РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.07.2022Справа № 910/3116/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Південь»

до акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 56876,09 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Південь» до акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 56876,09 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прострочив доставку вантажу.

Суд своєю ухвалою від 22.04.2022 відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

У поданому суду відзиві відповідач зазначив, що позивач передчасно звернувся з позовом до суду, оскільки станом на дату звернення з позовом не пройшло 180 днів від дня одержання відповідачем претензії.

В розрахунку неустойки позивач взяв до уваги розмір провізних платежів з урахуванням додаткових зборів та платежів, що суперечить положенням параграфу 2 ст. 45 УМВС. За розрахунком відповідача розмір неустойки складає 51422,34 грн (171407,80*30%).

Відповідач подав заяву про зменшення неустойки на 100%, посилаючись на таке.

Через військову агресію росії, блокування експорту сільськогосподарської продукції, яка складала значний відсоток у перевезеннях, завдання пошкоджень залізничній інфраструктурі спостерігається значне падіння обсягів вантажних перевезень залізницею (на 70%), значне зниження обсягів та прибутковості від перевезення пасажирів залізницею.

При цьому, залізниця постійно здійснює евакуаційні перевезення пасажирів з території ведення активних бойових дій.

Наведені обставини свідчать про надскрутне становище залізниці.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

15 грудня 2020 року акціонерне товариство «Орлен Летува» (продавець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Оіл Південь» уклали договір купівлі-продажу № LT/21/022/R/TN/E.

В межах цього договору 21.08.2021 продавець відправив зі станції відправлення Бугяняй (код станції 126302) АТ «Литовські залізні дороги» вантаж згідно з залізничною накладною СМГС № 0401021 з відомостей вагонів до станції призначення Одеса-Застава 1 Одеської залізниці, вантажоодержувач - товариство з обмеженою відповідальністю «ОІЛ ПІВДЕНЬ» (провізна плата - 171407,80 грн (графа 51).

Відстань перевезення від станції Бугяняй до станції Кяна становить 349 км, від станції Гудогай до станції Словечно - 544 км, від станції Бережесть до кінцевої станції призначення Одеса-Застава 1 - 869 км, що разом складає 1762 км.

Термін доставки вантажу - 10 дів (9+1 доба на операції, пов`язані з відправленням вантажу, з розрахунку 1 доба на кожні 200 км, що почались).

Згідно з залізничною накладною № 0401021 на станцію призначення Одеса-Застава 1 вантаж прибув 08.09.2021. Прострочення становить 6 діб.

Відповідач надавав послуги позивачу з перевезення вантажів в прямому міжнародному сполученні із урахуванням Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС).

Відповідно до параграфу § 1 ст. 3 УМВС ця Угода встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу в прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому міжнародному залізнично-поромному сполученні.

Параграфом § 1 ст. 14 УМВС передбачено, що згідно з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти ввірений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, узгодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу.

Відповідно до параграфу § 3 ст. 14 УМВС укладення договору перевезення підтверджується накладною.

Згідно із § 5 ст. 14 УМВС кожен наступний перевізник, приймаючи до перевезення вантаж разом із накладною, вступає тим самим в договір перевезення та приймає на себе виникаючі за ним зобов`язання.

Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті (параграф 1 ст. 24 УМВС)

Відповідно до § 2 ст. 24 УМВС термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;

для інших відправок - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.

Згідно з § 3 УМВС термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.

Термін доставки вантажу збільшується на 2 доби:

- на кожне перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії;

- на кожну перестановку вагонів, вантажу на власних осях на візки іншої ширини колії.

Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника (§ 4 УМВС).

За § 5 УМВС перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Згідно із § 6 ст. 39 УМВС перевізник звільняється від відповідальності за перевищення терміну доставки вантажу, якщо таке перевищення було викликано:

1) обставинами, яким перевізник не міг запобігти, та усунення яких від нього не залежало;

2) виною відправника або отримувача або внаслідок їх вимог, в силу яких неможливо покласти вину на перевізника.

Відповідно до § 1 ст. 45 УМВС якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 «Термін доставки вантажу», перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

За § 2 статті 45 УМВС розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме:

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Згідно з графою 51 накладної провізна плата становить 171407,80 грн.

