cправа № 903/261/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Студенець В.І.,
за участю секретаря судового засідання Коровай Л.В.,
представників учасників справи в судове засідання не з`явилися;
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес»
про стягнення витрат на правничу допомогу
у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Гнідавський цукровий завод»
про стягнення 2 486 256,09 грн штрафних санкцій,
У квітні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (надалі - ТОВ «Радехівський цукор», позивач) звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (надалі - ТОВ «Прогрес», відповідач) про стягнення 2 486 256,09 грн, з яких - 1 056 800,42 грн штрафу в розмірі 20% вартості недопоставлених цукрових буряків, нарахованого на підставі п. 5.6 договору №25ЦБ/19 купівлі-продажу та переробки на давальницьких умовах цукрових буряків від 30.01.2019, а також 1 429 455,67 грн пені, нарахованої за невиконання зобов`язань з передачі цукрових буряків на підставі п. 5.2 Договору.
Рішенням Господарського суду Волинської області від 03.08.2021 у справі №903/261/21 у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 у справі №903/261/21 апеляційну скаргу ТОВ «Радехівський цукор» задоволено частково, рішення Господарського суду Волинської області від 03.08.2021 у справі №903/261/21 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 1 056 800,42 грн - 20% штрафу, 714 727,84 грн - пені. У решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2022 касаційну скаргу ТОВ «Прогрес» задоволено. Скасовано постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 та залишено в силі рішення Господарського суду Волинської області від 03.08.2021.

14.02.2022 до Верховного Суду надійшла заява ТОВ «Прогрес» про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 27 308,09 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Губенко Н.М. від 17.02.2022 заяву призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 01.03.2022 о 15:20 год.

Судове засідання 01.03.2022 з розгляду заяви не відбулося.

За розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 20.05.2022 № 29.3-02/965 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 903/261/21 у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г.О. для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.05.2022 для розгляду справи № 903/261/21 визначено склад суду: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Кролевець О.А., Студенець В.І.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.07.2022 у зв`язку з відпусткою судді Кролевець О.А. для розгляду справи № 903/261/21 визначено склад суду: Кондратова І.Д. - головуючий, судді - Баранець О.М., Студенець В.І.

Заперечень на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу не надходило.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, якщо судом не вирішено питання про судові витрати, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Розглянувши заяву ТОВ «Прогрес» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд касаційної інстанції вважає, що вона підлягає задоволенню з огляду на таке.

04.10.2021 між ТОВ «Прогрес» (клієнт) та Нечипорук І.С. (адвокат) було укладено до-говір про надання правничої допомоги та здійснення представництва № б/н, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується за дорученням клієнта надавати останньому професійну правничу допомогу по справі № 903/261/21, а клієнт зобов`язується оплатити надані адвокатом послуги та відшкодувати фактичні витрати, необхідні для виконання цього договору.

Згідно з пунктом 4.3. договору при визначенні розміру гонорару враховуються:

- ціна позову по справі № 903/261/21, яка становить 2 486 256,09 грн;

- складність справи;

- затрачений час на надання правової допомоги (складання проектів процесуальних документів, ознайомлення з матеріалами справи в суді, ознайомлення з матеріалами виконавчих проваджень тощо);

- затрачений час на здійснення представництва інтересів клієнта в суді, перед фізичними та/чи юридичними особами. Сторони погодили, що при визначенні часу, який затрачений адвокатом на здійснення представництва інтересів клієнта в судових засіданнях враховується: час, що витрачений адвокатом на дорогу для участі в судовому засіданні; час очікування адвокатом судового засідання; безпосередня участь адвоката в судовому засіданні.

Сума винагороди адвоката за надання правничої допомоги та здійснення представництва інтересів клієнта по справі № 903/261/21 в суді касаційної інстанції за цим договором не може перевищувати 10 000,00 грн (пункт 4.5 договору).

Відповідно до пункту 4.12 договору розмір відшкодування витрат, які понесені (або можуть бути понесені) адвокатом у зв`язку з виконанням цього договору, порядок і термін проведення відшкодування та наявність підстав для відшкодування, буде визначатись в кожному конкретному випадку на підставі прогнозованих розрахунків адвоката та/або його звіту перед клієнтом, з наданням підтверджуючих документів.

29.10.2021 між ТОВ «Прогрес» (клієнт) та Матвіївим В.М. (адвокат) було укладено договір про надання правничої допомоги та здійснення представництва № б/н, відповідно до умов якого адвокат прийняв на себе доручення клієнта по наданню останньому професійної правничої допомоги і здійснення представництва у справі № 903/261/21 за позовом ТОВ «Радехівський цукор» про стягнення 2 486 256,09 грн штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 4.3. договору сторони погодили, що гонорар за договором є фіксованим та підлягає сплаті у наступному порядку та строки:

- за підготовку проекту касаційної скарги на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.10.2021 по справі № 903/261/21 клієнт сплачує винагороду у розмірі 7 000,00 грн. Вказаний у цьому підпункті гонорар клієнт сплачує не пізніше 30 календарних днів з моменту підписання цього договору;

- за підготовку проектів процесуальних документів, інших ніж визначені в підпункті 4.3.1 договору та за представництво інтересів клієнта в суді, останній сплачує адвокату винагороду у розмірі 1 000,00 грн за годину роботи. Також сторони погодили, що максимальний розмір винагороди за представництво інтересів клієнта в суді становить 3 000,00 грн за одне судове засідання.

Розмір відшкодування витрат, які понесені (або можуть бути понесені) адвокатом у зв`язку з виконанням цього договору, порядок і термін проведення відшкодування та наявність підстав для відшкодування, буде визначатись в кожному конкретному випадку на підставі прогнозованих розрахунків адвоката та/або його звіту перед клієнтом, з наданням підтверджуючих документів (пункт 4.6 договору).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною четвертою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Положеннями пункту 2 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, поштові послуги тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.

Сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень і на користь якої ухвалене судове рішення, має право на компенсацію здійснених нею та підтверджених документально витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, які не можуть перевищувати встановлені законодавством, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98 та Інструкцією про службові відрядження в межах України та за кордон, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 13 березня 1988 року № 59.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат стороні, пов`язаних із прибуттям до суду, необхідно виходити з конкретних обставин справи, зважаючи на вид транспорту, яким скористалась особа, а також документи, подані нею на підтвердження здійснення цих витрат. Якщо на підтвердження здійснених стороною витрат, пов`язаних із прибуттям до суду, подано документи щодо проїзду транспортом загального користування, то такі витрати повинні бути відшкодовані у розмірі вартості квитка, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. Такі витрати також можуть бути відшкодовані у розмірі витрат на пально-мастильні матеріали, з урахуванням встановлених норм за 1 кілометр пробігу, якщо вони підтверджені документально (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18).

З акту приймання - передачі наданих послуг від 09.02.2022 вбачається, що адвокатом Нечипорук І.С. були надані послуги по представництву інтересів клієнта в судових засіданнях 21.12.2021, 01.02.2022 та 08.02.2022. Загальна вартість вказаних послуг складала 17 583,00 грн, проте, з огляду на умови, обумовлені в пункті 4.5 договору відповідач за вказані послуги просить 10 000,00 грн.

З актів приймання - передачі наданих послуг (правничої допомоги і представництва) № 1 та № 2 вбачається, що адвокатом Матвіївим В.М. були надані такі послуги: складення проекту касаційної скарги (7 000,00 грн), складення проекту заяви про поворот виконання постанови суду апеляційної інстанції (2 000,00 грн) та представництво інтересів клієнта в судовому засіданні 01.02.2022 (3 000,00 грн).

Також, відповідач просив відшкодувати вартість понесених витрат на проживання представників в готелі в період з 31.01.2011 по 01.02.2022 (3 248,00 грн) та витрати на пальне (2 060,09 грн).

ТОВ «Прогрес», на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу за розгляд спору в суді касаційної інстанції в розмірі 27 308,09 грн надало такі докази:

- копії договорів про надання правової допомоги від 04.10.2021 та від 29.10.2021;

- копії розрахункових квитанцій;

- копії актів приймання - передачі наданих послуг від 09.02.2022, від 01.11.2021 та від 02.02.2022;

- копія рахунку № 30010 від 31.01.2022;

- копія фіскального чеку № від 31.01.2022 на суму 3 248,00 грн;

- копія квитанції № К8Н5-2Н97-М8А6-116К від 31.01.2022 на суму 3 248,00 грн;

- копія фіскального чеку № 375 від 01.02.2022 на суму 2 204,50 грн, з яких вартість пального 2 0 60,09 грн.

Отже відповідачем, згідно з вимогами статті 74 Господарського процесуального кодексу України, було надано докази в обґрунтування понесених витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Такий висновок Верховного Суду викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, як і заперечень щодо поданої заяви позивачем надано не було.

З огляду на співмірність суми витрат із обсягом наданих послуг, відповідність суми понесених витрат критеріям реальності і розумності, доведеність ТОВ «Прогрес», надання йому адвокатами Матвіївим В.М. та Нечипорук І.С. послуг на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції, а також відсутність клопотань про зменшення та заперечень позивача щодо поданої заяви, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про відшкодування понесених відповідачем судових витрат за представництво інтересів в суді касаційної інстанції в сумі 27 308,09 грн.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (Львівська область, с.Павлів, просп. Юності, 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» (Волинська область, с. Білин, вул. Центральна, 1, ) 27 308,09 грн - витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів в суді касаційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. Кондратова

Судді О. Баранець

В. Студенець