ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.07.2022м. ДніпроСправа № 904/686/22

Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляка С.А.,

без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №904/686/22 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДІВЕЛЬНИК-V" до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПРОМБУДПОСТАЧАННЯ" про стягнення грошових коштів

в с т а н о в и в:

1. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДІВЕЛЬНИК-V" (далі - позивач) звернулося до господарського суду з позовною заявою від б/д за вих. №б/н до ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПРОМБУДПОСТАЧАННЯ" (далі - відповідач) про стягнення 118.476,48 грн основної заборгованості.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що відповідач як постачальник товару не у повному обсязі поставив позивачу оплачений ним товар. Отже, позивач звернувся до суду з вимогою повернути грошові кошти, які отримано відповідачем за товар, який останнім не було поставлено позивачу.

Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Крім цього, позивач просить суд розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №904/686/22 визначено суддю ДУПЛЯКА Степана Анатолійовича, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022.

Ухвалою від 22.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).

21.02.2022 через відділ документального забезпечення від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДІВЕЛЬНИК-V" (далі - позивач) надійшло клопотання від 16.02.2022 за вих. №17/02 про повернення надміру зарахованого до бюджету судового збору, у якому просить суд винести ухвалу про повернення надміру сплаченого судового збору у розмірі 760,99 грн.

Ухвалою від 22.02.2022 клопотання позивача 16.02.2022 за вих. №17/02 про повернення надміру зарахованого до бюджету судового збору задоволено. Позивачу повернуто з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 760,99 грн (сімсот шістдесят грн 99 коп), сплата якого підтверджується платіжним дорученням №50 від 16.02.2022 на суму 3.241,99 грн.

12.04.2022 (електронною поштою) та 14.04.2022 (Укрпоштою) через відділ документального забезпечення від відповідача надійшов відзив від 08.04.2022 за вих. № 033/2022, у якому відповідач повідомляє суд, що позовні вимоги у сумі 106.000,00 грн визнаються. Крім цього, відповідач надає докази оплати заборгованості у сумі 12.476,48 грн.

Ухвалою від 19.04.2022 відповідача зобов`язано невідкладно направити на адресу позивача копію відзиву від 08.04.2022 за вих. № 033/2022 з доданими до нього документами листом з описом вкладення, докази чого негайно надати суду. Вирішення питання про прийняття відзиву від 08.04.2022 за вих. № 033/2022 з доданими до нього документами відкладено.

06.06.2022 через відділ документального забезпечення від позивача надійшла заява від б/д за вих. № б/н про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи. Господарський суд надав позивачу доступ до матеріалів справи № 904/686/22. Позивач ознайомився зі справою № 904/686/22 та зняв необхідні фотокопії 06.06.2022. Отже, господарський суд доходить висновку, що позивач ознайомився з відзивом, а тому відзив підлягає прийняттю до розгляду.

Позивачу в ухвалі від 22.02.2022 роз`яснено право на надання відповіді на відзив протягом 3 днів з дня отримання відзиву.

Позивач отримав відзив 06.06.2022, що підтверджується розпискою представника позивача на заяві від 06.06.2022 за вих. № б/н про надання дозволу на ознайомлення з матеріалами справи (а.с. 78 том 1).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який в подальшому неодноразово подовжувався та триває станом на сьогодні.

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області №34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

Так, з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а також положеннями статті 2 ГПК України, якою закріплено, що основними засадами господарського судочинства є розумність строків розгляду справи, господарський суд фактично надав додатковий час позивачу для того, щоб він скористався наданим йому правом на подання відповіді на відзив.

Господарський суд взяв до уваги, що позивач зареєстрований у місті Дніпрі, а тому господарський суд, з урахуванням фактичної ситуації в місті Дніпрі у період з 06.06.2022 по 27.07.2022, вважає, що позивач мав можливість скористатися наданим йому правом на подання відповіді на відзив.

Станом на 27.07.2022 позивач відповіді на відзив не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч. 4 ст. 161 ГПК України).

Позивач своїм правом на подання відповіді на відзив не скористався, про судове провадження був повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийняв рішення у справі.

Суд також відзначає, що з урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Стислий виклад позиції позивача

Позивач у повному обсязі на умовах передоплати оплатив товар, а відповідач обов`язок з поставки товару виконав лише частково.

Позивач наголосив, що між сторонами укладений договір поставки у спрощений спосіб.

В якості правової підстави позовних вимог визначено ст. 693 ЦК України.