За таких обставин правомірними є вимоги про стягнення 51422,34 грн неустойки (171407,80*30%). Суд відмовляє в частині стягнення 5453,75 грн неустойки.

Позивач 01.10.2021 звернувся до відповідача з претензією.

Відповідач претензію отримав 05.10.2021.

Параграфом 1 статті 47 УМВС передбачено, що позов може бути пред`явлено тільки після пред`явлення претензії.

Згідно з параграфом 3 статті 46 УМВС претензія пред`являється щодо кожної відправки окремо.

Параграфом 1 статті 48 УМВС передбачено, що позови до перевізника на підставі цієї Угоди пред`являються: про перевищення терміну доставки вантажу - протягом 2 місяців.

Зазначені в § 1 цієї статті строки обчислюються з моменту виникнення права пред`явлення позову, встановленого в § 2 статті 47 «Вимоги за договором перевезення. Підсудність» цієї Угоди. День початку перебігу строку давності в строк не включається (§ 2 ст. 48 УМВС).

Згідно з § 3 статті 48 УМВС пред`явлення претензії, оформленої відповідно до статті 46 «Претензії» цієї Угоди, зупиняє перебіг строків давності, передбачених у § 1 цієї статті.

Перебіг терміну давності продовжується з того дня, коли перевізник повідомив претендателю про повне або часткове відхилення його претензії або з моменту закінчення терміну, встановленого в § 7 статті 46 «Претензії» цієї Угоди, якщо претензія залишена перевізником без відповіді.

Відповідно до § 7 статті 46 «Претензії» Угоди перевізник зобов`язаний у 180-денний термін з дня одержання претензії розглянути її, дати відповідь претенденту та при повному чи частковому визнанні претензії сплатити претенденту належну суму.

Таким чином, акціонерне товариство «Українська залізниця» повинно було розглянути претензію позивача протягом 180 днів з дня її отримання.

Станом на день розгляду справи в суді 180 днів пройшло. Проте, відповідач не повідомив позивача про повне або часткове відхилення його претензії, а тому право позивача на стягнення неустойки настало.

Станом на день розгляду справи в суді відповідач неустойку не сплатив.

Відповідач не довів відсутність його вини у перевищенні терміну доставки вантажу за залізничною накладною № 0401021.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру неустойки, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд відзначає, що за змістом п. 116 Статуту залізниць України штраф стягується безвідносно до стягнення збитків у суб`єкта підприємницької діяльності, проте така норма регулює в аспекті ч. 2 ст. 232 Господарського кодексу України питання стягнення збитків у повній сумі понад штрафні санкції.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Позивач не довів, що йому спричинені збитки.

24.02.2022 російська федерація розпочала повномаштабні військові дії проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» після початку збройної агресії виконує евакуаційні рейси, перевезення військових та військових вантажів по всій Україні.

Систематично здійснюються ракетні обстріли залізничної інфраструктури та відповідач власними силами, засобами та коштами здійснює відновлення інфраструктури з метою підтримки обороноздатності нашої держави.

Суд враховує, що до повномасштабної військової агресії російської федерації проти України основним джерелом доходу відповідача було комерційне перевезення вантажів, однак після початку військових дій комерційні перевезення значно скоротились, а в деяких регіонах повністю припинились. Тобто, відповідач наразі, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності.

Порушення відповідачем зобов`язань мало місце до початку військової агресії російської федерації, проте наведене не нівелює права суду за наявності наведених обставин станом на дату розгляду спору зменшити розмір неустойки.

Суд не виключає, що позивач також може виконувати стратегічні завдання для захисту людей та зміцнення обороноздатності країни, однак в матеріалах справи не міститься доказів, а суду не відомі загальновідомі обставини, які б свідчили про аналогічний чи більший негативний вплив військової агресії на діяльність позивача, ніж на діяльність відповідача, про що зазначено вище.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для зменшення штрафу з 51422,34 грн до 2571,12 грн (5%).

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає на відповідача 2243,10 грн судового збору (з вимог про стягнення 51422,34 грн).

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позов товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Південь» до акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, 5, м. Київ, 03150, код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Оіл Південь» (вул. Степова, 23/25, м. Одеса, 65005, код 43177272) 2571,12 грн неустойки, 2243,10 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун