УХВАЛА

25 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/9718/13

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Могил С.К. - головуючий (доповідач), Волковицька Н.О., Случ О.В.

перевіривши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022

у справі № 904/9718/13

за позовом Криворізької міської ради

до Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича

про стягнення заборгованості за договором оренди земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

На адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 05.07.2022 надійшла касаційна скарга Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/9718/13, подана до Суду 01.07.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.07.2022 вказану касаційну скаргу передано для розгляду колегії суддів у складі: Могил С.К. - головуючий (доповідач), Случ О.В., Волковицька Н.О.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, з огляду на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами ч. 1 ст. 304 ГПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2 і 3 частини першої статті 287 цього Кодексу.

Предметом касаційного оскарження є ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 про повернення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022 у справі № 904/9718/13.

Як вбачається з оскаржуваною ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 (текст розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень), Фізичній особі - підприємцю Штефану Владиславу Олександровичу відмовлено у задоволенні заяви про продовження строку на усунення недоліків та повернуто апеляційну скаргу на підставі ч. 4 ст.174 ГПК України.

Постановляючи оскаржувану ухвалу у даній справі, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2022 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича залишено без руху з підстав недодержання заявником вимог п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, вказано на необхідність надати до суду докази сплати судового збору у сумі 2 481 грн.

В подальшому ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2022 скаржнику запропоновано усунути недоліки апеляційної скарги у строк 10 днів з дня вручення ухвали та подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 2 481 грн.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення вказана ухвала Центрального апеляційного господарського суду вручена скаржнику 28.05.2022.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, Фізична особа - підприємець Штефан Владислав Олександрович вимоги ухвали апеляційного суду від 18.05.2022 в частині надання доказів сплати судового збору в сумі 2 481 грн не виконав, натомість 07.06.22 скаржник звернувся до суду із заявою про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги до закінчення воєнного стану.

За наслідками дослідження вказаної заяви, апеляційний господарський суд дійшов до висновку, що вона задоволенню не підлягає, у зв`язку з тим, що нормами ГПК не передбачено додаткові строки для усунення недоліків апеляційної скарги.

За змістом ч. 2 ст. 260 та ч. 4 ст. 174 ГПК України, апеляційна скарга не приймається та повертається судом апеляційної інстанції, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений судом строк.

Залишаючи апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича без руху, апеляційний суд, керуючись ст. 174 ГПК України, надав відповідачу строк у 10 днів (з дня вручення ухвали) на усунення недоліків апеляційної скарги, тобто суд апеляційної інстанції вжив належних заходів щодо сприяння скаржнику у реалізації ним права на апеляційне оскарження, яке гарантоване йому положеннями ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 17 ГПК України, та визначивши, яка конкретно сума судового збору підлягає до сплати скаржником за апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали місцевого суду, залишив апеляційну скаргу без руху з наданням максимального строку на усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання доказів сплати судового збору на відповідну суму.

Згідно з ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою.

Згідно з ч. 7 ст. 116 ГПК України строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Дослідивши заяву Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у даному випадку, наданий ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 18.05.2022 у справі № 904/9718/13 десятиденний строк на усунення недоліків апеляційної скарги не може бути продовжений судом поза межами цього строку, оскільки є максимальним строком, встановленим ч. 2 ст. 174 ГПК України для виконання відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів Касаційного господарського суду вважає вказаний висновок правильним і зазначає, що за змістом ч. 2 ст. 174 ГПК України, яка в силу ч. 2 ст. 260 цього кодексу субсидіарно застосовується судом апеляційної інстанції при виявленні недоліків щодо змісту та (або) форми апеляційної інстанції та визначає процесуальні наслідки у разі подання заявником апеляційної скарги з такими недоліками, а саме обов`язок суду залишити апеляційну скаргу без руху із зазначенням в ухвалі суду конкретних недоліків апеляційної скарги, а також способу та строку на їх усунення, максимальну межу якого законодавцем встановлено у десять днів від дня вручення заявнику копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

При цьому, оскільки у тих випадках, коли суду процесуальним законом надано право встановити строк в межах певного строку, встановленого ГПК України, суд також не може його продовжити понад строк встановлений ГПК України (правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 904/5995/16).

Отже, приписами ч. 2 ст. 174 ГПК України закріплено крайній процесуальний строк на усунення недоліків заяви/скарги, який не може бути продовжено судом в порядку ч. 2 ст. 119 ГПК України, оскільки його максимальна межа визначена Законом - ГПК України.

Частиною 4 ст. 174 та ч. 6 ст. 260 ГПК України законодавець визначив негативним для скаржника наслідком не усунення недоліків апеляційної скарги її визнання судом неподаною та повернення апеляційної скарги скаржнику протягом п`яти днів з дня закінчення строку на усунення недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає про неможливість продовження максимальної межі строку на усунення недоліків апеляційної скарги, та, як результат, погоджується з діями апеляційного господарського суду щодо повернення апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича, у зв`язку з не наданням останнім доказів сплати судового збору в сумі 2 481 грн.

Таким чином Верховний Суд вказує на те, що конструкція правових норм процесуального закону (ч. 2 ст. 119, ч. 4 ст. 174 ГПК України) не передбачає подвійного тлумачення, їх правильне застосування є очевидним і не викликає розумних сумнівів, а тому доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного господарського суду щодо застосування положень цих статей.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

У рішенні ЄСПЛ від 23.10.1996 (Levages Prestations Services v. France (заява № 21920/93, п. 48) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

У контексті викладеного Суд вважає за необхідне зазначити, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

За змістом ч. 2 ст. 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції вважає, що правильне застосування судом норм ч. 2 ст. 119, ч. 4 ст. 174 ГПК України під час постановлення ухвали Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення даної норми, у зв`язку з чим визнає касаційну скаргу необґрунтованою та відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/9718/13.

Керуючись ст. ст. 234, 287, 293, 304 ГПК України, Суд,-

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фізичної особи - підприємця Штефана Владислава Олександровича на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 20.06.2022 у справі № 904/9718/13.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Могил С.К.

Судді: Волковицька Н.О.

Случ О.В.