ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/19423/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Погребняка В.Я. - головуючий, Білоуса В.В., Жукова С.В.,

за участі секретаря судового засідання Кравченко О.В.

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ",

представник позивача - Коломієць Д.О., довіреність від 27.05.2021 (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

відповідач 1 - Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд",

представник відповідача 1- Тарасова А.Є., довіреність (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

відповідач 2 - Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України "Укртрансгаз",

представник відповідача 2 - Роєнко Є.В., довіреність № 1-2833 від 29.11.2021 (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),

відповідач 3 - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз",

розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) касаційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ"

на рішення Господарського суду м. Києва

від 07.04.2021

у складі судді: Данилової М.В.,

та постанову Північного апеляційного господарського суду

від 01.12.2021

у складі колегії суддів: Іоннікової І.А., (головуючий), Разіної Т.І., Михальської Ю.Б.,

у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ"

до

1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "Теплобуд"

2. Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Оператор газотранспортної системи України "Укртрансгаз"

3. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Запоріжгаз"

про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. До Господарського суду міста Києва 08.12.2020 до від Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" (далі - позивач, ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ") надійшла позовна заява № 07/12-20 від 07.12.2020 до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо - комерційної фірми "ТЕПЛОБУД" (далі - ТОВ "ВКФ" ТЕПЛОБУД", відповідач 1); 2. Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" Акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" (далі - відповідач 2, АТ "УКРТРАНСГАЗ"); 3. Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "ЗАПОРІЖГАЗ" (далі - відповідач 3, АТ "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ") про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, інфляційних втрат та зобов`язання вчинити певні дії.

1.1. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що кошти, сплачені на підставі акта ПАТ "ЗАПОРІЖГАЗ" щодо донарахування позивачу необлікованого об`єму природного газу, підлягають поверненню позивачу у зв`язку з визнанням зазначеного акта на підставі судового рішення недійсним (том 1, а. с. 2-15).

Розгляд справи місцевим судом та прийняте ним рішення

2. Рішенням від 07.04.2021 Господарський суд міста Києва позовні вимоги задовольнив частково;

зобов`язав АТ "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ" () здійснити розрахунок розподіленого ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИС" (ідентифікаційний код 36065256) природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498;

стягнув з АТ "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ" () на користь ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИС" (ідентифікаційний код 36065256) судовий збір у розмірі 2 102,00 грн.;

в іншій частині позову відмовив (том 2, а. с. 95 - 103).

2.1. Місцевим судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір постачання природного газу № 53/17Г від 20.12.2017 (далі - Договір № 53/17Г), відповідно до пункту 1.1 розділу 1 якого постачальник зобов`язується поставляти споживачеві природний газ (газ) в належній якості та необхідних обсягах у порядку, передбаченому Договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим Договором.

2.2. Також судом встановлено, що на виконання умов зазначеного Договору АТ "УКРТРАНСГАЗ" надавало позивачу у період з січня по грудень 2018 року послуги по транспортуванню магістральними трубопроводами природного газу в обсязі 538,122 тис. куб. метрів на суму 195 338,31 грн.; у липні 2018 року відповідачем 2 надано позивачу послуги з транспортування магістральним трубопроводами в обсязі 160,071 тис. куб. м природного газу на суму 58 105,78 грн.

2.3. Крім того, судом встановлено, що послуги з розподілу природного газу позивачу надавалися відповідачем 3, а на підставі звітів про поділ фактичних обсягів природного газу, відібраного з точок виходу AT "ЗАПОРІЖГАЗ" за липень 2018 року, сторонами у встановленому Договором порядку складено та підписано акт наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами № 7-10267 від 31.07.2018. При цьому, суд зауважив про необґрунтованість посилання позивача на рішення Господарського суду Запорізької області від 03.03.2020, залишене без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020 у справі № 908/2313/18, оскільки відповідно зі змісту зазначених судових рішень вбачається, що судами не досліджувалися обставини надання/ненадання AT "УКРТРАНСГАЗ" безпосередньо на користь ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" у спірний період (липень 2018 року) послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 160,071 тис. куб. м. З огляду на зазначене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача до відповідача 2.

2.4. Суд зазначив, що укладений між позивачем та відповідачем 3 Договір є достатньою та належною набуття відповідачем 3 грошових коштів, оскільки набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним, тому вимоги позивача до відповідача 3 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на суму 82 635,05 грн. є безпідставними.

