ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року Справа №918/1216/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Олексюк Г.Є.

суддя Петухов М.Г.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради на рішення Господарського суду Рівненської області від 19.04.2022 у справі №918/1216/21 (суддя Торчинюк В.Г., повний текст рішення складено 28.04.2022)

за позовом Державної екологічної інспекції Поліського округу

до комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради

про стягнення шкоди 370661,54 грн.

за участю представників:

позивача Дячук І.В.,

відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 19.04.2022 року позов Державної екологічної інспекції Поліського округу до комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради про стягнення шкоди 370661,54 грн. задоволено. Стягнуто з комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради шкоду завдану навколишньому природному середовищу в сумі 370661,54 грн. та 5559,93 грн. судового збору.

В обґрунтування свого рішення, посилаючись на ст.68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.1166 ЦК України, суд першої інстанції вказав, що в діях КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради наявні всі складові правопорушення, а саме, факт неправомірної поведінки, наявність шкоди, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вина, що підтверджується актом №113 від 19.02.2020, протоколом №2'-20/2 від 18.02.2020 року вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів поблизу мулових відстійників очисних споруд КП "Дубноводоканал", обґрунтованим розрахунком розміру відшкодування. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позову належними та допустимими доказами та відповідно його задоволення і стягнення з відповідача 370661,54 грн. шкоди, завданої навколишньому природному середовищу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні позову та стягнути із позивача судові витрати.

Апелянт, зокрема, вважає, що з поданих Державною екологічною інспекцією Поліського округу документів, які надані в якості доказів, не вбачається повного складу господарського правопорушення, що передбачає настання наслідків, які зумовлюють відшкодування шкоди.

Вказує, що для підтвердження порушення суб`єктом господарювання природоохоронного законодавства та наявності його вини, суди мають брати до уваги сукупність доказів, а саме, підписаний та неоскаржений акт перевірки, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення, сплата штрафу та неоскарження дій Інспекції при проведенні перевірки та здійсненні розрахунку розміру збитків. Натомість позивачем на підтвердження вчинення відповідачем правопорушення, що стало підставою для нарахування шкоди, надано лише акт перевірки та розрахунок шкоди.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому вважає рішення Господарського суду Рівненської області від 19.04.2022 року законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому просить апеляційну скаргу комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради залишити без задоволення.

Крім того зазначає, що всім доказам у підтвердження проведення перевірки в межах та спосіб визначених чинним законодавством було надано належну правову оцінку як і Рівненським окружним адміністративним судом, так і Восьмим апеляційним адміністративним судом у справі №460/6547/20 за позовом комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправним та скасування припису від 24.02.2020 №113.

У судове засідання, що відбулося 26.07.2022 року, відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, натомість подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Мотивуючи своє клопотання апелянт вказує, що повноважний представник відповідача перебуває у щорічній відпустці, у зв`язку з цим просить визнати причину неявки представника КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради у судове засідання поважною та перенести справу на іншу дату. Однак будь-яких доказів у підтвердження вказаних обставин до клопотання не додано.

Розглядаючи подане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Враховуючи наведене, а також те, що в порушення приписів ст.ст.74, 76-77 ГПК України, апелянтом не наведено та не подано жодного доказу на підтвердження обставин вказаних у клопотанні, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення та відкладення розгляду справи. З огляду на вказане, беручи до уваги ст.ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, суд визнав за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією Поліського округу у період з 04.01.2019 по 17.01.2019 проведено планову перевірку щодо дотримання КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Дорученням Прем`єр-міністра України від 29.01.2020 №2777/1/1-20 щодо здійснення позапланових заходів державного нагляду у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони ресурсів, Державній екологічній інспекції доручено забезпечити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів у КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради (а.с.20-21).

На виконання зазначеного доручення, наказом виконуючого обов`язків начальника Державної екологічної інспекції Поліського округу "Про здійснення заходів державного нагляду (контролю)" №25-ОД від 06.02.2020 (а.с.24) та згідно направлення №55/2 від 06.02.2020 (а.с.23), доручено відповідним спеціалістам провести позапланову перевірку щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства КП "Дубноводоканал» у період з 06.02.2020 по 19.02.2020.

Із метою встановлення ступеню забруднення земель неочищеними зливовими стоками відділом інструментально-лабораторного контролю Державної екологічної інспекції Поліського округу в присутності представника відповідача поблизу мулових відстійників очисних споруд КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради на території Привільненської ОТГ Дубенського району під час перевірки були відібрані проби ґрунту, що оформлено актом №2-20/2 від 12.02.2020 (а.с.47).

Згідно протоколу №2'-20/2 від 18.02.2020 року вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів очисних споруд КП "Дубноводоканал" виявлено перевищення показників відповідно до фонової проби, а саме амонію в 2,5 рази, нітратів в 2,4 рази, фосфору в 14,3 рази, хлоридів в 2,1 рази, сульфатів в 4,4 рази, заліза в 2,6 рази, неполярних вуглеводнів (нафтопродукти) в 40,9 рази (а.с.48-50).

Під час проведення позапланової перевірки посадовими особами Державної екологічної інспекції Поліського округу виявлені порушення вимог природоохоронного законодавства, про що складено відповідний акт №113 від 19.02.2020 (а.с.25-46), зокрема, актом встановлено ряд порушень:

1) забруднення земель на території Привільненської ОТГ Дубенського району площею 3200 кв.м неочищеними стічними стоками поблизу мулових відстійників очисних споруд КП "Дубноводоканал", що підтверджено даними лабораторних досліджень, проведеними відділом інструментально-лабораторного контролю Держекоінспекції Поліського округу, а саме протоколом вимірювань №2'-20/2 від 18.02.2020 (п.21 - порушення абз. 11 ч.1 ст.35 ЗУ "Про охорону земель");

2) засмічення земель на території Привільненської ОТГ Дубенського району площею 15000 кв.м. внаслідок облаштування сміттєзвалища. Середня товща шару сміття становить 0,5 м. (п.22 - порушення абз.11 ч.1 ст. 35 ЗУ "Про охорону земель");

3) самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 15000кв.м. на території Привільненської ОТГ Дубенського району, внаслідок облаштування сміттєзвалища (п.23 - порушення ст.125,126 Земельного кодексу України);

4) нецільове використання земельної ділянки загальною площею 15000 кв.м. на території Привільненської ОТГ Дубенського району, внаслідок облаштування сміттєзвалища (п.24 - порушенням ст. 35 Закону України "Про охорону земель").

Листом №278/3/3/4-08/20 від 19.02.2020 позивач надіслав на адресу відповідача акт №113, складений за результатом проведення позапланової перевірки, та протоколи вимірювань показників складу та властивостей проб ґрунтів, зокрема, №2-20/2 від 18.02.2020 року, які отримані Савицьким В.В. (представник КП "Дубноводоканал") 19.02.2020 за вх.№01-07/27, про що наявна відмітка у вказаному листі (а.с.51).

Згідно листа від 28.02.2020 за №01-08/146 відповідач надіслав позивачу зауваження на висновки, обставини та дані, викладені в акті позапланової перевірки (а.с.70-72). КП "Дубноводоканал" вважає, що висновки у вказаному акті є упередженими та такими, що не відповідають дійсності, оскільки підприємство у своїй господарській діяльності дотримується всіх вимог природоохоронного законодавства України.

Крім того, 24.02.2020 з метою усунення порушень природоохоронного законодавства, виявлених під час проведення позапланової перевірки, позивачем винесено Припис №113 (а.с.52-54), зокрема, за змістом припису відповідача по вказаних порушеннях зобов`язано:

1) ліквідувати забруднення земель на території Привільненської ОТГ Дубенського району площею 3200 кв.м. неочищеними зливовими стоками поблизу мулових відстійників очисних споруд КП "Дубноводоканал";

2) ліквідувати засмічення земель водного фонду на території Привільненської ОТГ Дубенського району площею 1500 кв.м.;

3) звільнити самовільно зайняту земельну ділянку водного фонду загальною площею 1500 кв.м. на території Привільненської ОТГ Дубенського району, внаслідок облаштування сміттєзвалища;

4) забезпечити використання земельної ділянки водного фонду загальною площею 1500 кв.м, на території Привільненської ОТГ Дубенського району згідно цільового призначення.

