не порушує права та законні інтереси позивача.

Також, Верховний Суд у зазначених вище постановах відзначив те, що інтереси товариства можуть не збігатися з інтересами окремих його учасників, а інтереси учасників товариства також не завжди збігаються. Тому, вирішуючи питання щодо ефективності обраного позивачем способу захисту, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників та самого товариства, уникати зайвого втручання в питання діяльності товариства, які вирішуються виключно зборами учасників товариства.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що врахування судом обставин смерті керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперіо-Партнер Груп", наведених позивачем в якості нововиявлених обставини, не призведе до ухвалення іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте, адже рішенням встановлено факт відсутності порушення прав позивача оскаржуваним договором. Наведене свідчить про те, що ці обставини не є істотними для розгляду цієї справи та не є нововиявленими в розумінні статті 320 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо посилань в апеляційній скарзі на необхідність врахування позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України" від 21.12.2017, то необхідно зазначити таке.

Велика Палата Верховного Суду, взявши до уваги вказану практику Європейського суду з прав людини, за встановлених обставин, з урахуванням норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини у справі № 916/2084/17, а також з дотриманням балансу інтересів усіх учасників і самого товариства, уникаючи зайвого втручання в питання діяльності товариства, дійшла висновку, що учасник тов не є належним заявником, якщо йдеться про порушення прав юридичної особи.

Необхідно зазначити, що корпоративна завіса є бар`єром, який відокремлює юридичну особу від її учасників та зумовлює неможливість останніх звернутись до суду за захистом прав юридичної особи замість неї (принцип неможливості ототожнення юридичної особи та її членів).

У п. 26 рішення від 21.12.2017 у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що за загальним правилом акціонер компанії не може стверджувати, що він є жертвою стверджуваного порушення прав компанії за Конвенцією (рішення у справі "Агротексім та інші проти Греції" від 24.10.1995, п.п. 59-72). Проникнення за "корпоративну завісу" або нехтування правосуб`єктністю компанії може буде виправданим лише за виключних обставин, зокрема, якщо точно встановлено, що компанія не може звернутися до конвенційних установ через органи, утворені згідно з її статутом, або у випадку ліквідації, через її ліквідаторів (п. 66).

Отже, Європейський суд з прав людини у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України" дійшов висновку, що акціонер (навіть мажоритарний) не може звертатися до суду в інтересах компанії за звичайних обставин, тобто коли юридична особа діє і має відповідні органи управління. А з п. 1 резолютивної частини цього рішення вбачається, що навіть у разі, якщо юридичну особу було ліквідовано, то Європейський суд з прав людини розглядає справи за заявою саме такої юридичної особи, допускаючи її представництво в особі акціонера (учасника), якщо юридична особа не може брати участь у справі в особі своїх органів.

Як вбачається із матеріалів справи № 904/5269/19, що переглядається, ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" не ліквідовано, його органи управління можуть здійснювати свої повноваження у порядку, передбаченому законодавством України та статутом товариства, а тому у випадку порушення прав, товариство може звернутись за їх захистом через свої уповноважені органи.

Обставини смерті як керівника, так і мажоритарного учасника мають певні правові наслідки для товариства, однак не призводять до повного припинення діяльності товариства та його ліквідації. Чинним законодавством передбачено можливість зміни виконавчого органу товариства загальними зборами та врегульовано наслідки смерті учасника товариства (у тому числі і при відсутності спадкоємця).

Зокрема згідно статті 23 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю", у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства. У разі смерті, оголошення судом безвісно відсутнім або померлим учасника - фізичної особи чи припинення учасника - юридичної особи, частка якого у статутному капіталі товариства становить менше 50 відсотків, та якщо протягом року з дня закінчення строку для прийняття спадщини, встановленого законодавством, спадкоємці (правонаступники) такого учасника не подали заяву про вступ до товариства відповідно до закону, товариство може виключити учасника з товариства. Таке рішення приймається без врахування голосів учасника, який виключається. Якщо частка такого учасника у статутному капіталі товариства становить 50 відсотків або більше, товариство може приймати рішення, пов`язані з ліквідацією товариства, без врахування голосів цього учасника.

Отже, ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" має можливості для продовження своєї діяльності у відповідності до вимог чинного законодавства та може привести у відповідність, як склад своїх учасників, так і виконавчих органів.

Наведені скаржником обставини не є обставинами, на які вказав Європейський суд з прав людини у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України", за наявності яких є можливим проникнення за "корпоративну завісу" та виправданим звернення учасника товариства з позовом замість юридичної особи.

Крім того, необхідно зазначити, що у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України" наявні правовідносини, пов`язані з ліквідацією банків: банк-заявник перебував під контролем ліквідаційної комісії, що складалась з посадових осіб територіальних управлінь Національного банку України та працівників місцевої податкової інспекції, у зв`язку з чим, акціонери та виконавчі органи банку-заявника були позбавлені повноважень щодо управління діяльністю банку-заявника. Водночас, у справі, що переглядається, ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" має можливість здійснювати свою господарську діяльність.

Відтак, висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваній ухвалі, не суперечать позиції Європейського суду з прав людини у справі "Фельдман та банк "Слов`янський" проти України", а незгода апелянта з цією позицією суду не свідчить про неправильне тлумачення останнім рішення Європейського суду з прав людини.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача про перегляд рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі № 904/5269/19 за нововиявленими обставинами.

З приводу заявлених клопотань про надання ТОВ "КУА "Ізі Лайф" статусу позивача та визнання ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" неналежним відповідачем відповідно до вимог ч. 2 та 3 ст. 48, ст. 170 ГПК України, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Згідно ч. 1 та 5 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За приписами ст. 45 ГПК України. сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Верховний Суд у постанові від 28.10.2020 у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Звідси належним суб`єктним складом відповідачів є склад відповідачів, які дійсно є суб`єктами порушеного, оспорюваного чи не визнаного матеріального правовідношення (правовий висновок у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 14/325"б").

ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" є стороню договору купівлі-продажу цінних паперів № БВ82-100718 від 10.07.2018р., визнання недійсним, якого і є предметом позову, відтак є належним відповідачем у справі.

Крім цього, позивач невірно тлумачить положення ст. 48 ГПК України щодо залучення до участі у справі співвідповідача чи заміни неналежного відповідача. Заміна складу відповідачів допускається на певній стадії судового розгляду. Переведення відповідача у статус позивача за тим же позовом є процесуально неможливим. Спір у даній справі є вирішеним, рішення суду першої інстанції було переглянуто в апеляційному порядку та залишено без змін. Як встановлено вище, підстави для подання позивачем позову в інтересах ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" відсутні.

До того-ж, як вже зазначалось вище, позиція позивача у позові полягала у порушенні саме корпоративних прав ТОВ "КУА "Ізі Лайф", проте наразі вона є протилежною, оскільки доводи заявника зводяться вже до порушення прав відповідача-1. Так само у позовній заяві не зазначалось про неможливість самостійного захисту своїх прав ТОВ "Імперіо-Партнер Груп".

Таким чином, вказане обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду фактично свідчить про зміну підстав позову. Вчинення процесуальної дії, яка полягає у зміні підстав позову на стадії перегляду судового рішення суду за нововиявленими обставинами, не передбачено ГПК України.

Визначення складу відповідачів, предмету та підстав позову є прерогативою позивача, однак вказане право може бути реалізоване лише на певній стаді судового процесу. Реалізуючи свої права таким чином (шляхом зміни підстав позову та визначення іншого складу відповідачів), ТОВ "КУА "Ізі Лайф" фактично ініціює нове судове провадження в межах справи № 904/5269/19 (в якій вже було вирішено спір за тим позовом, що був пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому).

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про визнання ТОВ "Імперіо-Партнер Груп" неналежним відповідачем у справі, про що постановив усну ухвалу.

Також, враховуючи відсутність порушення оспорюваним договором прав та інтересів позивача, що було самостійною підставою для відмови у позові, колегія суддів зазначає те, що у суду першої інстанції не було необхідності надавати оцінку законності оспорюваного правочину та обставинам його виконання.

З огляду на усе вищевикладене, судова колегія апеляційного суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а оскаржувану ухвалу такою, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 відсутні.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті позивачем судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2481,00 грн. слід покласти на останнього.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 269, 270, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021р. у справі № 904/5269/19 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія з управління активами "Ізі Лайф".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повна постанова складена та підписана 27.07.2022 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Л.М. Білецька

Суддя В.Ф. Мороз