ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2022 р. Справа№ 920/470/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Козир Т.П.

при секретарі судового засідання: Нагулко А.Л.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мироненко Людмили Іванівни, м. Суми

на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 (повний текст складено 05.10.2021)

у справі № 920/470/21 (суддя Джепа Ю.А.)

за позовом Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради, м. Суми

до Фізичної особи-підприємця Мироненко Людмили Іванівни, м. Суми

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У квітні 2021 року Фізична особа-підприємець Мироненко Людмила Іванівна (далі - ФОП Мироненко Л.І., позивач) звернулась до Господарського суду Сумської області з позовом до Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради (далі - відповідач) про зобов`язання укласти неврегульовані пункти договору.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що пункти, викладені в протоколі розбіжностей відповідача стосуються істотних умов договорів, та не могли бути узгоджені позивачем у запропонованому відповідачем вигляді, оскільки не відповідали програмі здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян. Позивач листом від 13.04.2021 № 12.01-27/2686/08 запропонував відповідачу укласти договір у наданій позивачем редакції. Оскільки відповідач наполягав на укладенні договору із урахуванням наданого протоколу розбіжностей, сторонами не досягнуто згоди щодо умов, зазначених в протоколі розбіжностей.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі № 920/470/21 позовні вимоги задоволено.

Присуджено вважати укладеними неврегульовані пункти 2.2, 2.3 Договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд учасників антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) та інших ветеранів війни від 06.04.2021 в редакції, запропонованій Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради (40035, м. Суми, вул. Харківська, буд. 35, код 26440890), а саме:

"2.2. Компенсаційні виплати "Розпорядником" проводяться відповідно до Порядку на розрахунковий рахунок "Перевізника" по мірі надходження фінансування, на підставі розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (додаток 3 до Договору), акту наданих послуг та акту звіряння розрахунків за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

2.3. Компенсаційні виплати "Перевізнику" проводяться у розмірі ѕ частини фактичної вартості пільгового проїзду за діючими тарифами, але не більше 0,83 гривень за 1 пасажиро-кілометр".

Присуджено вважати укладеними неврегульовані пункти 2.2, 2.3 Договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян від 06.04.2021 в редакції, запропонованій Департаментом соціального захисту населення Сумської міської ради, а саме:

"2.2. Компенсаційні виплати "Розпорядником" проводяться відповідно до Порядку на розрахунковий рахунок "Перевізника" по мірі надходження фінансування, на підставі розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (додаток 3 до Договору), акту наданих послуг та акту звіряння розрахунків за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

2.3. Компенсаційні виплати "Перевізнику" проводяться у розмірі ѕ частини фактичної вартості пільгового проїзду за діючими тарифами, але не більше 0,83 гривень за 1 пасажиро-кілометр".

По розбіжності ФОП Мироненко Л. І. щодо укладення Договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд учасників антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) та інших ветеранів війни від 06.04.2021 і Договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян від 06.04.2021 щодо включення до зазначених договорів пункту 2.4. в запропонованій нею редакції ? відмовлено.

Присуджено до стягнення з ФОП Мироненко Л. І. на користь Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради відшкодування витрат по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ФОП Мироненко Л.І. звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі № 920/470/21 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю; стягнути з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду, викладених у рішенні, дійсним обставинам та з порушенням норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв`язку з чим висновки суду не відповідають обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не обґрунтовано та не наведено в рішенні, якою саме нормою закону визначено безпосередній обов`язок відповідача укласти спірний договір. Також за твердженням апелянта судом першої інстанції не враховано, що між сторонами не було укладено попереднього договору, згоди на розгляд даного спору у судовому порядку не надавалось, обов`язок укласти договір через пряму вказівку закону також відсутній.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.10.2021 справу № 920/470/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Козир Т.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 витребувано з Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/470/21.

Відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Мироненко Людмили Іванівни на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі № 920/470/21 до надходження до суду матеріалів справи.

22.11.2021 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Мироненко Л. І. на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі № 920/470/21, розгляд справи призначено до розгляду на 25.01.2022 о 15 год. 20 хв.

У зв`язку з відпусткою головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 25.01.2022 по 27.01.2022 та у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді (судді доповідача) Кравчука Г.А. з 28.01.2022 по 10.02.2022, судове засідання 25.01.2022 не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022 розгляд апеляційної скарги ФОП Мироненко Л. І. на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі № 920/470/21 призначено на 22.03.2022 о 15 год. 30 хв.

Судове засідання призначене на 22.03.2022 не відбулося у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та проведенням на території міста Києва та Київської області бойових дій.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 розгляд апеляційної скарги ФОП Мироненко Л. І. на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі №920/470/21 призначено на 07.06.2022 о 15 год. 40 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 розгляд апеляційної скарги ФОП Мироненко Л. І. на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі №920/470/21 відкладено на 19.07.2022 о 16 год. 00 хв.

Позиції учасників справи.

06.06.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

В обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідачем зазначено, що реалізація Програми здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян, на виконання якої є необхідність в укладенні спірних умов договору, є наслідком використаного органом місцевого самоврядування правав на надання додаткової соціальної гарантії і метою цьому є посилення соціального захисту пільгової категорії осіб, шляхом додаткового фінансування відповідних потреб перевізників, через неповне виконання державою власних зобов`язань і такого роду договірні відносини є обов`язковими для укладення між позивачем та відповідачем згідно з межами, що визначені у Програмі здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян.

Явка представників учасників справи.

У судове засідання 19.07.2022 представники відповідача та позивача не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

За приписами частини першої ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S. A. v. Spain") від 07.07.1989).

Оскільки явка представників позивача та відповідача в судове засідання не була визнана обов`язковою, а також враховуючи те, що судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників позивача та відповідача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, на виконання Обласної програми здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування на 2016-2021 роки, затвердженої рішенням Сумської обласної ради від 25.03.2016 (зі змінами) (далі - Програма) та Переліку перевізників для укладання договорів згідно Програми на 2021 рік, який доведено Департаментом соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації листом від 09.03.2021 № 02.3/1322, позивачем підготовлено проект договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд учасників антитерористичної операції (операції Об`єднаних сил) та інших ветеранів війни та проект договору на компенсаційні виплати за пільговий проїзд автомобільним транспортом окремих категорій громадян (далі - договори) з відповідачем, які 05.04.2021 було надано останньому на підписання (додаються).

Після отримання вищевказаних проектів договорів, відповідач 07.04.2021 надав позивачеві протоколи розбіжностей щодо них, а саме пунктів 2.2, 2.3, 2.4, щодо порядку здійснення, розмірів компенсації та припинення перевезення пільгових категорій пасажирів в наступній редакції.

Редакція запропонована позивачем:

"2.2. Компенсаційні виплати «Розпорядником» проводяться відповідно до Порядку на розрахунковий рахунок «Перевізника» по мірі надходження фінансування, на підставі розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (додаток 3 до Договору), акту наданих послуг та акту звіряння розрахунків за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

2.3. Компенсаційні виплати «Перевізнику» проводяться у розмірі 3/4 частини фактичної вартості пільгового проїзду за діючими тарифами, але не більше 0,83 гривень за 1 пасажиро-кілометр.".

Редакція запропонована відповідачем:

"2.2. Компенсаційні виплати «Розпорядником» проводяться щомісячно до 10 числа наступного за звітним, відповідно до відомостей продажу квитків 20 АСС, на підставі розрахунку компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян (додаток 3 до Договору - додається) та акту наданих послуг та акту звіряння розрахунків за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян.

2.3. Компенсаційні виплати «Перевізнику» проводяться у повному обсязі фактичної вартості пільгового проїзду за діючими тарифами, які на звітний період застосовує «Перевізник» за 1 пасажиро-кілометр.

2.4. У разі заборгованості компенсаційних виплат «Розпорядником» на протязі одного місяця, «Перевізник» припиняє перевезення пільгової категорії пасажирів, згідно цього договору, а здійснює перевезення окремих категорій громадян в кількості 1 (одне) пільгове місце за свій сласний рахунок до повного погашення заборгованості «Розпорядником».".

