ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

18.07.2022м. ХарківСправа № 922/1018/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

(Без участі представників сторін)

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявник Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Рент Україна" (04073, м.Київ, вул.Куренівська, 18, офіс 7-Б, )
боржник Приватне підприємство "Фасад-сервіс" (61072, м.Харків, проспект Науки, 27 Б оф. 607, код)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Рент Україна" звернулось до господарського суду Харківської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Фасад-сервіс" заборгованості з вартості обладнання у розмірі 10490,00 грн. та неустойки у розмірі 80600,00 грн. за договором оренди №А00109213 від 12.04.2021 року.

Дослідивши матеріали поданої заявником заяви, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Як вбачається із заяви, в обґрунтування наявності заборгованості, заявник посилається на укладений між сторонами договір оренди обладнання від 12.04.2021 року за яким заявником було передано боржнику обладнання, перелік якого наведений у додатку до договору.

В свою чергу, за твердженням заявника, боржником було здійснено повернення лише частини обладнання, на підставі чого останнім було складено акт про повернення обладнання від 22.10.2021 року, який підписаний лише з боку ТОВ "Глобал Рент Україна" із позначкою, що ПП "Фасад-сервіс" відмовився від підписання.

Як вказує заявник в силу п. 5.9. Договору оренди, у випадку відмови Орендаря підписати Акт повернення, Орендодавець має право підписати Акт самостійно, зробивши позначку про відмову Орендаря від підпису, такий Акт буде мати обов`язкову силу для обох Сторін.

На підставі вищенаведеного, заявник вказує на існування заборгованості у боржника у розмірі вартості неповернутого обладнання в сумі 10490,00 грн., а також неустойки, у зв`язку із вчасним не поверненням обладнання у розмірі 80600,00 грн.

Частиною 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки (1) за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно з частиною 2 статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, (2) щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Отже, відповідно до приписів статей 12 та 148 Господарського процесуального кодексу, судовий наказ може бути виданий лише за вимогами про стягнення грошових коштів, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Тобто заявлені у заяві про видачу судового наказу вимоги повинні відповідати презумпції безспірності вимог заявника.

Наявність спору вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити на підставі аналізу поданих документів. Так, представлені заявником докази свідчать про спірність його вимог, адже акт про часткове повернення обладнання з підписом лише заявника. Зазначене свідчить про наявність між сторонами спору щодо самого порушення та нарахованої суми, відповідно до такого акту. Отже, заявлені вимоги не відповідають засадам наказного провадження.

В даному випадку, як вже було зазначено вище, на підтвердження наявності заборгованості заявником було надано копію договору оренди обладнання та акту про передачу обладнання підписаного обома сторонами, копію підписаного з одного боку акту звірки взаєморозрахунків та копію акту про часткове повернення обладнання також з підписом лише заявника.

В свою чергу суд зауважує, що відповідно до п. 5.6 договору, повернення обладнання здійснюється у зв`язку із закінченням терміну оренди або за письмовою вимогою орендодавця у випадках передбачених даним договором. Повернення обладнання засвідчується сторонами шляхом підписання акту повернення обладнання з тимчасового користування.

Тобто з аналізу вищезазначеного пункту договору вбачається, що повернення обладнання підтверджується актом, який має бути підписано сторонами.

В той час, як заявником надано копію акту з підписом лише орендодавця та відміткою про те, що орендар відмовився від підписання зазначеного акту.

Щодо посилань заявника на положення п. 5.9. договору оренди, яким визначено, що у випадку відмови Орендаря підписати Акт повернення, Орендодавець має право підписати Акт самостійно, зробивши позначку про відмову Орендаря від підпису, такий Акт буде мати обов`язкову силу для обох Сторін, суд зазначає наступне.

Пунктом 4.2 договору визначено, що мінімальний строк оренди обладнання зазначається сторонами у відповідному додатку до договору.

Пунктом 4.2.2 договору передбачено, що за домовленістю сторін, обладнання за даним договором може бути передано в оренду на невизначений строк, при цьому в додатку договору чи акті передачі сторони зазначають тільки дату початку перебігу строку оренди без зазначення перебігу строку оренди. Обладнання вважається переданим в оренду на невизначений строк до моменту отримання орендарем вимоги орендодавця про повернення обладнання у визначений орендодавцем строк або дату.

Як вбачається з акту про передачу в оренду обладнання, сторонами було зазначено мінімальний строк оренди 7 діб та час початку оренди - 10.08.2021 року.

Крім того, суд зазначає, що заявником зазначено у заяві про те, що орендар мав повернути відповідне обладнання 17.08.2021 року (тобто через 7 діб), в той час, як односторонній акт про повернення останнім було підписано 22.10.2021 року.

Докази направлення вказаного акту на адресу боржника в матеріалах заяви також відсутні.

Щодо наданого заявником акту звірки взаєморозрахунків, то він також підписаний лише з боку орендодавця та докази його направлення для підписання орендаря в матеріалах заяви відсутні.

Отже одностороннє підписання акту про часткове повернення обладнання, в даному випадку, не може свідчити про безспірність заявлених заявником вимог про стягнення заборгованості, що є безумовною підставою для видачі судового наказу.

Тобто з аналізу наданих заявником доказів не вбачається безспірності вимог про видачу судового наказу, що є обов`язковим у відповідності до приписів ст. 148 ГПК України.

Крім того, заявником заявлено до стягнення неустойку за несвоєчасне повернення обладнання, у зв`язку з чим суду необхідно встановити фактичну дату повернення частини обладнання боржником.

Враховуючи те, що судом не було встановлено безспірності вимоги заявника про стягнення заборгованості з вартості обладнання у розмірі 10490,00 грн., в той час, як вимога про стягнення неустойки є похідною від основної заборгованості, суд також зазначає про відсутність безспірності вимог щодо нарахування неустойки.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.

Отже, оскільки заявник не дотримався вимог статті 148 Господарського процесуального кодексу України (в заяві про видачу судового наказу зазначено вимоги, які не відповідають презумпції безспірності та статті 12 Господарського процесуального кодексу України), у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Згідно з частиною 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Суд також звертає увагу заявника, що відповідно до частини 2 статті 153 Господарського процесуального кодексу України, він може звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 1, 27, 29, 149, 152, 234 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Глобал Рент Україна" в задоволенні заяви у видачі судового наказу про стягнення з Приватного підприємства "Фасад-сервіс" заборгованості з вартості обладнання у розмірі 10490,00 грн. та неустойки у розмірі 80600,00 грн. за договором оренди №А00109213 від 12.04.2021 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст.254-259 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 18.07.2022.

Суддя Н. С. Добреля