2.5. З посиланням на положення частини другої статті 625 ЦК України, місцевий суд зазначив про відсутність підстав для задоволення вимоги до кожного з відповідачів про стягнення інфляційних втрат з огляду на відсутність у відповідачів перед позивачем простроченої заборгованості

2.6. Надаючи оцінку доводам ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" про зобов`язати АТ "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ" здійснити розрахунок розподіленого позивачу природного газу у липні 2018 року згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого поставною Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015, суд зазначив, що ненадання відповідачем 3 розрахунку за розподілений газ за липень 2018 року, свідчить про порушення ним абз. 3 п. 5.6 Договору розподілу природного газу в частині зобов`язання передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Відтак, суді дійшов висновку про обґрунтованість зазначеної вимоги позивача до відповідача 3.

Розгляд справи в суді апеляційної інстанції та прийняте ним рішення

3. Постановою від 01.12.2021 Північний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" залишив без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 - без змін (том 3, а. с. 49 - 55).

3.1. Апеляційний суд, з огляду на встановлені обставини та наявні у матеріалах справи докази, з урахуванням положень частини другої статті 625, статті 1212 ЦК України, погодився із висновками місцевого суду. При цьому, суд зазначив, що наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду, оскільки такі доводи ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального та процесуального права.

З огляду на зазначене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИС".

КАСАЦІЙНЕ ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

4. ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" 02.02.2022 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 у справі № 910/19423/20.

5. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/19423/20 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., судді - Білоус В.В., Жуков С.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2022.

6. Ухвалою від 04.05.2022 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі №910/19423/20 за касаційною скаргою ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021;

повідомив учасників справи, що розгляд касаційної скарги ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 відбудеться 30.06.2022 о 15:30.

7. Ухвалами від 06.06.2022, 28.06.2022, 30.06.2022 Верховний Суд задовольнив клопотання АТ "УКРТРАНСГАЗ", ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖЕС" та ТВО "ВКФ "ТЕПЛОБУД" про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

8. Від представників ТОВ "ВКФ "ТЕПЛОБУД" та АТ "ЗАПОРІЖГАЗ" надійшли відзиви на касаційну скаргу, в яких представники відповідачів просили касаційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувані судові рішення - без змін.

9. З урахуванням положень Закону України від 30.03.2020 № 540-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" (зі змінами), Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" (від 22.05.2022 № 2263-IX), Верховний Суд дійшов висновку за можливе розглянути справу №910/19423/20 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника

(ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ")

10. Скаржник доводив, що фактичний обсяг споживання природного газу споживачем встановлюється оператором ГРМ (відповідачем 3) на підставі даних комерційного вузла обліку споживача. Тому "газовий баланс України" чи "закриття за рахунок придбання відповідачем 1 вказаного обсягу газу на віртуальній торговій точці (ВТП)" не є допустимим доказом обсягу фактично спожитого позивачем у липні 2018 року природного газу. Разом з тим, суди визнали обставину фактичного споживання позивачем природного газу у обсязі 160,071 тис. куб. м - доведеною.

10.1. Скаржник аргументував, що позивач в силу вимог п.6 гл. б розділу VI Кодексу ГРС був зобов`язаний керуватися даними відповідача 3 у відносинах з відповідачем 1 та відповідачем 2. Керуючись принципом добросовісності та в межах норм Глави 83 ЦК України, на думку скаржника, він має право на повернення йому безпідставно сплачених грошових коштів. У свою чергу, відповідач 1 та відповідач 2 не позбавлені права на судовий захист їх прав, що були порушені відповідачем 3, як наслідок прийняття ним незаконного рішення, яке визнане недійсним у рамках справи № 908/2313/18. Крім того, скаржник звернув увагу, що суди попередніх інстанцій не встановили правових наслідків припинення дії п. 6 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРС у правовідносинах між позивачем та відповідачем 3, а також наслідки припинення дії цієї норми для відповідача 1 та відповідача 2.

10.2. Також скаржник зазначив, що рішення відповідача 3 про складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018 визнане незаконним та скасоване в межах справи № 908/2313/18, тому акт-розрахунок є недопустимим доказом. Крім того, на думку скаржника, судами попередніх інстанцій не дотримано стандарт переваги більш вагомого доказу, тобто виснувано, що умовний "газовий баланс України" та відомості з віртуальної точки продажу з більшою вірогідністю вказують на обсяг фактично спожитого позивачем природного газу, ніж звіт коректора лічильника обліку газу на об`єкті позивача за липень 2018 року та акт обстеження/контрольного огляду вузла обліку № 101191 від 01.08.2018.

10.3. Скаржник звернув увагу, що, застосовуючи положення статті 1212 ЦК України під час прийняття рішень у цій справі, суди попередніх інстанцій не врахували висновків Верховного Суду у справі № 910/13503/19, що призвело до неправильного застосування судами положень статті 1212 ЦК України та є окремою підставою для скасування судових рішень попередніх інстанцій.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

11. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

12. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

13. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника, зазначених в пунктах 10 - 10.3. описової частини цієї постанови.

13.1. З огляду на те, що позовні вимоги були частково задоволені, Верховний Суд, з урахуванням положень статті 300 ГПК України, здійснює перегляд оскаржуваних судових рішень в частині відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "КВАС БЕВЕРІДЖИС".

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

Щодо застосування норм матеріального та процесуального права та мотивів прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

14. Предметом спору у цій справі є вимога про стягнення з відповідачів на користь позивача безпідставно сплачених у липні 2018 року коштів за постачання, транспортування та розподіл природного газу, які були сплачені позивачем внаслідок розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

Здійснюючи перегляд цієї справи у касаційному порядку, Верховний Суд враховує таке.

15. Відносини, які виникають між газопостачальними, газорозподільними, газотранспортними підприємствами та споживачами природного газу (крім населення), а також взаємовідносини між суб`єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ, регламентовані Законом України "Про ринок природного газу", Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим НКРЕКП № 2494 від 30.09.2015, Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими Наказом міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 № 618.

16. Згідно з абз.3 п.5 глави 3 розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС) взаємовідносини, пов`язані з розподілом природного газу споживачам, у тому числі побутовим споживачам, підключеним до/через ГРМ, включаючи забезпечення Оператором ГРМ цілодобового їх доступу до ГРМ для споживання (розподілу) належного їм (їх постачальникам) природного газу, регулюються договором розподілу природного газу, укладеним між Оператором ГРМ та споживачем відповідно до вимог глави 3 розділу VІ цього Кодексу.

17. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС, договір розподілу природного газу має бути укладений Оператором ГРМ з усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні Оператора ГРМ.

18. Пунктом 3 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС визначено, що договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

19. Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви - приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору (п.4 глави 3 розділу VI Кодексу ГРС).

20. Частиною першою статті 181 Господарського кодексу України визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

21. Пунктом 1 глави 1 Розділу ХІ Кодексу ГРС передбачено, що норми цього розділу щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу споживачу, у тому числі побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, а також несанкціонованому споживачу, який знаходиться на території ліцензованій діяльності Оператора ГРМ, застосовуються за наявності акта про порушення, складеного Оператором ГРМ відповідно до вимог цього розділу. Випадки, які потребують перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування об`ємів природного газу споживачу, що має договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ, без наявності акта про порушення, визначені в розділах ІХ-Х цього Кодексу. При виявленні порушень по ГДП, ВБГ чи суміжному Оператору ГРМ, об`єкт якого підключений до ГРМ, дії та принципи щодо перерахунку (донарахування) або зміни режиму нарахування природного газу зазначеним суб`єктам аналогічні діям та принципам, визначеним цим розділом до споживача та несанкціонованого споживача.

21.1. Аналіз зазначеного положення дає підстави для висновку про те, що акт про порушення може бути складений як у випадку перерахунку (донарахування) побутовому споживачу, який уклав з Оператором ГРМ договір розподілу природного газу, так і у випадку, коли споживач є несанкціонованим (не має відповідного договору), крім випадків, визначених в розділах ІХ-Х цього Кодексу.

22. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

22.1. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 цього Кодексу).

22.2. Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (частина перша статті 611 цього Кодексу).

22.4. Системний аналіз положень статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що зазначена норма підлягає застосуванню тільки за наявності ознак безпідставності такого виконання. При цьому, набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

22.5. Тобто для застосування до спірних правовідносин у цій справі положень статті 1212 ЦК України необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі договірних правовідносин або за наявності прямої вказівки Закону, що свідчило б про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

23. З матеріалів справи вбачається та судами попередніх інстанцій встановлено, що між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір постачання природного газу № 53/17Г від 20.12.2017 (Договір постачання газу), відповідно до пункту 1.1. розділу 1 якого постачальник зобов`язався поставляти споживачеві природний газ (газ) в належній якості та необхідних обсягах у порядку, передбаченому Договором, а споживач зобов`язався оплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених цим Договором.