З огляду на зазначені обставини та з метою досудового врегулювання спору позивач надіслав відповідачу претензії про відшкодування збитків із доданими розрахунками, а саме №32-3/1 від 28.02.2020 (а.с.55-56) на суму 18440,19 грн., №33-3/1 від 28.02.2020 (а.с.57-58) на суму 330000,00 грн., №34-3/1 від 28.02.2020 (а.с.59-60) на суму 1981,35 грн., №35-3/1 від 28.02.2020 (а.с.61-62) на суму 20240,00 грн.

Як вбачається із вказаних претензій розрахунки збитків проведено у відповідності до:

- "Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу" затвердженою постановою КМУ №963 від 25.07.2007 року;

- "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства" затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища №171 від 27.10.1997.

Державною екологічною інспекцією Поліського округу запропоновано КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради в місячний термін відшкодувати в добровільному порядку збитки, заподіяні державі порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності.

Однак, вказані претензії залишені відповідачем без задоволення, що і стало підставою звернення з даним позовом до суду про стягнення збитків у сумі 370661,54 грн.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

За приписами ч.1 ст.13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст.16 Конституції України).

В силу ст.66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

У відповідності до ст.40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далі Закону) використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Статтею 96 ЗК України на землекористувачів покладено обов`язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Згідно з ч.1, 2 ст.167 ЗК України, якій кореспондується ч.1 ст.45 Закону України "Про охорону земель", господарська та інша діяльність, яка зумовлює забруднення земель і ґрунтів понад встановлені гранично допустимі концентрації небезпечних речовин, забороняється. У разі виявлення фактів забруднення ґрунтів небезпечними речовинами спеціально уповноважені органи виконавчої влади у галузі охорони земель вживають заходів до обмеження, тимчасової заборони (зупинення) чи припинення діяльності підприємств, установ, організацій, незалежно від форм власності, притягнення винних до відповідальності згідно із законом і проведення в установленому порядку робіт з дезактивації, відновлення забруднених земель, консервації угідь і визначення режимів їх подальшого використання (ч.2 ст.45 Закону).

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Як вбачається із акта перевірки №113 від 19.02.2020 та не спростовано відповідачем, КП "Дубноводоканал" використовує земельну ділянку загальною площею 5,0 га, що знаходиться на території Привільненської ОТГ Дубенського району поблизу очисних споруд, для облаштування сміттєзвалища (архівний витяг з протоколу №25 виконкому Дубенської міської Ради депутатів трудящих від 24.12.1974 року; рішення №565 "Про виділення земельної ділянки під міське звалище"; рішення Іваннівської сільської ради Дубенського району Рівненської області №210 від 20.03.2008 року "Про виділення в постійне користування земельної ділянки КП "Дубноводоканал" для обслуговування сміттєзвалища"). Дана земельна ділянка відноситься частково до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, орієнтовною площею 1,24 га та до земель водного фонду, орієнтовною площею 3,76 га.

Крім того, КП "Дубноводоканал" на праві постійного користування користується земельними ділянками загальною площею 6,3879 га. на підставі державних актів на право постійного користування земельними ділянками: Серія ЯЯ №272732, Серія ЯЯ № 265035, Серія ЯЯ №265037, Серія ЯЯ №265036, Серія ЯЯ №265034, Серія ЯЯ №265033, Серія ЯЯ №273305, Серія ЯЯ №273306, Серія ЯЯ №273307, Серія ЯЯ №273304.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ст.41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Згідно з пунктом "в" ч. 1 ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно абз.1 статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду унормовані статтею 1166 Цивільного кодексу України. За приписами вказаної норми, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

До істотних обставин, що підлягають з`ясуванню судом та доведенню сторонами у спорі про відшкодування заподіяної шкоди, є наявність всіх сукупних елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Факт наявності порушення відповідачем вимог природоохоронного законодавства, що призвело до забруднення земель неочищеними стічними стоками, засмічення земель внаслідок облаштування сміттєзвалища, самовільного зайняття земельної ділянки та її нецільового використання внаслідок облаштування сміттєзвалища, зафіксовано в акті Державної екологічної інспекції Поліського округу №113 від 19.02.2020 року.

Під час проведення перевірки, на підтвердження вказаних в акті порушень, позивачем був проведений інструментально-лабораторний контроль відібраних проб ґрунту та встановлено перевищення показників складу та властивостей проб ґрунтів відповідно до фонової проби, які оформлено протоколом №2'-20/2 від 18.02.2020 року, що свідчить про підставність висновків викладених як в акті перевірки, так і в приписі.

Судом також встановлено, що на підставі акта №113 від 19.02.2020 року Державною екологічною інспекцією Поліського округу 24.02.2020 було складено припис із зафіксованими порушеннями та надано строк для їх усунення.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що за результатами розгляду справи №460/6547/20, рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26.04.2021 (а.с.88-99), залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09.12.2021 (а.с.100-104), у задоволенні позову комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради до Державної екологічної інспекції Поліського округу про визнання протиправними та скасування припису від 24.02.2020 №113 відмовлено повністю.

При розгляді справи №460/6547/20 судами була надана оцінка діям службових осіб Державної екологічної інспекції Поліського округу щодо проведення перевірки та складання за його результатами акта перевірки №113 від 19.02.2020 року, зокрема, Рівненський окружний адміністративний суд дійшов висновку, що Державною екологічною інспекцією Поліського округу, як суб`єктом владних повноважень, покладений на нього обов`язок доказування правомірності свого рішення виконано, а тому оскаржуваний припис є таким, що відповідає встановленим ч.2 ст.2 КАС України критеріям правомірності, обґрунтованості, добросовісності та розсудливості.

Відповідно ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За змістом наведеної норми преюдицію утворюють лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Положеннями статті 77 ГПК України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги встановлення законності, проведеної Державною екологічною інспекцією Поліського округу, перевірки, а також чинність акта №113 від 19.02.2020 року, який колегія суддів вважає належним та допустимим доказом у розумінні ст.76, 77 ГПК України, суд вважає доказаними наявність зазначених в акті винних та протиправних дій відповідача, вчинених ним всупереч вимог ст.35 ЗУ "Про охорону земель", ст.125, 126 ЗК України.

Суд апеляційної інстанції приймає також до уваги, що з КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради на підставі того ж акта №113 від 19.02.2020 року, складеного за результатом проведеної позапланової перевірки, рішенням Господарського суду Рівненської області від 12.01.2022 року у справі №918/842/21, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.04.2022 року, було стягнуто 1631054,14 грн. шкоди, завданої навколишньому середовищу у сфері водних ресурсів внаслідок вчинення інших протиправних дій, відмінних від ти, що є предметом розгляду даного спору.

Щодо заявленого до стягнення розміру шкоди колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Державною екологічною інспекцією Поліського округу на підставі акта та протоколу зняття проб грунту було здійснено розрахунок розміру шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу відповідно до "Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу", а також "Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства". Згідно вказаних розрахунків (а.с.56, 58, 60, 62-65) шкода, завдана навколишньому природному середовищу, внаслідок забруднення і засмічення земель становить 370661,54 грн. (18440,19 грн.+330000,00 грн.+1981,35 грн.+20240,00 грн.).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що розрахунок був проведений Державною екологічною інспекцією Поліського округу згідно вказаних Методик, а також відсутність заперечення відповідачем розміру завданої шкоди, колегія суддів вважає, що розрахунки, надані позивачем, є належними доказами розміру шкоди, заподіяної природному середовищу внаслідок забруднення і засмічення земель, самовільного зайняття земельної ділянки та використання її не за цільовим призначенням. З огляду на що позивач правомірно визначив факт заподіяння шкоди в сумі 370661,54 грн.

Аналізуючивикладене, суд дійшов висновку про наявність також і причинного зв`язку, як елементу складу цивільного правопорушення, вчиненого відповідачем, який полягає у тому, що саме внаслідок допущених порушень КП "Дубноводоканал" вимог природоохоронного законодавства, настали наслідки у виді забруднення земель неочищеними стічними стоками, засмічення земель внаслідок облаштування сміттєзвалища, самовільного зайняття земельної ділянки та її нецільового використання внаслідок облаштування сміттєзвалищ, що призвело до завдання державі збитків в сумі 370661,54 грн..

Відповідно до ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної природному середовищу слід виходити з презумпції вини правопорушника. Позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини, або ж у діях його працівників відсутня вина у заподіянні шкоди.

Однак, відповідачем не було подано до суду будь-яких належних та допустимих доказів на спростування своєї вини у завданій шкоді.

Доводи апеляційної скарги зводяться перед усім до того, що для підтвердження порушення суб`єктом господарювання природоохоронного законодавства та наявності його вини, повинна бути наявність сукупності певних доказів, а саме, підписаний та неоскаржений акт перевірки, протокол про вчинення адміністративного правопорушення, постанова про накладення адміністративного стягнення, сплата штрафу та неоскарження дій Інспекції при проведенні перевірки та здійсненні розрахунку розміру збитків. Натомість колегія суддів звертає увагу, що чинне законодавство України не містить конкретно визначеного переліку доказів для підтвердження вказаних порушень, а тому такі доводи апелянта не заслуговують на увагу.

Крім того, обґрунтування апеляційної скарги щодо ненадання доказів накладення жодних адміністративних стягнень на винних осіб, колегією суддів відхиляються, оскільки законодавством про охорону навколишнього природного середовища передбачено дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову та кримінальну, які мають різні підстави застосування до особи правопорушника. Підставою позову у даній справі є наявність складу цивільного правопорушення у діях КП "Дубноводоканал", що призвело до забруднення земель неочищеними стічними стоками, засмічення земель внаслідок облаштування сміттєзвалища, самовільного зайняття земельної ділянки та її нецільового використання внаслідок облаштування сміттєзвалищ, а відповідно накладення адміністративного стягнення є самостійним видом відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Передбачені законодавством різні види відповідальності в галузі охорони природи не перебувають в залежності одна від одної та можуть застосовуватись до різних суб`єктів, як одночасно, так і окремо. З огляду на що, наявність або відсутність факту притягнення певної посадової особи відповідача до адміністративної відповідальності не є преюдицією для застосування цивільної відповідальності юридичної особи, яка допустила порушення природоохоронного законодавства.

Беручи до уваги недотримання КП "Дубноводоканал" вимог природоохоронного законодавства щодо охорони і збереження земельних ресурсів на підвідомчій йому території, чим заподіяно матеріальну шкоду державі, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Державної екологічної інспекції Поліського округу та стягнув з КП "Дубноводоканал" Дубенської міської ради 370661,54 грн. завданої шкоди.

Відповідно до п. 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява №4909/04) від 10.02.2010 р. у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Відповідно до ч.3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.

За змістом ч.1 ст.14 ГПК України, суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.74, 76 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу приписів ч.1 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не зважаючи на те, що суд першої інстанції в оскарженому рішенні не навів обгрунтувань наявності кожного елементу складу цивільного правопорушення, всупереч вимогам ч. 3 ст. 86 ГПК України не надав оцінку всім доказам у справі, обмежившись, зокрема, формулюванням, що склад правопорушення відповідача підтверджується "іншими доданими до позовної заяви доказами", колегія суддів вважає, що наявні процесуальні порушення відповідно до ч. 3 ст. 277 ГПК України не дають підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення, яким по суті спір вирішено вірно.

Оскільки відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на скаржника згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Рівненської області від 19.04.2022 у справі №918/1216/21 залишити без змін, апеляційну скаргу комунального підприємства "Дубноводоканал" Дубенської міської ради - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "29" липня 2022 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Петухов М.Г.