ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5903/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Чус О.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Манець О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Пясецький Д.В. (поза межами суду);

від відповідача: Дігтяр З.В. (в залі суду);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 (повний текст складений 12.11.2021, суддя Бєлік В.Г.) у справі №904/5903/21

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 1 759 983,08 грн

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на свою користь 214 234,11 грн пені, 586 281,09 грн 3% річних та 959 487,88 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу №2061/1920-БО-4 від 23.09.2019 в частині своєчасної оплати природного газу, поставленого у період: жовтень 2019 року вересень 2020 року, внаслідок чого позивачем нараховані штрафні санкції за п. 7.2. цього договору та інфляційні, відсотки річних за ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що Комунальне підприємство «Теплоенерго» Дніпровської міської ради згідно наказу Мінрегіону від 08.09.2017 №237 внесено до Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання (надалі Реєстр); заборгованість за спірний період була в повному обсязі сплачена до 01.06.2021; до спірних відносин підлягають застосуванню положення ст. 7 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплоґенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021, який набрав чинності 29.08.2021).

Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- законом не передбачено автоматичного списання нарахованих сум пені, інфляційних нарахувань, 3% річних та відповідачем не приведені дані в Реєстрі до актуального стану (не визначено суми заборгованості та даних договору), тому він не є учасником процедури врегулювання заборгованості відповідно до Закону України №1730 в редакції Закону України №1639;

- підстави для списання заборгованості, що є предметом даного спору у відповідності до процедур, передбачених Законом України №1730, відсутні.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2021 для розгляду справи №904/5903/21 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 28.12.2021 зазначеною колегією суддів поновлено строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21; зупинено дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21; розгляд справи призначений у судове засідання на 01.02.2022.

18.01.2022 від Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 без змін.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- встановлений Законом України №1730 - VIII в редакції Закону України №1639-IХ обов`язок списати заборгованість виникає у позивача з моменту набрання ним чинності, тобто з 29.08.2021;

- застосування ст. 7 Закону України №1730 VIII в редакції Закону України №1639-IХ, яка є нормою прямої дії, не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий енергоресурс до чітко визначеної дати 01.06.2021;

- на відміну від приписів ст. 2 Закону України №1639-IХ, законодавець не обмежив дію Закону України №1730 VIII в редакції Закону України №1639-IХ на суб`єктів в залежності від включення їх до реєстру;

- неможливість внесення до Реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 01.06.2021, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3% річних, інфляційних втрат.

01.02.2022 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В. розгляд справи у судовому засіданні не відбувся, про що складено інформаційну довідку.

У зв`язку з припиненням зазначених обставин ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 розгляд справи №904/5903/21 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 призначений в судове засідання на 15.03.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи 15.03.2022 не відбувся.

В той же час, відповідно до ч.1 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з ч.2 ст.12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.04.2022 у зв`язку з відпусткою судді Чус О.В. у справі №904/5903/21 для вирішення питання призначення судового засідання визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Антонік С.Г., Кощеєв І.М., якою ухвалою суду від 07.04.2022 справу прийнято до свого провадження, розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 призначено в судове засідання на 03.05.2022.

18.04.2022 від представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Пясецького Дмитра Васильовича до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

19.04.2022 у зв`язку з усуненням обставин, що стали підставою для автоматизованого перерозподілу 07.04.2022 по справі здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Чус О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.04.2022 зазначеною колегією суддів прийнято справу №904/5903/21 до свого провадження, судове засідання у справі, призначене на 03.05.2022, визначено провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із забезпеченням її проведення для представника Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" Пясецького Дмитра Васильовича з використанням власних технічних засобів в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon" (https://vkz.court.gov.ua/).

У судовому засіданні 03.05.2022 розгляд справи відкладений у судове засідання на 14.06.2022.

У судовому засіданні 14.06.2022 розгляд справи відкладений у судове засідання на 26.07.2022.

25.07.2022 у зв`язку з відпусткою судді Кощеєва І.М. по справі №904/5903/21 здійснений повторний автоматизований перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Чус О.В., Іванова О.Г., якою справу прийнято до свого провадження ухвалою суду від 26.07.2022.

У судовому засіданні 26.07.2022 представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.07.2022 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2019 між Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (споживач) укладений договір постачання природного газу № 2061/1920-БО-4 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язався поставити споживачу природний газ, а споживач прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.1. договору постачальник передає споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 36 310,000 тис. куб. м, в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди) (тис. куб. м): жовтень 2019 1 300,000 (в редакції додаткової угоди №1 від 31.10.2019 до договору), листопад 2019 7 000,000, грудень 2019 8 000,000, січень 2020 10 000,000, лютий 2020 6 000,000, березень 2020 5 000,000, квітень 2020 - 120,000, всього 36 310,000.

У травні вересні 2020 року замовлений споживачем обсяг природного газу складає 73, 200 тис .куб. м, в тому числі по місяцях: травень 2020 16, 600 тис. куб. м, червень 2020 13,700 тис. куб. м, липень 2020 14,600 тис. куб. м, серпень 2020 14,600 тис. куб. м, вересень 2020 13, 700 тис. куб. м (додаткова угода №9 від 30.04.2020 до договору).

Відповідно до п. 3.8. договору приймання - передача газу, переданого постачальником споживачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що ціна за 1 000 куб.м природного газу визначається сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі прейскуранту.

Згідно п. 5.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100% поточної оплати протягом розрахункового місяця. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору;

3) з поточного рахунка споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості за наявності заборгованості у споживача за цим договором.

Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

За умовами пункту 5.4. договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору грошова сума, яка надійшла від споживача, погашає вимоги постачальника у такій черговості незалежно від призначення платежу, визначеного споживачем:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов`язані з одержанням виконання;

2) у другу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю чергу погашається основна сума заборгованість за використаний природний газ, компенсація вартості послуг на відключення та відшкодування збитків.

Відповідно до п. 7.2. договору (в редакції додаткової угоди № 6 від 28.01.2020 до договору) з 01.01.2020 у разі прострочення споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 договору він зобов`язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 14,2% річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п`ять років (п. 9.3. договору).

Відповідно до пункту 11.1. договору ( в редакції додаткової угоди №9 від 30.04.2020 до договору) він набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.09.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивач за період: жовтень 2019 - вересень 2020 передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 134 839 208,46 грн, що підтверджується актами приймання передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 479 181, 37 грн, від 30.11.2019 на суму 24 702 423, 07 грн, від 31.12.2019 на суму 29 591 759,11 грн, від 31.01.2020 на суму 35 306 314, 86 грн, від 29.02.2020 на суму 29 263 761,10 грн, від 31.03.2020 на суму 14 675 376,11 грн, від 30.04.2020 на суму 655 831,27 грн, від 31.05.2020 на суму 41 744,15 грн, від 30.06.2020 на суму 35 056,92 грн, від 31.07.2020 на суму 30 307,19 грн, від 31.08.2020 на суму 16 634,59 грн, від 30.09.2020 на суму 40 818,72 грн.

Зазначені акти підписані та скріплені печатками сторін без зауважень та заперечень.

Відповідач оплатив поставлений природний газ у повному обсязі, але з прострочкою, що підтверджується банківськими виписками, які містяться в матеріалах справи №904/5903/21.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем свого зобов`язання по договору в частині оплати отриманого природного газу, на підставі п. 7.2. договору позивач нарахував пеню в загальному розмірі 214 234,11 грн (за період прострочення з 26.11.2019 по 01.12.2019 та з 26.03.2020 по 17.04.2020); 3% річних у загальному розмірі 586 281,09 грн (за період прострочення з 26.11.2019 по 01.12.2019, з 26.03.2020 по 22.12.2020, з 28.04.2020 по 09.03.2021, з 26.05.2020 по 14.03.2021, з 26.06.2020 по 14.03.2021, з 28.07.2020 по 14.03.2021, з 26.08.2020 по 14.03.2021, з 26.09.2020 по 14.03.2021, з 27.10.2020 по 14.03.2021); інфляційні втрати в загальному розмірі 959 467,88 грн (за період прострочення з квітня 2020 по листопад 2020, з травня 2020 по лютий 2021, з червня 2020 по лютий 2021, з липня 2020 по лютий 2021, з серпня 2020 по лютий 2021, з вересня 2020 по лютий 2021, з жовтня 2020 по лютий 2021, з листопада 2020 по лютий 2021). Вказане стало підставою для звернення із даним позовом.

Беручи до уваги правову природу укладеного договору купівлі-продажу природного газу, кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом за нормами Цивільного та Господарського кодексів України, які, зокрема, регламентують правовідносини з розрахунків в межах поставки та які, згідно з ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України, передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж, враховуючи також особливості законодавства у сфері газопостачання.

За змістом положень ст. ст. 655, 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та договором (частина 2 статті 193, частина 1 статті 216 та частина 1 статті 218 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов`язання, у відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, тобто - неналежне виконання.

Наявними в матеріалах справи №904/5903/21 доказами підтверджується, що відповідач свої зобов`язання з оплати за природний газ виконував з простроченням, внаслідок чого позивачем нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

03.11.2016 Верховною Радою України прийнято Закон України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожитті енергоносії № 1730-VІІІ, який набрав чинності 30.11.2016.

Зазначеним Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Згідно з ч.3 ст. 7 Закону № 1730-VIII (в редакції, чинній до внесення змін Законом № 1639-ІХ від 14.07.2021) на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Зазначений припис застосовується як норма прямої дії, що надає відповідачу право списання (припинення) зобов`язання зі сплати інфляційних нарахувань та процентів річних, нарахованих на суму основного боргу за поставку природного газу.

