ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/4084/21

За позовом: Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону (67707, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Пушкіна, буд.11-Б, код ЄДРПОУ - 38296363, електронна адреса: ) в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (03168, м. Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6. код ЄДРПОУ - 00034022, електронна адреса: ); Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, буд.1-А, код ЄДРПОУ - 08124865, електронна адреса: )

До відповідачів: Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області (68540, Одеська обл., Болградський р-н, сел. Бородіно, вул. Миру, буд.132, код ЄДРПОУ - 04379203, електронна адреса: ); Державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренка Дмитра Володимировича (68200, Одеська обл., Білгород-Дністровський р-н, смт. Сарата, вул. Вернера Крістіана, буд. 84, код ЄДРПОУ - 04379189, електронна адреса: )

За участю третьої особи на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкритого акціонерного товариства ім. Калініна (68533, Одеська обл., Тарутинський р-н, с. Богданівка, код ЄДРПОУ - 05414733, електронна адреса: )

про визнання незаконним та скасування рішення ради, скасування рішення державного реєстратора, витребування земельних ділянок

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники сторін:

Від прокуратури: Балишев М.В. - на підставі посвідчення;

Від позивача (Міністерство оборони України): Добров Ю.І. - в порядку самопредставництва;

Від позивача (Білгород-Дністровська квартирно-експлуатаційна частина району): Турченко О.В. - в порядку самопредставництва;

Від відповідачів: не з`явилися;

Від третьої особи: не з`явився.

Суть спору: Білгород-Дністровська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (далі-Білгород-Дністровська КЕЧ району) до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області та Державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренка Дмитра Володимировича про:

- визнання незаконним та скасування рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VIII «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області» щодо 6 земельних ділянок загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326;

- скасування рішень державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренка Дмитра Володимировича щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки, а саме рішення за: індексним №58612718 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0321; індексним №58613437 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0322; індексним №58618703 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0323; індексним №58619681 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0324; індексним №58620888 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0325; індексним №58622277 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0326;

- витребування у Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на користь держави в особі Міністерства оборони України земельних ділянок загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321 площею 114,0022 га, :01:002:0322 площею 41 га, :01:002:0323 площею 89 га, :01:002:0324 площею 410,3889 га, :01:002:0325 площею 212,6073 га, :01:002:030326 площею 18,0002 га.

Ухвалою суду від 18.01.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/4084/21, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.02.2022р. Залучено до участі у справі у якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Відкрите акціонерне товариство ім. Калініна.

Ухвалою суду від 08.02.2022р. відкладено підготовче засідання на 24.02.2022р. Ухвалою суду від 24.03.2022р. призначено підготовче засідання на 17.05.2022р. Ухвалою суду від 17.05.2022р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 30.06.2022р. У судовому засіданні 30.06.2022р. оголошено перерву до 14.07.2022р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що відповідно до ст.248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява №30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у п.45 рішення у справі Frydlender v. France (заява №30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи введення в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року воєнного стану у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та продовження строку його дії до 23.08.2022р., клопотання сторін про відкладення у зв`язку із цим розгляду справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Представник прокуратури у судовому засіданні щодо розгляду справи по суті позовні вимоги підтримує, наполягає на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві.

Позивач - Міністерство оборони України, позов Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у поясненнях, що надійшли до суду 14.05.2022р.

Позивач - Білгород-Дністровська КЕЧ району позов Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону підтримує в повному обсязі.

Відповідач - Бородінська селищна рада Болградського району Одеської області про місце, дату та час судових засідань була повідомлена належним чином, але участь свого представника у судові засідання не забезпечила, відзиву на позовну заяву, пояснень тощо до матеріалів справи не надавала.

Відповідач - Державний реєстратор Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренко Дмитро Володимирович про місце, дату на час судових засідань був повідомлений на офіційну електронну адресу, але своїм правом на захист державний реєстратор не скористався, відзив на позовну заяву до суду не надав, в судове засідання державний реєстратор або його представник не з`являлися.

Третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Відкрите акціонерне товариство ім.Калініна про місце, дату та час судових засідань була повідомлена належним чином, але представник третьої особи участі у судових засіданнях не брав, позиції щодо суті спору від третьої особи до суду не надходило.

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.165 ГПК України.

Білгород-Дністровська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону у позовній заяві, яка подана до суду в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (далі - Білгород-Дністровська КЕЧ району), зазначає, що 28.05.2021р. Бородінською селищною радою Болградського району Одеської області прийнято рішення №125-VIII «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області», відповідно до п. 1 якого в комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області прийнято земельні ділянки державної власності, зокрема, земельні ділянки загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326.

Як зазначено у преамбулі рішення Бородінської селищної ради від 28.05.2021р. №125-VIII, воно прийнято на підставі ст.ст.117, 122, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», п. 24 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України.

У подальшому, 08.06.2021р. державним реєстратором Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренком Дмитром Володимировичем прийняті Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки, а саме за: індексним №58612718 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0321; індексним №58613437 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0322; індексним №58618703 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0323; індексним №58619681 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0324; індексним №58620888 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0325; індексним №58622277 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0326.

02 червня 2021р., із посиланням на вказані рішення державного реєстратора від 08.06.2021р., та на підставі рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VIII, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені записи про право комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки за кадастровими номерами: за кадастровими номерами: :01:002:0321 площею 114,0022 га, :01:002:0322 площею 41 га, :01:002:0323 площею 89 га, :01:002:0324 площею 410,3889 га, :01:002:0325 площею 212,6073 га, :01:002:030326 площею 18,0002 га.

Крім того, щодо вказаних земельних ділянок до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію іншого речового права - права оренди земельних ділянок (Орендодавець - Бородінська селищна рада, Орендар - ВАТ ім.Калініна.)

Білгород-Дністровська спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Південного регіону вважає, що рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VIII є незаконним, грубо порушує право державної власності на землю та спричиняє шкоду інтересам держави. В обґрунтування своєї позиції прокурор зазначає, що відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.78 Земельного кодексу України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Частинами першою, другою ст.84 Земельного кодексу України передбачено, що у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. Право власності на земельні ділянки, визнане за державою рішенням суду, реалізується органами виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених ст.122 цього Кодексу, незалежно від органу, в особі якого судом визнане таке право за державою.

Частинами 1, 2 ст.77 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України «Про використання земель оборони» встановлено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.

При цьому, відповідно до ст.20 Земельного кодексу України земельні ділянки, що належать до земель оборони, використовуються виключно згідно із Законом України «Про використання земель оборони».

Прокурор також зазначив, що згідно п.п.3, 4 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України від 06.09.2012р. №5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013р., з дня набрання чинності цим Законом землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються: а) земельні ділянки: на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності відповідної територіальної громади; які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій; б) всі інші землі, розташовані в межах відповідних населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпунктах «а» і «б» пункту 4 цього розділу. У державній власності залишаються, зокрема, розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які належать до земель оборони; усі інші землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, зазначених у підпункті «а» пункту 3 цього розділу.

Прокурор зауважив, що Постановою Ради народних комісарів Української РСР від 18.12.1945р. №2002/063 «Про відвід 20 000 гектарів землі на території Бородинського, Тарутинського і Саратського районів Ізмаїльської області для організації окружного арт полігону ОДВО» вирішено відвести на території Бородинського, Тарутинського та Саратського районів Ізмаїльської області під окружний артилерійський полігон Одеського військового округу 20 000 га землі (в межах визначених у схемі, що додавалась).

У подальшому, 10.06.1946р. обласна комісія з передачі земель ОДВО, яка діяла на виконання Постанови Ради народних комісарів Української PCP від 18.12.1945р. №2002/063 та Постанови Ізмаїльського обласного виконавчого комітету від 12.02.1946р. №53/9-ОП, склала акт передачі земельної ділянки, що відводиться під учбовий артилерійський полігон ОДВО на площі 23 600 га. При цьому, в акті від 10.06.1946р. зазначено, що під час відводу земель в натурі, у зв`язку з рельєфом місцевості (з метою включення деяких висотних пунктів) виникла необхідність у збільшенні площі артполігону, у зв`язку з чим фактично відведено під полігон на 3600 га більше, ніж було передбачено проектом, що було узгоджено районними організаціями.

Рішенням звуженого засідання Ізмаїльського обласного виконавчого комітету від 10.06.1946р. №7 «Про затвердження акту обласної комісії по передачі земель під артилерійський полігон Одеському військовому округу» було затверджено вказаний акт обласної комісії від 10.06.1946р. про передачу земельної ділянки площею 23 600 га під учбовий артилерійський полігон Одеського військового округу.

Зі змісту акту інвентаризації земель Міністерства оборони України на території Тарутинського району Одеської області (інвентаризація проводилась на підставі розпорядження районної державної адміністрації №11 від 22.02.1993р.), членами комісії фіксувалась належність земельної ділянки площею 23 943,8 га до Тарутинського загальновійськового полігону.

Як зазначив прокурор, ці обставини встановлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012р. у справі №2а-3436/08/1570 за позовом військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, про скасування розпоряджень, якою позов прокурора задоволено та скасовано розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області «Про використання земель Тарутинського загальновійськового полігону»№101/А-2005 від 05 травня 2005р. та п.1 Розпорядження №368/А-2005 від 14 грудня 2005р. «Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями». При цьому, розпорядженням відповідача №101/А-2005 від 05.05.2005р., до якого відповідно до розпорядження №368/А-2005 від 14.12.2005р. внесено зміни: п.1 викладено в наступній редакції: «припинити право користування земельною ділянкою площею 23253,17га, яка була надана в користування військовій частині А-1366 для організації загальновійськового полігону і розташована на території Веселодолинської сільської ради та перевести її до остаточного вирішення земельних суперечок в землі запасу Веселодолинської сільської ради».

У цій постанові суд також зазначив, що незважаючи на відсутність державного акту, право постійного користування вищезазначеними землями залишається за Міністерством оборони України, а тому вони відносяться до земель оборони, належать державі на праві власності та за відповідними військовими формуваннями на праві постійного користування.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012р. у справі №2а-3436/08/1570 залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду від 17.04.2014р.

Також прокурор зазначив, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2018р. скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 06.08.2018р. у справі №916/4202/14 та задоволено позов заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області та ВАТ ім.Калініна, визнано недійсним договір оренди землі від 27.12.2007р. щодо земельних ділянок загальною площею 885 га, які входять до складу загальновійськового полігону «Тарутинський», та зобов`язано ВАТ ім.Калініна повернути вказані земельні ділянки міністерству оборони України.

За даними прокурора, відповідно до умов вказаного договору оренди землі у користуванні ВАТ ім.Калініна знаходилося 6 земельних ділянок загальною площею 885 га за кадастровими номерами::01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326.

На виконання рішення суду 10.07.2018р. зазначені земельні ділянки повернуто керівником ВАТ ім.Калініна Міністерству оборони України та Білгород-Дністровській КЕЧ району шляхом складання акту приймання-передачі.

Враховуючи положення ч.4 ст.75 ГПК України, прокурор вважає доведеними обставини того, що спірні земельні ділянки належать за формою власності - до земель державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

Прокурор також зазначив, що згідно ст.319 Цивільного кодексу України лише власник має право вчиняти стосовно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а ст.321 Цивільного кодексу України передбачено непорушність права власності.

Враховуючи зазначене, прокурор вважає, що Бородінська селищна рада незаконно, всупереч вимогам ст.19 Конституції України, ст.ст.19, 77, 116, 141, 142 Земельного кодексу України, Закону України «Про використання земель оборони» прийняла рішення про вилучення із державної власності та переведення в комунальну власність земельних ділянок, зокрема, загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326, розпорядившись землями державної форми власності, без дозволу землекористувача та власника земельної ділянки, та без прийняття відповідних рішень про зміну її цільового призначення.

Окрім того, прокурор вважає, що рішення державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренка Д.В., прийняті на підставі рішення Бородінської селищної ради від 28.05.2021р. №125-УІІІ, винесені з порушенням норм законодавства України, у зв`язку з чим також підлягають скасуванню.

За таких обставин, враховуючи те, що Бородінська селищна рада незаконно, без правової підстави заволоділа державним майном - земельними ділянками загальновійськового полігону «Тарутинський» загальною площею 884,9986 га, на думку прокурора, наявні підстави для витребування на користь держави (в особі Міністерства оборони України) вказаних земельних ділянок.

Прокурор також зауважив, що невжиття Міністерством оборони України жодних заходів щодо скасування рішення Бородінської селищної ради №125-VІІІ від 28.05.2021р. та рішень державного реєстратора щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень на земельні ділянки, а також їх повернення державі, після того як йому - з моменту отримання листа від 18.06.2021р. №15/1-2204вих-14, стало відомо про порушення інтересів держави внаслідок незаконного вилучення із державної власності та переведення у комунальну власність земельних ділянок, розміщених в межах загальновійськового полігону «Тарутинський», кваліфікується як бездіяльність вказаного органу, а отже є підставою для звернення прокуратури до суду за захистом інтересів держави.

