ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Справа№ 910/3987/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Полякова Б.М.

Шаптали Є.Ю.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 06.07.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 13.12.2021

у справі №910/3987/20 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона"

до 1) Національного банку України

2)Державної казначейської служби України

про відшкодування збитків у розмірі 5 147 159,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 позов Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" до Національного банку України та Державної казначейської служби України про стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн. залишено без розгляду.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вона" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставою для скасування ухвали суду скаржник зазначив, що оскаржувана ухвала є безпідставною, необґрунтованою та винесеною в наслідок неправильного установлення обставин, які мають значення для справи, а також неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема скаржник зазначає, що позивач надіслав 10.12.2021 цінним листом з описом вкладення клопотання до суду першої інстанції про відкладення розгляду справи на іншу дату, а тому позивач вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано порядку передбаченого ст.ст. 202, 226 ГПК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.12.2021 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Куксова В.В., суддів Чорногуза М.Г., Полякова Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.01.2022 відкладено вирішення питання щодо апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/3987/20.

Від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали справи №910/3987/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20. Призначено справу до розгляду на 03.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Розпорядженням в.о. керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у зв`язку перебуванням судді Чорногуза М.Г. у відпустці, який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №910/3987/20.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.04.2022 для розгляду справи №910/3987/20 сформовано судову колегію у складі головуючий суддя Куксов В.В., судді: Шаптала Є.Ю., Поляков Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 прийнято до провадження у визначеному складі суддів. Призначено справу до розгляду на 06.07.2022.

01.04.2022 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 без змін.

05.07.2022 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача-1 з`явився в судове засідання 06.07.2022 та надав пояснення по суті апеляційної скарги.

Позивач та відповідач-2 в судове засідання 06.07.2022 не з`явилися.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки позивач та відповідач-2 про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників позивача та відповідача-2, у зв`язку із чим клопотання про відкладення задоволенню не підлягає.

В судовому засіданні 06.07.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача-1, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги в межах викладених скаржником доводів та вимог, виходячи з наступного.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Вона" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та Державної казначейської служби України про відшкодування збитків у розмірі 5 147 159,00 грн.

Позов мотивований посиланням на прийняття Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг протиправного Розпорядження № 3098 від 13.12.2016 та подальшої протиправної поведінки щодо невиконання Розпорядження Державної регуляторної служби України № 36 від 13.02.2017 про скасування вище наведеного розпорядження, що призвело до порушення права позивача на провадження страхової діяльності, як виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню протягом тривалого періоду часу з 14.03.2017 по 29.03.2019 та завдало позивачу суттєвих збитків.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2020 у справі № 910/3987/20 замінено відповідача-1 у справі - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг на його правонаступника Національний банк України.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 17.09.2020, залишеним без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021, у справі №910/3987/20, в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/3987/20 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" задоволено частково; рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 910/3987/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн; в цій частині справу № 910/3987/20 передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва; іншій частині рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 910/3987/20 (в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо відшкодування шкоди, у зв`язку з порушенням ділової репутації у розмірі 1 404 000,00 грн., 3% річних у розмірі 42 120,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 22 932,00 грн.) залишено без змін.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями справу № 910/3987/20 передано на розгляд судді Трофименко Т.Ю

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції керувався тим, що позивач уповноваженого представника в засідання суду в черговий раз не направив, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без його участі не подав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2021 про виклик в судове засідання на 13.12.2021), у зв`язку із чим суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав, передбачених ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, для залишення позову без розгляду.

Однак, колегія суддів, переглянувши в апеляційному порядку спір у даній справі, не погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності підстав для залишення позову без розгляду на підставі ч. 4 ст. 202, п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, виходячи із наступного.

Згідно з положеннями частини першої статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує захист гарантованих Конституцією України та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави (підпункт 4.1 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у справі про призначення судом більш м`якого покарання від 2 листопада 2004 року N 15-рп/2004). Тому в контексті статті 55 Конституції України органи судової влади здійснюють функцію захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних або юридичних осіб у сфері цивільних і господарських правовідносин.

За змістом рішення Конституційний Суд України від 01.12.2004 року у справі №1-10/2004 року щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний інтерес), поняття "право" та "охоронюваний законом інтерес" особи, що вживаються в законах, знаходяться у логічно- смисловому зв`язку та означають прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, легітимний дозвіл, що є об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних потреб особи, які не суперечать Конституції та законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально- правовим засадам.

Ч. 1-4 статті 4 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що Господарський процесуальний кодекс України, визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Зазначене право на звернення до суду може бути реалізоване у визначеному процесуальним законом порядку, оскільки воно зумовлене дотриманням процесуальної форми, передбаченої для цього чинним законодавством, а також встановленими ним передумовами для звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Як підтверджується наявними матеріалами справи, позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування збитків у розмірі 5 147 159,00 грн., подавши разом з позовом документи в обґрунтування своїх позовних вимог (т. 1, а.с. 1-124).

Крім того, матеріали справи містять: відзив відповідача-1 (т. 1 , а.с. 132-154), а також інші клопотання та письмові пояснення учасників справи.

Крім того, постановою Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/3987/20 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" задоволено частково; рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 910/3987/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн.; в цій частині справу № 910/3987/20 передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва, і в постанові суду касаційної інстанції висловлено відповідні вказівки, які підлягають виконанню під час нового розгляду справи.

Також, в матеріалах справи наявні письмові пояснення позивача від 20.07.2021 (т.5, а.с. 8-47) та письмові пояснення відповідача-1 (т.5, а.с. 48-53) з врахуванням висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 13.05.2021 у справі №910/3987/20, якою, як зазначалось вище, скасовано рішення попередніх інстанцій, в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн.; в цій частині справу № 910/3987/20 передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.06.2021 прийнято справу № 910/3987/20 до свого провадження, підготовче засідання у справі № 910/3987/20 призначено на 02.08.2021.

П. 3 ч. 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи зобов`язані, зокрема, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Також, частиною 2 ст. 42 Господарського процесуального кодексу України визначено обов`язки учасника спору подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Частиною 1 статті 120 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, суд першої інстанції в ухвалі від 18.06.2021 встановив учасникам справи строк до 16.07.2021 для надання письмових пояснень та доказів по суті спору з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/3987/20, проте, явка учасників спору обов`язковою не визнавалась даною ухвалою, як не витребовувались і будь-які додаткові документи від сторін, зокрема і від позивача згідно з приписами ст. 42, ч. 1 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 4 статті 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції не вказав, яким саме чином неявка представника позивача у даному випадку перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному встановленню обставин справи та вирішенню спору по суті, як не вказав чим саме нез`явлення представника позивача судове засідання перешкоджає вирішенню спору, при умові, що явка такого в засідання обов`язковою не визнавалась, жодних документів та пояснень по суті спору від нього та/або відповідачів - не витребовувались, а в матеріалах справи наявний наданий позивачем обсяг документів в обґрунтування позовних вимог, і судом першої інстанції жодним чином не зазначено, чому наданий позивачем обсяг документів в обґрунтування позову є недостатнім для вирішення відповідного спору.

Водночас, колегія суддів повторно зазначає, що постановою Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/3987/20 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" задоволено частково; рішення Господарського суду м. Києва від 17.09.2020 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2021 у справі № 910/3987/20 скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн.; в цій частині справу № 910/3987/20 передано на новий розгляд до Господарського суду м. Києва, і в постанові суду касаційної інстанції висловлено відповідні вказівки, які є обов`язковими та підлягають виконанню під час нового розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Крім того, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при залишенні позову без розгляду, не врахував в сукупності усіх обставин та помилково залишив позов без розгляду з посиланням на п. 4 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Також, стосовно посилань суду першої інстанції на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду №910/16978/19, колегія суддів зазначає, що по-перше обставини справи у вказаній справі та справі № 910/3987/20 - є різними, оскільки справу № 910/3987/20 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, і в постанові суду касаційної інстанції висловлено відповідні вказівки, які підлягають обов`язковому виконанню під час нового розгляду справи, з урахуванням поданих учасниками спору заяв, клопотань та пояснень, а по-друге застосування певної норми процесуального права підлягає врахуванню у кожному конкретному випадку, з урахуванням усіх в сукупності обставин справи та матеріалів, які надані учасниками спору та наявні у матеріалах справи.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

З огляду на встановлене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі № 910/3987/20 підлягає скасуванню на підставі п.1-4 ч. 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Також, оскільки судом апеляційної інстанції скасована ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" до Національного банку України та Державної казначейської служби України про стягнення збитків у розмірі 2 808 000,00 грн., 3% річних у розмірі 210 000,00 грн. та інфляційних втрат у розмірі 429 507,00 грн., керуючись правами, наданими ч. 3 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, справа підлягає передачі на розгляд до суду першої інстанції.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 280, 281 - 284 Господарського процесуального господарського кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Вона" - задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 у справі №910/3987/20 - скасувати.

Матеріали справи №910/3987/20 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 15.07.2022.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Б.М. Поляков

Є.Ю. Шаптала