Така правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №905/2912/15.

29.08.2021 набрав чинності Закон України Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу № 1639-ІХ від 14.07.2021, яким внесено зміни до Закону № 1730-VІІІ та до його назви.

Частиною 1 ст. 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021), дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Згідно ч.1 ст. 7 Закону №1730-VIII зі змінами, внесеними Законом №1639-IX, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021 неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021 або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Наявними в матеріалах справи №904/5903/21 доказами підтверджується та сторонами не заперечується, що заборгованість за поставлений природний газ за договором, на яку позивачем були нараховані пеня, три відсотки річних та інфляційні витрати, була сплачена відповідачем до 01.06.2021.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на відносини сторін у даному випадку розповсюджується ч.2 ст. 7 Закону №1730-VIII.

Запроваджений Законом механізм списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, виключає правомірність стягнення з відповідача зазначених нарахувань.

Термін "списання заборгованості" не є цивільно-правовим терміном, він застосовується у сфері організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності, які ґрунтуються , у тому числі, на принципах:

- повного висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі;

- нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів;

- превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Проаналізувавши Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суд зауважує, що встановлений законодавцем обов`язок списати заборгованість з неустойки, 3% річних, інфляційних витрат, має на меті вилучення з обліку кредитора, та, як наслідок, звільнення боржника від додаткового навантаження, в умовах повного виконання основного зобов`язання задля забезпечення досягнення мети Закону №1730-VIII, а саме забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Встановлений Законом обов`язок списати заборгованість виникає у позивача з моменту набрання ним чинності. Зволікання позивача, в умовах чітко встановлених та підтверджених судом в межах цієї справи боргових зобов`язань, не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню.

В той же час, в своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що відповідач не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730-VIII в редакції, чинній на момент розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення (в редакції Закону України № 1639-IX від 14.07.2021) для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Абзацом 6 частини третьої статті 3 Закону 1730-VIII із змінами, внесеними згідно із Законом України № 1639-IX від 14.07.2021, встановлено, що підприємство (організація) вважається виключеним з реєстру за певним кредитором з наступного дня після прийняття центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, рішення про виключення такого підприємства з реєстру та внесення відповідного запису до реєстру.

За відомостями Реєстру підприємств теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії суб`єктів господарювання, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону (https://www.minregion.gov.ua/) вбачається, що Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської ради () внесено до відповідного реєстру за номером 157 згідно з наказом Мінрегіону від 08.09.2017 № 237.

Відомостей про підставу і дату виключення підприємства () з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону) даний Реєстр не містить, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Зі змісту абз.4 ч.1 ст. 1 Закону №1730-VIII до заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону віднесена заборгованість за спожиті енергоносії та заборгованість з різниці в тарифах. Під процедурою врегулювання заборгованості законодавець визначив заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

З контекстного змісту Закону №1730-VIII випливає, що вказана вище заборгованість та заборгованість з 3 % річних, неустойки, інфляційних витрат відокремлені законодавцем, хоча остання заборгованість включається у довідку для включення в реєстр, але вона відображається із основною заборгованістю, яка підлягає врегулюванню згідно Закону.

Неможливість внесення до реєстру основної заборгованості, яка погашена станом на 01.06.2021, на погляд суду, унеможливлює та робить недоцільним внесення заборгованості зі сплати неустойки, 3 % річних та інфляційних витрат, в умовах відсутності боргу, який підлягає врегулюванню за Законом.

Така позиція суду узгоджується із ч. 2 ст. 7 Закону №1730-VIII, за якою нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021.

Таким чином, відсутність основного боргу та обов`язок списати неустойку (штраф, пеню), інфляційні нарахування, проценти річних з дня набрання чинності Законом, виключає будь-який їх облік у реєстрі, який формується в новій редакції після набрання Законом чинності.

Так, мета Закону №1730-VIII полягає у забезпечені загального інтересу та інтересів суспільства - забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, діяльність яких пов`язана із виконанням житлово-комунальних послуг, які визначені Законом України "Про житлово-комунальні послуги", як результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 8 Закону №1730-VIII законодавець запровадив гарантії забезпечення прав та інтересів кредиторів в умовах реалізації механізмів оздоровлення теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Отже, за приписами ст.7 Закону №1730-VIII зі змінами, внесеними Законом №1639-IX, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з несвоєчасною оплатою останнім вартості поставленого у період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року на підставі договору постачання природного газу не підлягають задоволенню.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області у даній справі відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21 залишити без змін.

Поновити дію рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2021 у справі №904/5903/21.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови відповідно до положень, визначених в ст. ст. 287 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 28.07.2022.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Чус