23.1. Крім того, судами встановлено, що 30.12.2011 між відповідачем 2 та позивачем укладено договір № 6767/ЗП-12 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами.

23.2. Також судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідач 3 надає позивачу послуги з розподілу природного газу згідно Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, укладеного між сторонами в порядку статті 634 ЦК України шляхом приєднання до нього позивача, згідно Заявки позивача про приєднання до Типового договору № 0942101Т74АР016.

З огляду на зазначене Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про відсутність підстав для застосування положень статті 1212 ЦК України, оскільки в цьому випадку Договір постачання природного газу № 53/17Г від 20.12.2017, Договір № 6767/ЗП-12 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та Типовий договір розподілу природного газу є взаємопов`язаними, недійсними в судовому порядку не визнавались, не є нікчемними в силу закону.

24. Разом з тим, Верховний Суд звертає увагу, що посилання позивача на норму, яка не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не є підставою для відмови у розгляді спору з огляду на таке.

24.1. У частині першій та пунктах 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

24.2. Позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

24.3. У процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

24.4. Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на "норму права", що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення ГПК України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу jura novit curia (Таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

25. Водночас з матеріалів справи вбачається, що позивач в обґрунтування власних вимог посилався на визнання недійсним рішенням місцевого суду від 03.03.2020 у справі № 908/2313/18 (набрало законної сили 28.09.2020), залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.09.2020, рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" від 03.08.2018 щодо донарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу.

26. Верховний Суд частково погоджується з доводами ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" з огляду на таке.

27. Місцевий господарський суд, відмовляючи в задоволенні позову про стягнення з відповідача 1 грошових коштів, виходив з того, що перерахування позивачем на користь відповідача 1 коштів на суму 1 519 073,15 грн. здійснювались згідно Акта 53/17Г-07 від 31.07.2018. При цьому, з встановлених місцевим судом обставин вбачається, що рахунок на оплату від 31.07.2017 вартості природного газу за липень 2018 виставлено на підставі акта необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018.

27.1. Кодексом газорозподільних систем не передбачено можливості відкликання раніше прийнятого акта розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу та виставлених на його підставі рахунків, відтак без оскарження та визнання недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" від 03.08.2018 щодо донарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу з оформленням Акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018 не можуть бути врегульовані відносини сторін щодо обсягів об`єму природного газу у спірний період та вартості прийнятого природного газу, вартості послуг з розподілу природного газу та транспортування природного газу (такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 15.09.2021 у справі № 908/1518/20).

28. Водночас, як вбачається зі змісту рішення від 03.03.2020 у справі № 908/2313/18 місцевим судом було встановлено, що рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" від 03.08.2018 щодо донарахування позивачу необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу було прийняте засіданням комісії ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" з розгляду актів про порушення Кодексу ГРМ та донарахування ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" необлікованого природного газу, розподіленого в липні 2018 в кількості 160 062 м3, з оформленням Акта-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018.

28.1. Також зі змісту зазначеного рішення вбачається, що згідно акта про порушення № 75 від 23.07.2018 на об`єкті ТОВ "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ", встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем: розд. ХІ гл/ 2 п. 3.1 - пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно. Акт про порушення було підписано обома сторонами.

28.2. Разом з тим, судом у справі № 908/2313/18 встановлено, що здійснення обрахунку обсягу спожитого природного газу здійснювалось по коректору, тривало без збоїв, механічних пошкоджень вузла обліку виявлено не було. Суд зауважив, що за відсутності зареєстрованих та зафіксованих у звітах коректора об`єму газу позивача повідомлень про наявні аварійні/діагностичні ситуації (несправності), а також за наявності здійснення обліку обсягу природного газу за допомогою коректора, підстави для перерахунку відповідачем розподіленого позивачу природного газу в липні 2018 року відсутні.

28.3. З урахуванням положень частини четвертої статті 75 ГПК України, встановлені місцевим судом обставини у справі № 908/2313/18 не потребують доказування. При цьому, суди попередніх інстанцій у цій справі дійшли помилкового висновку про безпідставність посилання позивача на встановлені у справі № 908/2313/18 обставини, оскільки такі обставини та висновки стосуються безпосередньо позивача та стосуються предмету доказування у цій справі - відсутності чи наявності підстав для повернення позивачу сплачених ним коштів внаслідок складення акта необлікованого (донарахованого) об`єм природного газу.

28.4. Верховний Суд звертає увагу, що надаючи оцінку доводам скаржника, суди повинні були враховувати, що правовідносини за Договором постачання природного газу № 53/17Г від 20.12.2017, Договором № 6767/ЗП-12 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами та Типовим договором розподілу природного газу, підписаним між сторонами, хоч і регулюються різними договорами, однак є взаємопов`язаними. Тому встановлення чи спростування обставин щодо правовідносин по одному з зазначених договорів матиме наслідком встановлення чи спростування обставин по інших договорах.

29. З матеріалів справи вбачається, що позивачем до позовної заяви було долучено Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018, відповідно до якого обсяг використаного природного газу становить 160,062 м3, акт 53/17Г-07 приймання-передачі природного газу від 31.07.2018, відповідно до змісту якого позивачу за липень 2018 року було передано 160,071 м3, акт №ЗП000008610 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018, відповідно до змісту якого визначено кількість розподіленого газу - 160,071 м3.

29.1. Разом з тим, ні місцевий суд, ні в подальшому суд апеляційної інстанції, не надали оцінки тому, що зазначений обсяг використаного природного газу не співпадає із обсягом переданого/розподіленого газу.

30. Також судами попередніх інстанцій не надано оцінки наявних у акті №ЗП000008610 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018 зауважень скаржника та доданому до матеріалів справи листа від 20.09.2018 №311, в якому скаржником мотивовано відмову від підписання акта №ЗП000008610 наданих послуг з розподілу природного газу від 31.07.2018.

31. Верховний Суд звертає увагу, що місцевий суд, з яким у подальшому погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку, що позивач фізично приєднаний до газорозподільної системи AT "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ" та відбір природного газу здійснює через таку газорозподільну мережу, тому саме до компетенції AT "ОГС "ЗАПОРІЖГАЗ" входить зняття даних з приладів обліку та саме Оператор ГРМ є джерелом формування даних про фактичні обсяги споживання, які є обов`язковими для постачальника природного газу.

31.1. Разом з тим, з огляду на встановлені у справі № 908/2313/18 обставини та висновки, викладені у пунктах 28.3., 28.4., 29.1., 30 мотивувальної частини цієї постанови, суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про те, що за підсумками спірного періоду фактичне споживання позивача становить 160 071 кубічних метрів, у зв`язку з чим зазначений обсяг був викуплений відповідачем 1, транспортований та розподілений відповідачем 2 та відповідачем 3 відповідно.

Відтак, висновки місцевого та апеляційного судів, які не погодилися з доводами позивача про те, що оскарження та визнання недійсним рішення ПАТ по газопостачанню та газифікації "Запоріжгаз" щодо донарахування ТОВ "Квас Бевериджиз" необлікованого об`єму природного газу (розподіленого в липні 2018 року в кількості 160,062 м3), оформленого Актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу від 31.07.2018 є підставою для повернення сплачених споживачем коштів, також є передчасним.

32. З огляду на зазначене, оскаржувані судові рішення є такими, що прийняті з порушенням положень статей 86, 236, 238 ГПК України

33. За змістом частин першої, другої, п`ятої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

34. Рішення суду має прийматися відповідно до норм матеріального і процесуального права та фактичних обставин справи, достовірно встановлених судом, тобто з`ясованих шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

35. Ураховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що місцевим судом не повно і всебічно досліджено подані сторонами докази, без дотриманням норм матеріального та процесуального права та, як наслідок, місцевий суд дійшов передчасного висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення безпідставно сплачених коштів.

36. У свою чергу, суд апеляційної інстанції, залишивши рішення місцевого суду в силі, не спростував висновків суду першої інстанції та також допустив невірне застосування норм матеріального та процесуального права, що підтверджує обґрунтованість доводів касаційної скарги, та є підставою для скасування постанови суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду і направлення справи на новий розгляд.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

37. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

38. Судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою (пункт 5 частини першої статті 310 ГПК України).

39. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

40. З огляду на зазначене касаційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду апеляційної інстанції та рішення місцевого суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Судові витрати

41. Оскільки у цьому касаційному провадженні спір по суті не вирішується, а справа підлягає передачі до місцевого суду на новий розгляд, відповідно до статті 129 ГПК України суд касаційної інстанції не здійснює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 308, 310, 315, 317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "КВАС БЕВЕРИДЖИЗ" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.12.2021 та рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2021 у справі № 910/19423/20 (в частині відмови в задоволенні позовних вимог) - скасувати.

3. Справу № 910/19423/20 у скасованій частині передати на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

C.В. Жуков