Позивач послався, як на аналогічну правову позицію, на постанову Верховного Суду від 28.02.2019 у справі № 912/2275/17.

Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 106.000,00 грн.

Крім цього, відповідач вказав, що повернув позивачу грошові кошти у розмірі 12.476,48 грн, що підтверджується: платіжним доручення № 850 від 03.11.2021 на суму 3.476,48 грн; платіжним доручення № 862 від 04.11.2021 на суму 3.000,00 грн; платіжним доручення № 1016 від 20.12.2021 на суму 3.000,00 грн; платіжним доручення № 1062 від 28.12.2021 на суму 3.000,00 грн.

Доводи позивача щодо відзиву на позовну заяву

Відповідь на відзив не надано.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

Предметом доказування у справі, відповідно до ч. 2 ст. 76 ГПК України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У даному випадку до предмета доказування входять такі обставини: обставини укладення договору; оплати товару; наявності / відсутності належного виконання зобов`язання з поставки товару; наявності заборгованості.

Суд встановив, що відповідач виставив позивачу рахунки на оплату на загальну суму 459.633,00 грн: № 95 від 19.07.2021 на суму 21.900,00 грн; № 98 від 21.07.2021 на суму 61.950,00 грн; № 106 від 05.08.2021 на суму 20.385,00 грн; № 108 від 11.08.2021 на суму 25.638,00 грн; № 112 від 13.08.2021 на суму 108.720,00 грн; № 113 від 13.08.2021 на суму 221.040,00 грн.

Виставлені відповідачем рахунки позивач оплатив у повному обсязі (на суму 459.633,00 грн):

оплата рахунку № 95 від 19.07.2021 на суму 21.900,00 грн здійснена позивачем 28.07.2021, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 28.07.2021 по 28.07.2021;

оплата рахунку № 98 від 21.07.2021 на суму 61.950,00 грн здійснена позивачем 23.07.2021, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 23.07.2021 по 23.07.2021;

оплата рахунків № 106 від 05.08.2021 на суму 20.385,00 грн та № 108 від 11.08.2021 на суму 25.638,00 грн здійснена позивачем 12.08.2021, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 12.08.2021 по 12.08.2021;

оплата рахунків № 112 від 13.08.2021 на суму 108.720,00 грн та № 113 від 13.08.2021 на суму 221.040,00 грн здійснена позивачем 12.08.2021, що підтверджується випискою з особового рахунку за період з 12.08.2021 по 12.08.2021.

Відповідач поставив позивачу товар лише частково (на суму 341.156,52 грн), що підтверджується видатковими накладними:

№ 135 від 26.07.2021 на суму 33.984,00 грн; № 152 від 04.08.2021на суму 9.609,72 грн; № 151 від 06.08.2021 на суму 27.966,00 грн; № 153 від 06.08.2021 на суму 9.627,24 грн; № 154 від 06.08.2021 на суму 10.645,50 грн; № 162 від 09.08.2021 на суму 9.195,90 грн; № 163 від 13.08.2021 на суму 11.788,80 грн; № 164 від 13.08.2021 на суму 9.413,34 грн; № 172 від 18.08.2021 на суму 9,884,46 грн; № 179 від 19.08.2021 на суму 9.467,70 грн; № 184 від 20.08.2021 на суму 9.621,72 грн; № 185 від 25.08.2021 на суму 64.838,40 грн; №195 від 25.08.2021 на суму 4.789,20 грн; № 210 від 27.08.2021 на суму 29.254,74 грн; № 224 від 04.09.2021 на суму 22.668,12 грн; № 211 від 30.08.2021 на суму 16.561,68 грн; № 212 від 31.08.2021 на суму 51.840,00 грн.

Крім цього, відповідач надав платіжні доручення на загальну суму 12.476,48 грн з призначенням платежу: «повернення надлишково перерахованих коштів (за недовантажений товар)», а саме: № 850 від 03.11.2021 на суму 3.476,48 грн; № 862 від 04.11.2021 на суму 3.000,00 грн; № 1016 від 20.12.2021 на суму 3.000,00 грн; № 1062 від 28.12.2021 на суму 3.000,00 грн.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача до відповідача про стягнення 118.476,48 грн основної заборгованості.

Статтями 202, 203, 205 Цивільного кодексу України унормовано, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 639 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

За приписами статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Згідно зі статтею 641 Цивільного кодексу України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Статтею 642 Цивільного кодексу України регламентовано, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з пунктом 1 статті 181 Господарського кодексу України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду.

