ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.07.2022 Справа № 908/926/22

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТК СПУТНИК» про забезпечення позову від 23.06.2022 у справі № 908/926/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТК СПУТНИК» (69123, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 12)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок «Тайфун-2000» (61051, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 339)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгена Михайловича (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5)

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 23.06.2022 до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Тайфун-2000, в якій просить визнати виконавчий напис № 256607 від 30.06.2021, що видав Приватний нотаріус Остапенко С.М., про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Тайфун-2000 за договором № 1 від 12.01.2018 за період з 12.01.2018 по 30.06.2021 включно в розмірі 1286645,65 грн. таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2022 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 28.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 908/926/22.

Разом з позовною заявкою Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТК СПУТНИК» звернулося до Господарського суду Запорізької області із заявою про забезпечення позову від 23.06.2022 в порядку приписів ст. 136-140 ГПК України.

Ухвалою суду від 29.06.2022 заяву про забезпечення позову від 23.06.2022 у справі № 908/926/22 повернуто заявникові.

26.07.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява б/н від 26.07.2022 в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа № АСВП: 69231337 по примусовому виконанню виконавчого напису № 256607 від 30.06.2021, виданого Хортицьким відділом державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.07.2022 вищевказану заяву про забезпечення позову передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову заявник зазначає, що 14.06.2020 року за заявою Відповідача Хортицьким відділом державної виконавчої служби місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпр) відкрито виконавче провадження № АСВП: 69231337 по примусовому виконанню виконавчого напису № 256607 від 30.06.2021р. Постановою про опис та арешт майна (коштів) боржника від 25.07.2022 р. відбувається арешт майна позивача (Позивачу копію постанови державним виконавцем не надано, дозволено зробити фотокопію).

На підставі викладеного заявник зазначає, що оскільки на час звернення з заявою до суду розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, не вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі нього може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК, суд вважає її такою, що підлягає задоволенню в силу наступного.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно висновків Європейського суду поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права.

За приписами ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З аналізу вказаної норми вбачається, що заходи забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду. Однак, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Тобто положення вказаної статті пов`язують вжиття заходу забезпечення з ефективним захистом або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, реальним виконанням судового рішення, а також із наявністю обставин, що достеменно свідчать про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Разом з тим, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК звернулось до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому, в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 року у справі № 910/1040/18.

Зокрема Верховним Судом у зазначених постановах суду викладена така правова позиція: ... запропонований позивачем захід забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису нотаріуса до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача та не завдасть йому шкоди чи збитків, а лише відстрочить на період розгляду судової справи проведення виконавчих дій. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, від 25.02.2019 у справі № 924/790/18, від 21.02.2020 року у справі № 910/9498/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається. Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Приписи ст. 34 Закону України Про виконавче провадження, які встановлюють вичерпний перелік підстав зупинення виконавчих дій, не містять такої підстави як оскарження виконавчого документу до суду, а вказують лише на обов`язок виконавця зупинити вчинення виконавчих дій, зокрема, на підставі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа. Аналіз вказаної норми свідчить про те, що звернення до суду з позовом про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням приписів закону при його вчиненні, не нівелює обов`язку виконавця вчинити примусові дії з його виконання в порядку та в межах строків, визначених Законом України Про виконавче провадження, що свідчить про обґрунтованість посилань заявника на можливе виконання спірного виконавчого напису за час вирішення спору в суді.

Отже, за наявності в матеріалах справи документального підтвердження початку примусового виконання спірного виконавчого напису нотаріуса обґрунтованим є посилання заявника на те, що невжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом може нівелювати ефективність судового захисту шляхом прийняття рішення господарським судом у разі задоволення позовних вимог, адже у разі повного виконання спірного виконавчого напису таке задоволення позову не призведе до фактичного відновлення прав та інтересів, з метою захисту яких позивач має намір звернутися з відповідним позовом до суду, оскільки запропоновані до стягнення за ним кошти вже будуть стягнуті та відбудеться реалізація майна заявника, та з метою їх повернення заявнику доведеться знову звертатися до суду з новими позовами та понести додаткові витрати.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Вказаними нормами закону передбачено, що власник має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення. Стягнення коштів за наслідками вчинення виконавчих дій щодо виконання виконавчого напису нотаріуса, правомірність якого заявник оскаржує зводиться до можливого протиправного позбавлення власника свого права власності на майно у випадку встановлення судом обставин щодо неправомірності вчинення відповідного виконавчого напису.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі 908/926/22 від 28.06.2022 витребувано у Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (69076, м. Запоріжжя, вул. Василя Сергієнка, буд. 48-А) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження № АСВП 69231337.

На запит суду 13.07.2022 від Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли матеріали виконавчого провадження № 69231337, з яких вбачається, що на підставі заяви ТОВ ТБ Тайфун-2000 б/н від 09.06.2022 постановою від 14.06.2022 старшого Державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Куліченко О.М. відкрито виконавче провадження № 69231337 з примусового виконання виконавчого напису № 256607 від 30.06.2021.

Постановою про арешт майна боржника від 14.06.2022 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК.

Постановою про арешт коштів боржника від 16.06.2022, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК.

Разом з тим, постановою про опис і арешт майна (коштів) боржника описано та накладено арешт на майно - транспортний засіб DAEWOO LANOS, легковий 2002 р.в., номер державної реєстрації НОМЕР_1 .

За таких обставин, враховуючи, що на час розгляду заяви розпочато процедуру виконання спірного виконавчого напису, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку, в даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову. Тому, в цьому випадку суд вважає, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

З огляду на викладене, з метою запобігання можливим потенційним порушенням майнових прав та охоронюваних законом інтересів заявника, а також враховуючи, що невжиття заходів забезпечення позову може породжувати подання нових позовів, зокрема стосовно повернення майна за рахунок якого буде здійснено задоволення вимог кредитора в межах виконавчого провадження (у разі встановлення судом обставин неправомірності видачі оскаржуваного виконавчого напису), суд визнав обґрунтованою вимогу щодо зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису.

Як було зазначено вище, за приписами п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України Про виконавче провадження виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до ч. ч. 5, 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Враховуючи, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що невжиття визначеного заходу забезпечення позову, а саме шляхом зупинення стягнення на підставі спірного виконавчого напису нотаріуса, порушить права боржника та в подальшому утруднить чи може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, у разі задоволення позову, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК про забезпечення позову у справі 908/926/22 - задовольнити.

2. Вжити заходи по забезпеченню позову у справі 908/926/22 шляхом зупинення стягнення за виконавчим провадженням № 69231337 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса № 256607 від 30.06.2021 р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ОТК СПУТНИК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок Тайфун-2000 за договором № 1 від 12.01.2018 за період з 12.01.2018 по 30.06.2021 включно грошових коштів в сумі 1286645,65 грн.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТК СПУТНИК» (69123, м. Запоріжжя, вул. Хортицьке шосе, буд. 12, ).

Боржник: Товариствао з обмеженою відповідальністю Торгівельний будинок «Тайфун-2000» (61051, м. Харків, вул. Клочківська, буд. 339, ).

Ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, набирає законної сили 28.07.2022 та може бути пред`явлена до виконання до 28.07.2025.

Ухвала набрала законної сили 28.07.2022 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.07.2022

Суддя О.Г. Смірнов