Враховуючи те, що пункти, викладені в протоколі розбіжностей відповідача стосуються істотних умов договорів, та не могли бути узгоджені позивачем у запропонованому відповідачем вигляді, оскільки не відповідали Програмі, позивачем, з метою досудового врегулювання спору, а також у порядку з`ясування обставин наявності неврегульованих договірних домовленостей із перевізником, підготовлено лист відповідь від 13.04.2021 № 12.01-27/2686/08 з пропозицією укладення договору із департаментом у наданій ним редакції, а також посадовими особами департаменту після цього проведено з`ясування у відповідача щодо наполягання ним на власних розбіжностях. Оскільки відповідач наполягав на укладенні договору із урахуванням наданого протоколу розбіжностей, а позивач не може погодитись із редакцією договору, яка буде суперечити вимогам Програми, сторонами не досягнуто згоди щодо умов, зазначених в протоколі розбіжностей, а отже, з урахуванням статті 181 Господарського кодексу України такі розбіжності мають бути передані до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ч.ч. 3, 4, 7 ст. 179 ГК України укладання господарського договору є обов`язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов`язком для суб`єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов`язковості укладення договору для певних категорій суб`єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі:

- вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству;

- примірного договору, рекомендованого органом управління суб`єктам господарювання для використання при укладенні ними договорів, коли сторони мають право за взаємною згодою змінювати окремі умови, передбачені примірним договором, або доповнювати його зміст;

- типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Згідно ст.ст. 626, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягай згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про автомобільний транспорт" (далі - Закон) надання соціально значущих послуг автомобільного транспорту здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб.

Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства.

Статтями 29, 31, 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: перелік маршрутів загального користування, які буде обслуговувати автомобільний перевізник, умови організації перевезень, показники якості транспортного обслуговування населення, термін роботи автомобільного перевізника, зобов`язання органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо облаштування маршруту, підтримки проїзної частини автомобільної дороги та під`їзних шляхів у належному стані (тільки для міських автобусних маршрутів), розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Форму дозволу, порядок його видачі та анулювання визначає центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з поданим разом із позовною заявою Дозволом на перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування від 17.01.2020 серія ВМ 000768, виданого Державною службою України з безпеки на транспорті, відповідач є перевізником пасажирів на міжобласному автобусному маршруті, і шляхом акцептування умов, на яких було отримано дозвіл, погодились з дотриманням останнім обов`язку по виконанню вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", в тому числі і щодо перевезення пільгової категорії населення без обмежень.

Таким чином, вимоги Програми ґрунтуються на врахуванні зазначеного при визначені умов щодо здійснення пільгових перевезень відповідних категорій осіб без обмежень, оскільки з таким обов`язком погодився відповідач, при отриманні дозволу.

Як наслідок, відносини позивача та відповідача серед іншого враховують ч. 2 ст. 31 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме те, що вони можуть обумовлюватись виконанням зобов`язань відповідачем в об`ємі, що визначений для нього у дозволі.

Відповідно до ч. 4 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Таким чином, держава в особі Державної служби України з безпеки на транспорті, надавши право відповідачу на здійснення перевезення пільговиків, поряд з цим не обумовила умови відшкодування нею витрат за наданим нею замовленням.

Відповідно до ст.ст. 3, 116, 140, 142 Конституції України держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Кабінет Міністрів України розробляє і здійснює загальнодержавні програми економічного, науково-технічного, соціального і культурного розвитку України розробляє проект закону про Державний бюджет України і забезпечує виконання затвердженого Верховною Радою України Державного бюджету України, подає Верховній Раді України звіт про його виконання. Місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради. Витрати, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою. Органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно ст. 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до прав обласної ради відноситься затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідно району, області, цільових програм з інших питань, заслуховування звітів про їх виконання.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" органи місцевого самоврядування при розробці та реалізації місцевих соціально-економічних програм можуть передбачати додаткові соціальні гарантії за рахунок коштів місцевих бюджетів.

Згідно з ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби.