Проаналізувавши наявні у справі докази, а саме видаткові накладні, які підтверджують поставку товару, господарський суд дійшов висновку, що між сторонами укладений договір у спрощений спосіб.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (частина 1 статті 265 Господарського кодексу України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з частиною 6 статті 265 Господарського кодексу України та частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини, що виникли між сторонами по справі на підставі договору поставки, є господарськими зобов`язаннями і згідно з приписами статті 193 Господарського кодексу України, статей 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 188 Господарського кодексу України встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок продавця передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Питанню строку виконання обов`язку передати товар присвячено ст. 663 Цивільного кодексу України, а саме продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Оцінивши докази надані сторонами на обґрунтування обраних правових позицій, господарський суд встановив, що сторони не узгодили в них строк поставки товару (партії товару).

Водночас, господарський суд взяв до уваги, що передплата за товар здійснена позивачем у період з 23.07.2021 до 12.08.2021.

Часткова поставка товару здійснена відповідачем у період з 26.07.2021 до 31.08.2021.

Частково відповідач повернув надлишково перераховані позивачем кошти (за недовантажений товар) у період з 03.11.2021 до 28.12.2021.

Утримання грошових коштів позивача у розмірі 106.000,00 грн відповідач визнає.

При цьому ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України визначено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем з поставки товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Виходячи з аналізу положень ст. 693 Цивільного кодексу України, умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, доведеній до продавця.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Оцінюючи наявні у справі докази у сукупності, господарський суд доходить висновку, що відповідач не поставив товар позивачу у повному обсязі.

Оскільки законом не визначено порядок та форму повідомлення про відмову від договору позивач може реалізувати своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до відповідача з претензією, так і шляхом пред`явлення через суд позову у визначеній законом формі.

Позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача 118.476,48 грн основної заборгованості.

При цьому суд враховує, що відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, а згідно зі ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Господарський суд встановив, що позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, на врахував платіжні доручення на загальну суму 12.476,48 грн з призначенням платежу: «повернення надлишково перерахованих коштів (за недовантажений товар)», а саме: № 850 від 03.11.2021 на суму 3.476,48 грн; № 862 від 04.11.2021 на суму 3.000,00 грн; № 1016 від 20.12.2021 на суму 3.000,00 грн; № 1062 від 28.12.2021 на суму 3.000,00 грн (а. с. 65 - 68 том 1).

Беручи до уваги, що відповідач у період з 03.11.2021 по 28.12.2021 повернув позивачу надлишково перераховані кошти (за недовантажений товар) у розмірі 12.476,48 грн, а з даною позовною заявою позивач звернувся 17.02.2022 (про що свідчить штамп пошти на конверті у якому отримано позовну заяву), господарський суд відмовляє у задоволенні 12.476,48 грн основної заборгованості.

Проте, господарський суд визнає обґрунтованими вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 106.000,00 грн основної заборгованості, з огляду на те, що відповідач неправомірно утримує решту передоплати (грошові кошти позивача) у загальному розмірі 106.000,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до частини 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (пункт 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд встановив, що відзив від 08.04.2022 за вих. № 033/2022 у якому відповідач визнав позовні вимоги у розмірі 106.000,00 грн підписано повноважною особою, а саме Ляшенком Костянтином Володимировичем (керівник), повноваження якого підтверджуються відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 12.07.2022.

З огляду на встановлені обставини справи, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог у розмірі 106.000,00 грн.

Судові витрати

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплаті судового збору за подання позовної заяви покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 2.219,75 грн, оскільки 89,47 % позовних вимог судом задоволено.

Керуючись ст.ст. 73 - 79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА "ПРОМБУДПОСТАЧАННЯ" (Україна, 53221, Дніпропетровська обл., місто Нікополь, ВУЛИЦЯ ШЕВЧЕНКА, будинок 111, квартира 73; ідентифікаційний код 31761038) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУДІВЕЛЬНИК-V" (Україна, 49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, ВУЛИЦЯ ЛАЗАРЯНА, будинок 3, офіс Щ-1 №1-1; ідентифікаційний код 43073145) 106.000,00 грн (сто шість тисяч грн 00 коп) основної заборгованості, 2.219,75 грн (дві тисячі двісті дев`ятнадцять грн 75 коп) судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 12.476,48 грн основної заборгованості відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк