ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3467/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Принцевської Н.М., Ярош А.І.

секретар судового засідання: Сілаєва В.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача Колісник Б.О.,

від відповідача Пуга Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства «Ратушенко Микола Іванович»

на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022

у справі № 916/3467/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас»

до відповідача: Селянського (Фермерського) господарства «Ратушенко Микола Іванович»

про: стягнення 323957,29 грн, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Агрозахист Донбас» (далі ТОВ «Агрозахист Донбас») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Селянського (Фермерського) господарства «Ратушенко Микола Іванович» (далі СФГ «Ратушенко М.І.»), в якому просило суд стягнути з останнього 323957,29 грн, з яких: 11029,69 грн інфляційних втрат; 42504,41 грн 48 % річних; 22239,20 грн пені; 248183,99 грн штрафу.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки від 09.03.2017 № 30-ІЗ в частині своєчасної сплати вартості поставленого позивачем товару.

У відзиві на позовну заяву СФГ «Ратушенко М.І.» зазначило, що наданий позивачем розрахунок заборгованості виконаний неправильно, а заявлена до стягнення сума не відповідає дійсності. Відповідач просив суд зменшити розмір штрафу та відсотків, які передбачені п. 7.7., 7.8. договору. Також просив суд застосувати до позовних вимог про стягнення пені, штрафу та відсотків наслідки спливу строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 916/3467/21 позов ТОВ «Агрозахист Донбас» задоволено повністю, стягнуто з СФГ «Ратушенко М.І.» на його користь 323957,29 грн заборгованості та 4859,36 грн витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог. Зокрема, зазначив, що позивач правомірно здійснював зарахування оплати за поставлений товар на власний розсуд, оскільки таке право прямо передбачено п. 3.6 договору. Здійснені позивачем розрахунки інфляційних втрат, 48 % річних, пені та штрафу є арифметично вірними. Строк позовної давності не пропущено, оскільки в силу п. 12 Прикінцевих положень Цивільного кодексу України він продовжений на строк дії карантину. Відповідачем не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань, а тому підстави для зменшення розміру штрафу та відсотків відсутні.

Не погодившись з рішенням суду, СФГ «Ратушенко М.І.» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на незаконність рішення суду, зазначаючи що:

- суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач правомірно здійснював зарахування оплати за поставлений товар на власний розсуд;

- строк позовної давності в даному випадку не може бути продовжений на строк дії карантину, оскільки сторонами продовжений цей строк до 3 років на договірних засадах;

- суд безпідставно відмовив відповідачу у задоволенні його клопотання про зменшення розміру штрафу та відсотків.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Діброви Г.І., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І..

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.03.2022 за апеляційною скаргою СФГ «Ратушенко М.І.» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 року у справі № 916/3467/21 відкрито апеляційне провадження. Одночасно рекомендовано учасникам справи утриматися від відвідування суду, а свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з урахуванням, зокрема, наказу в.о. голови Південно-західного апеляційного господарського суду «Про встановлення особливого режиму роботи Південно-західного апеляційного господарського суду в умовах воєнного часу» №6-ОД від 28.02.2022, опублікованого 01.03.2022 на офіційному веб-сайті суду.

18.04.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга СФГ «Ратушенко М.І.» на додаткове рішення Господарського суду Одеської області від 10.02.2022 у справі № 916/3467/21.

У зв`язку з перебуванням судді Діброви Г.І. у відпустці, розпорядженням керівника апарату суду № 465 від 18.04.2022 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/3467/21.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2022 для розгляду справи № 916/3467/21 сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Принцевської Н.М., Ярош А.І.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 справу №916/3467/21 за апеляційною скаргою СФГ «Ратушенко М.І.» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 прийнято до провадження вищевизначеним складом колегії суддів.

19.05.2022 від представника СФГ «Ратушенко М.І.» надійшла заява, в якій він просив не розглядати праву без його участі, а про дату, час та місце розгляду справи повідомити додатково, після закінчення строку, на який в Україні введено воєнний стан та/або усунення обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 справу № 916/3467/21 за апеляційною скаргою СФГ «Ратушенко М.І.» на рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 призначено до розгляду на 18.07.2022 о 14:00 год. Рекомендовано учасникам справи: брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі вiдеоконференцзв`язку, шляхом подання до суду відповідного клопотання; подання скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків: через особистий кабінет в пiдсистемi «Електронний суд»; через офіційну електронну адресу суду: , з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом; засобами поштового зв`язку, у тому числі АТ Укрпошта за поштовою адресою: проспект Шевченка, 29, м. Одеса, 65119.

01.07.2022 від ТОВ «Агрозахист Донбас» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про її безпідставність та необґрунтованість, зокрема, що скаржником не спростовані висновки суду першої інстанції.

Разом з відзивом, позивачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на його подання, яке мотивоване введенням в Україні воєнного стану.

Крім того, 01.07.2022 від представника ТОВ «Агрозахист Донбас» адвоката Колісника Б.Ю. надійшла заява про його участь у судовому засіданні 18.07.2022 о 14:00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.07.2022 задоволена.

14.07.2022 та 15.07.2022 від позивача надійшли письмові пояснення, в яких він зазначив, що строк позовної давності не пропущено, оскільки такий строк продовжений на строк дії карантину.

18.07.2022 від відповідача також надійшли письмові пояснення, в яких він, посилаючись на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 у справі № 902/1006/21, зазначив про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення пені, штрафу та відсотків.

В судове засідання 18.07.2022 з`явились представники учасників справи.

В судовому засіданні 18.07.2022 колегією суддів задоволено клопотання позивача, останньому поновлено пропущений процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та залучено його до матеріалів даної справи.

В судовому засіданні 18.07.2022 представник відповідача просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 року у справі № 916/3467/21, прийняти нове рішення.

Представник позивача заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду без змін.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 ГПК України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 09.03.2017 між ТОВ «Агрозахист Донбас» (Постачальник) та СФГ «Ратушенко М.І.» (Покупець) укладено договір поставки № 30-ІЗ (далі договір), за умовами п. 1.1 якого в терміни, визначені договором, Постачальник зобов`язався передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його вартість (ціну), визначену договором.

Умови оплати визначені у розділі 3 договору.

Згідно п. 3.1 договору порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

Покупець при перерахуванні коштів за товар в платіжному дорученні (в графі «призначення платежу») повинен зазначити згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди (п. 3.6. договору).

Відповідно до пунктів 6.1., 6.3 договору поставка продукції здійснюється на умовах, визначених у додатках до цього договору. Товар вважається переданим Постачальником і прийняти Покупцем по кількості (одиниць виміру) - відповідно до кількості (одиниць виміру), вказаної в накладній (товарній, товарно-транспортній); по якості - відповідно до якості, вказаній в сертифікаті якості підприємства - виробника.

Згідно з п. 7.1.1 договору Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення.

Пунктом 7.7 договору встановлено, що у разі невиконання Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого товару та невиконання зобов`язань, передбачених розділом 3 даного договору, Покупець відповідно до ст. 625 ЦК України сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості, 48% річних, якщо інший розмір річних відсотків не встановлено відповідним додатком до договору. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати.

Пунктом 7.8 договору передбачено, що у разі прострочення Покупцем конкретного платежу, визначеного окремим додатком, більш ніж на 10 днів, Покупець сплачує додатково штраф у розмірі 20 % від суми несвоєчасно сплаченого товару.

За умовами п. 7.9 договору стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо їх стягнення, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3-х років.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору сторони уклали 10 додатків, в яких узгодили асортимент, кількість, ціну, а також порядок оплати товару, а саме:

1) 10.03.2017 між сторонами укладено Додаток № 1 до договору (а.с.28 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 1214215,88 грн, за умовами якого оплата здійснюється у наступному порядку:

- 20 % в сумі 242843,18 грн у строк до 13.03.2017;

- 80 % в сумі 971372,70 грн у строк до 01.10.2017.

На виконання Додатку № 1, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 1382186 грн, що підтверджується видатковими накладними:

- № 863 від 10.03.2017 на суму 57189,89 грн (а.с.29 т.1);

- № 1302 від 22.03.2017 на суму 346943,78 грн (а.с.30 т.1);

- № 1686 від 28.03.2017 на суму 372469,88 грн (а.с.31 т.1);

- № 1932 від 31.03.2017 на суму 90779,42 грн (а.с.32 т.1);

- № 2425 від 06.04.2017 на суму 2515258,04 грн (а.с.33 т.1);

- № 3127 від 14.04.2017 на суму 20591,76 грн (а.с.34 т.1);

- № 5024 від 17.05.2017 на суму 242506,23 грн (а.с.35 т.1).

06.04.2017 відбулося повернення товару на суму 254083,74 грн, що підтверджується накладною про повернення товару № 1 (а.с.36 т.1).

Отже, вартість товару, поставленого позивачем відповідачу на виконання Додатку №1, складає 1128102,26 грн., оплата якого має відбуватись наступним чином:

- 20 % в сумі 225620,45 грн у строк до 13.03.2017;

- 80 % в сумі 902481,81 грн у строк до 01.10.2017.

2) 18.05.2017 між сторонами укладено Додаток № 2 до договору (а.с.37 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 10637,05 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 01.09.2017.

На виконання Додатку № 2, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 10637,05 грн, що підтверджується видатковою накладною №5048 від 18.05.2017 (а.с.38 т.1).

3) 19.05.2017 між сторонами укладено Додаток №3 до договору (а.с.39 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 61142,15 грн, за умовами якого оплата здійснюється у наступному порядку:

- 20% в сумі 12228,43 грн в строк до 07.06.2017;

- 80% в сумі 48913,72 грн в строк до 01.09.2017.

На виконання Додатку № 3, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 61142,15 грн, що підтверджується видатковою накладною № 5123 від 19.05.2017 (а.с.40 т.1).

4) 13.07.2017 між сторонами укладено Додаток № 4 до договору (а.с.41 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 792591,60 грн, за умовами якого оплата здійснюється у наступному порядку:

- 50 % в сумі 396295,80 грн в строк до 19.07.2017;

- 50 % в сумі 396295,80 грн в строк до 17.08.2017.

На виконання Додатку № 4, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 792591,60 грн, що підтверджується видатковою накладною № 7719 від 03.08.2017 (а.с.42 т.1).

5) 17.08.2017 між сторонами укладено Додаток № 5 до договору (а.с.43 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 18034,49 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 07.09.2017.

На виконання Додатку № 5, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 18034,49 грн, що підтверджується видатковою накладною № 8131 від 17.08.2017 (а.с.44 т.1).

6) 29.08.2017 між сторонами укладено Додаток № 6 до договору (а.с.45 т.1) щодо поставки товару на загальну суму 27714,40 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 07.09.2017.

На виконання Додатку № 6, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 27714,40 грн, що підтверджується видатковою накладною № 8340 від 29.08.2017 (а.с.46 т.1).

7) 30.08.2017 між сторонами укладено Додаток № 7 (а.с.47 т.1) до договору щодо поставки товару на загальну суму 18096,70 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 08.09.2017

На виконання Додатку № 7, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 18096,70 грн, що підтверджується видатковою накладною № 8475 від 01.09.2017 (а.с.48 т.1).

8) 15.09.2017 між сторонами укладено Додаток № 8 (а.с.49 т.1) до договору щодо поставки товару на загальну суму 61339,50 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 21.09.2017.

На виконання Додатку № 8, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 61339,50 грн, що підтверджується видатковою накладною № 8930 від 15.09.2017 (а.с.50 т.1).