Враховуючи зазначене, а також беручи до уваги ст. 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в частині права встановлювати за рахунок власних коштів і благодійних надходжень додаткових до встановлених законодавством гарантій щодо соціального захисту населення, зважаючи на пункт 1 розділу 2 Порядку, який затверджено Програмою, з`ясовано, що громади домовились на умовах об`єднаних зусиль надавати додаткову соціальну гарантію за рахунок коштів місцевого бюджету, що залучаються до обласного бюджету у вигляді іншої субвенції безпосередньо із бюджетів територіальних громад пропорційно до чисельності пільгових категорій громадян, які зареєстровані на території відповідної місцевої ради.

Відповідно до Програми, яка була прийнята Сумською обласною радою у 2016 році, у розділі 2, зазначено, що відповідно до ст. 102 Бюджетного кодексу України (чинної на час прийняття Програми) видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті "б" пункту 4 ч. 1 ст. 89 цього Кодексу (державні програми соціального захисту, у тому числі компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян), проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При підготовці проекту Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" видатки на надання послуг зв`язку, інших пільг та компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян передбачені не були.

18.02.2016 Верховною Радою України прийнято в цілому проект Закону про внесення змін до додатків № 3 та № 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" щодо фінансового забезпечення компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян та інших передбачених законодавством пільг, де передбачається виділення Сумській області субвенції з державного бюджету на надання пільг із послуг зв`язку, інших передбачених законодавством пільг (крім пільг на одержання ліків, зубопротезування, оплату електроенергії, природного і скрапленого газу на побутові потреби, твердого та рідкого пічного побутового палива, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот) і на компенсацію за пільговий проїзд окремих категорій громадян у сумі 46437,2 тис. грн.

Програма здійснення компенсаційних виплат за пільговий проїзд окремих категорій громадян не замінює тих зобов`язань центрального рівня, що передбачені в частині забезпечення права на пільговий проїзд Бюджетним кодексом України та іншими законодавчими актами.

Натомість Програмою вперше пропонується забезпечити компенсаційні виплати за пільговий проїзд автомобільним транспортом на автобусних маршрутах загального користування у міжміському внутрішньо обласному та міжобласному сполученні.

На цих умовах Програма була продовжена шляхом прийняття рішення Сумської обласної програми від 26.02.2021.

Норми Програми обумовлюють наявний у розпорядників коштів нижчого рівня, серед яких є і позивач, обов`язок щодо укладення договору по компенсації за пільгове перевезення, яка фінансується за рахунок коштів місцевого бюджету у вигляді додаткової соціальної гарантії, що серед іншого підтверджується і листом Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації листом від 09.03.2021 № 02.3/1322 із Переліком перевізників для укладання договорів згідно Програми на 2021 рік.

Таким чином, реалізація Програми, на виконання якої є необхідність в укладенні спірних умов договору, є наслідком використаного органом місцевого самоврядування права на надання додаткової соціальної гарантії і метою цьому є посилення соціального захисту пільгової категорії осіб, шляхом додаткового фінансування відповідних потреб перевізників, через неповне виконання державою власних зобов`язань і такого роду договірні відносини є обов`язковими для укладення між позивачем та відповідачем згідно з межами, що визначені у Програмі.

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень та оцінку ефективності бюджетних програм, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.

Статтею 26 Бюджетного кодексу України передбачено, що контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками (розпорядниками бюджетних коштів) відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства.

Згідно з статтею 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів (яким в контексті Програми є і позивач) беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами.

Зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та рішенням про місцевий бюджет, не вважаються бюджетними зобов`язаннями і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.

Згідно з пунктом 1 розділу 3 Порядку розпорядник бере бюджетні зобов`язання та здійснює відповідні видатки тільки в межах бюджетних асигнувань, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Державної казначейської служби України.

При цьому, пунктом 8 частини 2 Порядку передбачено, що розпорядник забезпечує перерахування коштів перевізникам за надані послуги з пільгового перевезення після надходження фінансування протягом З робочих днів.

В свою чергу, розміри компенсаційних виплат за пільгове перевезення пасажирів передбачені пунктами 5 розділу 2 Порядку, відповідно до якого, у Договорі передбачаються компенсаційні виплати перевізнику у розмірі 3/4 частини фактичної вартості пільгового проїзду за діючими тарифами, але які не перевищують 0,83 гривні за 1 пасажиро-кілометр, а за минулі періоди у розмірі та за тарифами, що діяли відповідно до цієї Програми на момент виникнення права на отримання компенсаційних виплат за пільговий проїзд.

Гранична вартість 1 пасажиро-кілометра для компенсації витрат за пільговий проїзд окремих категорій громадян переглядається за рішенням Сумської обласної ради шляхом внесення змін до абзацу першого цього пункту.

Таким чином, пункти 2.2, 2.3 договорів в редакції позивача повністю узгоджуються з вимогами бюджетного законодавства щодо меж повноважень позивача при реалізації Програми, а відтак договори, запропоновані позивачем, враховують всі вимоги Програми і тому мають бути укладені саме в запропонованій ним редакції.

Щодо пункту 2.4 протоколу розбіжностей, яким передбачено підставу припинення перевезення пільгової категорії пасажирів, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що статтею 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом (ч. 2 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом (ч.3 ст. 37 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Пунктом 6 частини 2 Порядку встановлено, що розпорядник при укладанні договору передбачає надання перевізником звітності щодо перевезень пільгових категорій громадян.

Відповідальність за повноту, якість формування документів та достовірність поданої інформації покладається на перевізників.

Пунктами 2, 3 частини 3 Порядку визначено, що для отримання компенсації, перевізник щомісяця, до 10 числа наступного за звітним, надає Розпоряднику звітність, обумовлену у договорі про компенсаційні виплати, на підставі якої складається акт наданих послуг за звітний місяць.

Розпорядник може здійснювати відшкодування витрат за пільговий проїзд, згідно з документами зазначеними в Договорі.

Враховуючи це, пункт 2.4 в протоколі розбіжностей, запропонований відповідачем, суперечить приписам законодавства, що регулює питання пільгового перевезення пасажирів та відповідно вимогам Програми, які ґрунтуються на цьому законодавстві.

Статтею 42 Закону України "Про автомобільний транспорт" договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - з моменту реєстрації електронного квитка.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України, правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, відповідач підтвердивши свою готовність забезпечувати надання послуг на умовах, передбачених дозволом, одночасно з цим має надавати ці послуги пільговикам на умовах прийняття виконання замовлення під час посадки пасажира до автобуса, що даватиме йому право на отримання компенсації з боку держави, і виходячи з цього місцева влада додатково стимулюючи перевізників на сумлінне виконання цього обов`язку, готова надавати додаткову компенсацію за рахунок власних бюджетів, що відповідно підтверджує відсутність встановлення Програмою додаткових зобов`язань до перевізників, аніж ті, що визначені для них чинним законодавством.

Оскільки Програма є чинною, не скасована або не визнана такою, що втратила чинність у встановленому законом порядку, а відтак встановленні нею зобов`язання мають виконуватись учасниками господарських відносин.

Частиною сьомою статті 181 ГК України встановлено, що якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Таким чином, зазначеною статтею законодавець встановив двадцятиденний строк для передання до суду розбіжностей, що залишилися неврегульованими.

Протокол розбіжностей отримано позивачем від відповідача 07.04.2021, що підтверджується відбитком печатки з датою отримання вхідної кореспонденції.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Враховуючи вищезазначене, двадцятиденний строк передання до суду неврегульованих розбіжностей включає 27.04.2021, а отже позовну заяву позивачем подано в межах строків, встановлених законодавством, виходячи з дати направлення позову до суду поштою - 27.04.2021, згідно даних поштового штемпелю на конверті (а.с. 56).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, та підлягали задоволенню.

У зв`язку з наведеним, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються встановленими обставинами та застосованими нормами матеріального права, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій, інші доводи, викладені в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладені обставини, фактичні обставини у справі, встановлені судом першої інстанції під час її вирішення, підтверджують висновки, викладені в оскаржуваному рішенні про наявність правових підстав для задоволення позову у даній справі. При цьому, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, а також докази, які були достатніми для прийняття законного рішення, правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, та правомірно задовольнив позовні вимоги Департаменту соціального захисту населення Сумської міської ради у даній справі.

Отже, рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі №920/470/21 є таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстави для його скасування відсутні.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Мироненко Людмили Іванівни на рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі №920/470/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 21.09.2021 у справі №920/470/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/470/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 27.07.2022.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

Т.П. Козир