ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.07.22 Справа №917/1872/21
м. Полтава
за позовною заявою Фізичної особи підприємця Маренича Василя Івановича, АДРЕСА_1
відповідача 2. Фізичної особи підприємця Колія Валерія Вікторовича, АДРЕСА_2
про визнання недійсним Договору №15 від 12.03.2019р. та стягнення 208356,39 грн.
Суддя Паламарчук В.В.
Cекретар судового засідання Рожко О.П.
Учасники справи: згідно протоколу
Суть справи: 02.12.2021р. до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Маренича Василя Івановича, в якій позивач просить:
- визнати недійсним договір №15 від 12.03.2019р. про надання послуг з користування залізничною колією, укладений між фізичною особою-підприємцем Колієм В.В, та Представництвом "Онур Тааххут Тишимаджилик Іншаат Тіджарет Ве Санаї Анонім Ширкеті";
- стягнути з Фізичної особи підприємця Колія Валерія Вікторовича на користь позивача, кошти, що становлять 50% від доходу від використання майна, що є у спільній частковій власності, в сумі 208356,39 грн.
Рішенням господарського суду Полтавської області від 21.06.2022р. було відмовлено в задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Маренича Василя Івановича.

24.06.2022р. до канцелярії господарського суду Полтавської області від Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича в особі адвоката Титаренко Ю.Д. надійшла заява про винесення додаткового рішення по справі №917/1872/21. В даній заяві адвокат Титаренко Ю.Д., просить вирішити питання про судові витрати, а саме стягнути з позивача Фізичної особи-підприємця Маренича Василя Івановича 25000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття заяви до розгляду та ухвалою суду від 27.06.2022р. призначив розгляд даної заяви в судовому засіданні на 14.07.2022р.

14.07.2022р. від позивача надійшло клопотання про відмову у задоволення заяви відповідача 2 про стягнення судових витрат (вхід. №4670).

14.07.2022р від відповідача 1 надійшло клопотання про відмову в задоволенні заяви відповідача 2 про ухвалення додаткового рішення (вхід. №4667).

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заява відповідача - 2 про вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

З матеріалів справи вбачається, що у відзиві на позовну заяву відповідачем 2 було надано попередній розрахунок розміру витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, відповідно до якого такий розмір склав 25 000,00 грн. Разом з цим, 25.05.2022р. до заяви про розподіл судових витрат (Т. 2, а.с- 5-7) було додано копію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 28.12.2021р. укладений між Колієм В.В. (клієнт) та адвокатом Титаренко Ю.Д. (адвокат).

В п.4.4 договору про надання професійної правничої допомоги від 28.12.2021р. сторони домолись, що за послуги визначені в цьому Договорі з приводу захисту та представництва інтересів Клієнта у будь-яких судових органах, правоохоронних та контролюючих органах, підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності щодо захисту прав та законних інтересів Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича по справі №917/1872/21 Клієнт сплачує Адвокатові винагороду (гонорар) у розмірі: 40000,00 грн., що становить гонорар за проведену роботу адвоката та не підлягає поверненню в будь-якому випадку. З них: 25000,00 грн. за представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції, та 15000,00 грн. - в суді апеляційної інстанції. Сума гонорару, зазначена в даному пункті договору є фіксованою. Розмір винагороди, який виплачується Клієнтом Адвокатові за надання правової допомоги не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

24.05.2022 року між сторонами складено Акт приймання-передачі послуг, в якому сторони погодили, що адвокатом було надано правову допомогу згідно з договором про надання професійної правничої допомоги у справі №917/1872/21 на загальну суму 25 000,00 грн., відповідно до опису в Акті.

Крім того, в Акті приймання-передачі послуг клієнтом підтверджено факт належного отримання послуг відповідно до положень договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 28.12.2021, а також зазначено, що він не має претензій до Адвоката стосовно якості та повноти отриманих від нього послуг, вказаних у цьому Акті.

З урахуванням вищенаведеного, Відповідачем 2 в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення визначено загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу наведеної норми законодавства вбачається, що витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною не буде документально доведено, що нею понесені витрати на правничу допомогу, а саме: не надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для стягнення таких витрат.

Як встановлено судом, позивачем долучено до матеріалів справи належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25 000,00 грн.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у п.95 рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, п.п.34-36 рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, п.80 рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, п.88 рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Позивач та відповідач 1 проти задоволення заяви про відшкодування витрат на правову допомогу заперечують.

Розподіляючи витрати, понесені відповідачем 2 на професійну правничу допомогу, суд враховує, що подані документи не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, документально обґрунтований, а й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

З огляду на викладене вище, враховуючи клопотання відповідача 1 та позивача про зменшення витрат на правову допомогу, беручи до уваги рівень складності справи, ціну позову, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду позивачем документів, їх значення для вирішення спору суд зазначає, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката заявлені витрати є неспівмірним зі складністю справи, ціною позову, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідає критерію розумності та їх стягнення у повному обсязі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.

За таких обставин наявні підстави для зменшення розміру витрат на послуги адвоката до 12 500,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Колія Валерія Вікторовича в особі адвоката Титаренко Ю.Д. про винесення додаткового рішення по справі №917/1872/21 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Маренича Василя Івановича ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи підприємця Колія Валерія Вікторовича ( АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_2 ) 12500,00 грн. - витрат на правничу допомогу.

3. В іншій частині заяви - відмовити в задволенні.

4. Видати наказ після набранням додатковим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст. 256, 257 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 19.07.2022р.

Суддя В.В. Паламарчук