9) 03.10.2017 між сторонами укладено Додаток № 9 (а.с.51 т.1) до договору щодо поставки товару на загальну суму 26740,31 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 16.10.2017.

На виконання Додатку № 9, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 26740,314 грн, що підтверджується видатковою накладною №9330 від 03.10.2017р (а.с.52 т.1).

10) 26.10.2017 між сторонами уклали Додаток № 10 (а.с.53 т.1) до договору щодо поставки товару на загальну суму 89191,36 грн, за умовами якого оплата товару здійснюється у розмірі 100% до 30.10.2017.

На виконання Додатку № 10, ТОВ «Агрозахист Донбас» поставило СФГ «Ратушенко М.І.» товар на загальну суму 89191,36 грн, що підтверджується видатковою накладною №9669 від 27.10.2017 (а.с.54 т.1).

Учасниками справи визнається, що СФГ «Ратушенко М.І.» сплатило на користь ТОВ «Агрозахист Донбас»:

- 14.03.2017 - 121421,60 грн;

- 21.03.2017 - 121421,60 грн;

- 28.07.2017 - 396295,80 грн;

- 08.09.2017 - 200000 грн;

- 08.09.2017 - 396295,80 грн;

- 18.09.2017 - 61339,50 грн;

- 13.10.2017 69410,01 грн;

- 26.10.2017 - 129316,38 грн;

- 26.10.2017 - 600000 грн;

- 31.10.2017 - 26740,31 грн;

- 31.10.2017 - 89191,36 грн;

- 30.11.2017 - 19157,46 грн.

Предметом спору у даній справі є вимоги ТОВ «Агрозахист Донбас» про стягнення з СФГ «Ратушенко М.І.» 323957,29 грн (11029,69 грн інфляційні втрати, 42504,41 грн 48 % річних; 22239,20 грн пені та 248183,99 грн штрафу) з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору в частині своєчасної сплати вартості поставленого позивачем товару.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з його обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Частиною першою ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Згідно ст. 626 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Відповідач не заперечує факт отримання товару від позивача та факт здійснення оплати за нього з порушенням строків, визначених у додатках до договору.

Зарахування позивачем сум оплат за поставлені товари наведено у додатку № 1 до позовної заяви «черговість зарахування» (а.с.11 т.1).

Фактично, доводи скаржника в цій частині зводяться лише до того, що позивач неправомірно здійснював зарахування оплати за поставлений товар на власний розсуд.

Разом з тим, такі доводи скаржника повністю спростовуються умовами договору, а саме: п. 3.6., відповідно до якого покупець при перерахуванні коштів за товар в платіжному дорученні (в графі «призначення платежу») повинен зазначити згідно якого договору та якого додатку перераховано даний платіж. В разі не зазначення цих даних Постачальник має право на свій розсуд віднести отримані суми за продукцію, в тому числі, за ту, що поставлена в минулі періоди.

Відповідачем не заперечується, що при оплаті вартості товару, в графі «призначення платежу», ним не зазначались додатки до договорів, за яким здійснюється відповідний платіж.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Постачальник правомірно здійснював зарахування оплати за поставлений товар на власний розсуд.

Перевіривши надані позивачем розрахунки: пені у розмірі 22239,20 грн, нарахованої в порядку п. 7.1.1 договору; штрафу у розмірі 248183,99 грн, нарахованого в порядку п. 7.8 договору; 48% річних у розмірі 42504,41 грн та інфляційних втрат у розмірі 11029,69 грн, нарахованих в порядку п. 7.7. договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, колегія суддів погоджується з ними.

Крім того, жодних заперечень щодо арифметичної правильності заявлених до стягнення сум апеляційна скарга не містить.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позову ТОВ «Агрозахист Донбас» про стягнення з СФГ «Ратушенко М.І.» на його користь 22239,20 грн пені, 248183,99 грн штрафу, 42504,41 грн 48% річних та 11029,69 грн інфляційних втрат.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач просив суд застосувати до позовних вимог щодо стягнення пені, штрафу та відсотків наслідки спливу строку позовної давності.

Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1, п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Статтею 259 ЦК України «зміна тривалості позовної давності» визначено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Пунктом 7.9 договору сторони визначили, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо їх стягнення, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3-х років.

Початком перебігу строку позовної давності є 14.03.2017, отже, враховуючи п. 7.9 договору, він закінчився 14.03.2020, в той час, як з позовною заявою ТОВ «Агрозахист Донбас» звернулось 20.11.2021 (а.с.72 т.1).

Разом з тим, виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» №540-ІХ від 30.03.2020, який набрав чинності 02.04.2020, розділ Прикінцеві положення ЦК України доповнено п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-2019), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Отже, строк позовної давності, визначений статтями 257, 258 ЦК України, в силу приписів п. 12 Прикінцевих положень ЦК України продовжено на строк дії карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» установлено карантин на усій території України з 12.03.2020, який тривав як на час ухвалення оскаржуваного рішення суду, так і триває на час його перегляду в апеляційному порядку.

Доводи скаржника про те, що сторонами у договорі цей строк продовжений лише до 3 років вищенаведеного не спростовують.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що строк позовної давності щодо вимог ТОВ «Агрозахист Донбас» про стягнення з СФГ «Ратушенко М.І.» на його користь пені, штрафу та процентів не сплинув.

Щодо клопотання СФГ «Ратушенко Микола Іванович» про зменшення розміру штрафу (з 20% до 1%) та відсотків річних (з 48% до 3%), колегія суддів зазначає наступне.

Можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені) передбачена ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Частинами 1 та 2 статті 233 ГК України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій.

При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, строку прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Колегія суддів зазначає, що позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов`язань кореспондується із обов`язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст. 74 ГПК України, статті 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Разом з тим, клопотання СФГ «Ратушенко М.І.» мотивована лише тим, що позивачем не надано доказів понесення збитків внаслідок несвоєчасної сплати вартості поставленого товару, а також тим, що 08.11.2021 на території складу СФГ «Ратушенко М.І.» відбулась пожежа. Інших підстав для зменшення суми штрафу відповідачем не наведено.

Щодо доводів СФГ «Ратушенко М.І.» про ненадання позивачем доказів понесення збитків, колегія суддів зазначає, що в силу норм процесуального законодавства обов`язок доведення наявності підстав для зменшення штрафу покладений саме на відповідача.

Посилання відповідача на знищення сільськогосподарської техніки внаслідок пожежі на складі належним чином не підтверджене. Відповідний акт про пожежу в матеріалах даної справи відсутній.

Крім того, за твердженням відповідача, пожежа відбулась у листопаді 2021 року, в той час, як строк оплати вартості поставленого товару виник у відповідача ще у 2017 році.

Також колегією суддів враховується, що СФГ «Ратушенко М.І.» не надано належних та допустимих доказів на підтвердження скрутного фінансового стану та/або збитковості підприємства.

Надані відповідачем банківські довідки про залишки на рахунку (а.с.195-205 т.1) це також не підтверджують.

Крім того, пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України закріплено, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору та визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. В силу ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Колегія суддів зазначає, що підписуючи договір, відповідач належним чином мав усвідомлювати наслідки його неналежного виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що СФГ «Ратушенко М.І.» не доведено обставин, з якими законодавство пов`язує можливість зменшення розміру штрафу та відсотків річних, що свідчить про відсутність підстав для можливості застосування приписів ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Згідно з ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, враховуючи, що доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують наявність обставин, які згідно зі ст. 277 ГПК України, визначені в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч. 4 ст. 269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційну скаргу СФГ «Ратушенко М.І.» слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 916/3467/21 - без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з апеляційним переглядом, підлягають віднесенню на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (Фермерського) господарства «Ратушенко Микола Іванович» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 27.01.2022 у справі № 916/3467/21 - без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 21.07.2022.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Н.М. Принцевська

А.І. Ярош