Позивач - Міністерство оборони України повністю підтримує позовні вимоги Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону з підстав того, що земельна ділянка військового містечка №11 (загальновійськовий полігон «Тарутинський») віднесена за цільовим призначенням до земель оборони, за формою власності - до державної власності, та відповідно на обліку земель Міністерства оборони України на території Болградського району Одеської області перебуває земельна ділянка військового містечка №11 загальною площею 24229,5 га. Зазначена земельна ділянка належить Міністерству оборони України на праві постійного користування та оперативного управління.

Позивач також зазначає, що за результатами розгляду судових справ з 2014 по 2019 роки в судовому порядку було повернуто Міністерству оборони України земельні ділянки військового полігону «Тарутинський» загальною площею 11 698,7236 га. Під час розгляду судових справ господарськими судами першої, апеляційної та касаційної інстанції було достовірно встановлено, що землі військового полігону мають - статус «землі оборони». Також, серед повернутих Міністерству оборони України земель були 4 спірні земельні ділянки, які були предметом розгляду у господарських судах першої, апеляційної та касаційної інстанції під час розгляду справи №5017/3725/2012 і судовими рішеннями було встановлено, що вказані землі мають статус, цільове призначення - «землі оборони».

Крім того, позивач зазначає, що перед прийняттям оскаржуваного рішення від 28.05.2021р. №125-УІІІ Бородінська селищна рада не перевіряла належність та правовий статус земель, та своїм незаконним рішенням перевела їх із земель державної до комунальної власності територіальної громади за відсутності відповідно рішення Кабінету Міністрів України та згоди Міністерства оборони України. Враховуючи такі протиправні дії посадових осіб органу місцевого самоврядування, 07.06.2021р. до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості про порушене кримінальне провадження №0000007 за ознаками ч.2 ст.364 КК України «Зловживання владою або службовим становищем» з боку службових осіб Бородінської селищної територіальної громади Одеської області. З урахуванням зазначеного, ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2021р. у справі №947/17511/21 накладено арешт на 71 земельну ділянку в межах цілісного майнового комплексу військового містечка №11 Тарутинського полігону. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.07.2021р. ухвалу Київського районного суду м.Одеси від 11.06.2021р. у справі №947/17511/21 залишено без змін.

Враховуючи зазначене, позивач вважає, що наявні підстави для задоволення позову Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону у повному обсязі.

Позивач- Білгород-Дністровська КЕЧ району повністю підтримує позовні вимоги Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону.

Відповідачі своїм правом на судовий захист не скористалися.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.04.2008р. №4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02.06.2016р. №1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30.06.2016р., Конституцію доповнено ст.131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у ст.23 Закону України «Про прокуратуру», який набрав чинності 15.07.2015р. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

У рішенні від 05.06.2019р. №4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Частина 3 ст.53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч.4 ст.53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020р. у справі №912/2385/18 зазначила, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Верховний Суд також вказав, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст.23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України», п.п. 4, 5 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. №671, Міністерство оборони України є центральним органом виконавчої влади, яке, зокрема, здійснює в межах повноважень, передбачених законом, функції з управління об`єктами державної власності, які належать до сфери управління Міноборони; веде облік об`єктів державної власності, які належать до сфери управління Міноборони. Міністерство забезпечує в установленому порядку самопредставництво Міноборони в судах та інших органах через осіб, уповноважених діяти від його імені, у тому числі через посадових (службових) осіб юридичної служби Міноборони або інших уповноважених осіб, а також забезпечує представництво інтересів Міноборони в судах та інших органах через представників.

Таким чином, саме Міністерство оборони України уповноважене здійснювати захист інтересів держави у випадку порушення прав на нерухоме майно, в тому числі земельні ділянки, надані для потреб оборони.

Разом з тим, відповідно до п.п. 1.1, 1.3 Інструкції з обліку земельних ділянок в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 19.12.2017р. №680, облік земельних ділянок, які надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військових навчальних закладів, підприємств, організацій, госпрозрахункових організацій Збройних Сил України та Міністерства оборони України ведеться, зокрема, у квартирно-експлуатаційних відділах та квартирно-експлуатаційних частинах районів. При цьому, КЕЧ району здійснює заходи щодо контролю за ефективним використанням земель оборони, які перебувають у неї на обліку.

Судом встановлено, що листом від 18.06.2021р. за №15/1-2204вих-21 заступник керівника Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону повідомив Міністерство оборони України та Білгород-Дністровську квартирно-експлуатаційну частину району про прийняття Бородінською селищною радою Болградського району Одеської області рішення від 28.05.2021р. №125-VIII, яким спірні земельні ділянки в межах загальновійськового полігону «Тарутинський» виведено із державної власності в комунальну та про реєстрацію відповідних прав на підставі вказаного рішення, а також повідомив про намір звернутись до суду за захистом інтересів держави в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

У відповідь листом від 02.07.2021р. за вих.№1035 Білгород-Дністровська КЕЧ району повідомила, що зазначені у рішенні від 28.05.2021р. №125-VIII земельні ділянки входять до складу загальновійськового полігону «Тарутинський», є землями державної власності, які перебувають у постійному користуванні Міністерства оборони України, відносяться за цільовим призначенням до земель оборони та знаходяться на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району. При цьому, Білгород-Дністровська КЕЧ району повідомила, що не зверталась до суду за захистом прав на земельні ділянки.

Листом від 14.07.2021р. за вих.№370/1/6823 у відповідь на лист від 18.06.2021р. за №15/1-2204вих-21 Командування сил логістики Збройних Сил України Міністерства оборони України повідомило прокуратуру про те, що до суду за захистом прав на земельну ділянки не зверталось.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку, що прокурор з дотриманням встановленого ст.23 Закону України «Про прокуратуру» порядку, в межах наданих йому повноважень та за наявності обставин неналежного здійснення захисту інтересів держави Міністерством оборони України та Білгород-Дністровською КЕЧ району, звернувся до суду за захистом інтересів держави в особі Міністерства оборони України та Білгород-Дністровської КЕЧ району.

Судом встановлено, що Постановою Ради народних комісарів УРСР від 18.12.1945р. №2002/063 «Об отводе 20000 га земли на территории Бородинского, Тарутинского и Саратского районов Измаильской области для организации артполигона ОДВО» було вирішено відвести на території зазначених районів під окружний артполігон Одеського військового округу 20000 га землі.

Постановою Ізмаїльського обласного виконавчого комітету та бюро обкому №53/9-ОП від 12.02.1946р. затверджений перелік організаційних заходів, необхідних для здійснення в натурі передачі земель Одеському військовому округу га переселення у зв`язку з цим селянських господарств.

Рішенням засідання Ізмаїльського обласного виконкому №7 від 10.06.1946р. затверджено акт обласної комісії від 10.06.1946р. про передачу земельної ділянки площею 23600 га під навчальний артилерійський полігон Одеського військового округу в натурі за рахунок земель Саратського, Тарутинського, Бородинського, Старокозачанського та Арцизького районів. При цьому, в акті від 10.06.1946р. зазначено, що при відводі земель в натурі, у зв`язку з рельєфом місцевості (з метою включення деяких висотних пунктів) виникла необхідність у збільшенні площі артполігону, у зв`язку з чим фактично відведено під полігон на 3600 га більше, ніж було передбачено проектом, що було узгоджено районними організаціями.

Зазначені обставини встановлені постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2012р. у справі №2а-3436/08/1570 за позовом військового прокурора Болградського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області, за участю третіх осіб, про скасування розпоряджень, якою позов прокурора задоволено та скасовано розпорядження Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області «Про використання земель Тарутинського загальновійськового полігону» №101/А-2005 від 05 травня 2005р. та п.1 Розпорядження №368/А-2005 від 14 грудня 2005р. «Про внесення змін до деяких розпоряджень голови райдержадміністрації щодо урегулювання земельних відносин з військовими формуваннями».

Слід також зауважити, що постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.06.2018р. скасовано рішення Господарського суду Одеської області від 06.08.2018р. у справі №916/4202/14 та задоволено позов заступника військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, в особі Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Тарутинської районної державної адміністрації Одеської області та ВАТ ім.Калініна, визнано недійсним договір оренди землі від 27.12.2007р. щодо земельних ділянок загальною площею 885 га, які входять до складу загальновійськового полігону «Тарутинський», та зобов`язано ВАТ ім.Калініна повернути вказані земельні ділянки міністерству оборони України.

На виконання рішення суду 10.07.2018р. зазначені земельні ділянки повернуто керівником ВАТ ім.Калініна Міністерству оборони України та Білгород-Дністровській КЕЧ району шляхом складання акту приймання-передачі.

До складу земельних ділянок, які повернуто ВАТ ім.Калініна Міністерству оборони України, входять земельні ділянки за кадастровими номерами::01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326.

Враховуючи положення ч.4 ст.75 ГПК України, суд вважає доведеними обставини того, що земельні ділянки за кадастровими номерами :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326 входять до складу земель Тарутинського загальновійськового полігону, належать за формою власності - до земель державної власності, за цільовим призначенням - до земель оборони та перебувають на відповідному обліку в органах квартирно-експлуатаційної служби Збройних Сил України.

З копії індивідуальної картки №97 за формою 403 вбачається, що на обліку Білгород-Дністровської КЕЧ району перебуває земельна ділянка площею 24229,5 га на підставі рішення Ізмаїльського виконкому №7 від 10.06.1946р., дата запису 17.12.2018р.

Суд також зазначає, що відповідно до ч. 1 ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За змістом ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Статтею 77 Земельного кодексу України передбачено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише у державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. Порядок використання земель оборони встановлюється законом.

Аналогічне поняття земель оборони наведено також у ст.1 Закону України «Про використання земель оборони», який визначає правові засади і порядок використання земель оборони.

Відповідно до ст.84 Земельного кодексу України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. До земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать, зокрема, землі оборони.

Згідно зі ст.14 Закону України «Про Збройні Сили України» земля, води, інші природні ресурси, а також майно, закріплені за військовими частинами, військовими навчальними закладами, установами та організаціями Збройних Сил України, є державною власністю, належать їм на праві оперативного управління.

Судом встановлено, що рішенням Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VІІІ «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області», з посиланням на ст.ст.117, 122, 125, 126 Земельного кодексу України, ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закони України «Про землеустрій», «;Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» та ст.24 розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України, вирішено прийняти в комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Болградського району Одеської області 71 земельну ділянку державної власності, зокрема, земельні ділянки загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326. Крім того, зобов`язано виконавчий комітет Бородінської селищної територіальної громади Одеської області забезпечити проведення державної реєстрації права комунальної власності земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності за Бородінською селищною територіальною громадою Болградського району Одеської області.

На підставі вказаного рішення, державним реєстратором Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренком Дмитром Володимировичем прийнято рішення щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки, а саме рішення за: індексним №58612718 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0321; індексним №58613437 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0322; індексним №58618703 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0323; індексним №58619681 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0324; індексним №58620888 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0325; індексним №58622277 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0326.

Проведення державної реєстрації права комунальної власності за Бородінською селищною радою Болградського району Одеської області підтверджується інформаційними довідками з державного реєстру речових прав.

Суд вважає за необхідне зауважити, що чинним законодавством встановлено особливий порядок розпорядження землями оборони.

Так, ст.6 Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» встановлено, що рішення про відчуження військового майна, що є придатним для подальшого використання, але не знаходить застосування у повсякденній діяльності військ, надлишкового майна, а також цілісних майнових комплексів та іншого нерухомого майна приймає Кабінет Міністрів України за поданням Міністерства оборони України. Порядок відчуження військового майна визначається Кабінетом Міністрів України.

Оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні Міністерства оборони України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України, відповідно до ст.142 Земельного кодексу України, виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони.

Але, в матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття Кабінетом Міністрів України відповідного рішення про припинення права користування земельною ділянкою, що входить до складу загальновійськового полігону «Тарутинський», чи будь-якою її частиною, на підставі чого суд доходить висновку, що як вказана земельна ділянка в цілому, так і сформовані з її складу спірні земельні ділянки станом на день прийняття оскаржуваного рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VIII відносились до земель оборони та перебували у державній власності.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.117 Земельного кодексу України передача земельних ділянок державної власності у комунальну власність чи навпаки здійснюється за рішеннями відповідних органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, які здійснюють розпорядження землями державної чи комунальної власності відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом. У рішенні органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність зазначаються кадастровий номер земельної ділянки, її місце розташування, площа, цільове призначення, відомості про обтяження речових прав на земельну ділянку, обмеження у її використанні. На підставі рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність складається акт приймання-передачі такої земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у державну чи комунальну власність разом з актом приймання-передачі такої земельної ділянки є підставою для державної реєстрації права власності держави, територіальної громади на неї. До земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Відповідно до п.24 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, оборони. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту, і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи передбачене ст.16 Цивільного кодексу України право особи оскаржувати рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних правовідносин з точки зору його законності, за умови відсутності у Бородінської селищної ради повноважень на розпорядження земельними ділянками державної власності, які належать до земель оборони, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення заявлених прокурором позовних вимог в частині визнання незаконним та скасування рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021 №125-VIII «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області» щодо земельних ділянок загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ст.3 ст.2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній із 16.01.2020р.) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи висновки суду про відсутність у Бородінської селищної ради повноважень на розпорядження земельними ділянками державної власності та прийняття радою спірного рішення, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення похідних позовних вимог прокурора заявлених до Бородинської селищної ради щодо скасування рішень державного реєстратора Димитренко Д.В. про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради на земельні ділянки, а саме: індексним №58612718 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0321; індексним №58613437 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0322; індексним №58618703 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0323; індексним №58619681 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0324; індексним №58620888 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0325; індексним №58622277 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0326.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до ч.4 ст.236 ГПК України суд враховує висновки, викладені у пунктах 57, 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018р. у справі №823/2042/16, згідно із якими, спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно є цивільно-правовим. А тому вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін. Належним відповідачем у справах за позовом про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права чи обтяження має бути особа, право чи обтяження якої зареєстровано.

Отже, державний реєстратор Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Димитренко Д.В. не є належним відповідачем за позовною вимогою про скасування рішень про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки. А відтак, слід відмовити у задоволенні цієї позовної вимоги до нього.

Щодо вимоги про витребування майна суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст.ст.319, 321 Цивільного кодексу України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.11.2018р. по справі №183/1617/16 дійшла висновку, що метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів ст.ст.387 і 388 Цивільного кодексу України, є неефективними.

З огляду на викладене вище, враховуючи, що судове рішення про витребування майна від особи, за якою воно зареєстровано в державному реєстрі речових прав, є підставою для проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за його власником (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю), керуючись вимогами ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за умовами якої ухвалення судом рішення про визнання недійсними документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням рішенням речових прав, враховуючи вибуття земельних ділянок із державної власності за відсутності волі уповноваженого органу, господарський суд доходить висновку про наявність правових підстав для витребування з володіння Бородінської селищної ради спірних земельних ділянок на користь держави.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

При цьому, за приписами ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача- Бородінську селищну раду згідно ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області задовольнити повністю.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області від 28.05.2021р. №125-VIII «Про прийняття земельних ділянок товарно сільськогосподарського виробництва з земель державної власності у комунальну власність Бородінської селищної територіальної громади Одеської області» щодо 6 земельних ділянок загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321, :01:002:0322, :01:002:0323, :01:002:0324, :01:002:0325, :01:002:030326.

3. Скасувати рішення державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Димитренка Дмитра Володимировича щодо державної реєстрації прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) про реєстрацію права комунальної власності Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області на земельні ділянки, а саме рішення за: індексним №58612718 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0321; індексним №58613437 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0322; індексним №58618703 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0323; індексним №58619681 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0324; індексним №58620888 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0325; індексним №58622277 від 08.06.2021р. щодо земельної ділянки за кадастровим номером :01:002:0326.

4. Витребувати у Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області (68540, Одеська обл., Болградський р-н, с. Бородіно, вул. Миру, 132, ) на користь держави в особі Міністерства оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітрофлотський, буд.6. код ЄДРПОУ - 00034022, електронна адреса: ); земельні ділянки загальною площею 884,9986 га за кадастровими номерами: :01:002:0321 площею 114,0022 га, :01:002:0322 площею 41 га, :01:002:0323 площею 89 га, :01:002:0324 площею 410,3889 га, :01:002:0325 площею 212,6073 га, :01:002:030326 площею 18,0002 га.

5. Стягнути з Бородінської селищної ради Болградського району Одеської області (68540, Одеська обл., Болградський р-н, с. Бородіно, вул. Миру, 132, ) на користь Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району (67701, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Лікарняна, 1-А, ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 59 639 грн 02 коп.

6. У задоволенні позову Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Білгород-Дністровської квартирно-експлуатаційної частини району до Державного реєстратора Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Димитренка Дмитра Володимировича - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 25 липня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога