ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.07.2022 Справа № 905/169/22

Господарський суд Донецької області у складі:

судді Лободи Т.О.

розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс", м. Запоріжжя, код 33527835,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология", м. Слов`янськ Донецької області, код 38532373,

про стягнення 195 711,58 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология" про стягнення заборгованості за Договором поставки №414-МСТ від 15.04.2020 в загальному розмірі 195 711,58 грн, з якої 140 000,00 грн - заборгованості, 11 066,01 грн - пені, 30 369,12 грн штрафу, 10 457,43 грн інфляційних втрат, 3 819,02 грн - 3% річних. Також позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2 935,67 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає про невиконання відповідачем своїх зобов`язань за вищевказаним договором в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 24.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 905/169/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология" про стягнення 195 711,58 грн. Розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено учасникам справи строк для надання заяв по суті справи.

З метою повідомлення сторін про розгляд даної справи, судом було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи. Позивачем та відповідачем ухвалу суду про відкриття провадження у справі було отримано 27.01.2022 та 01.02.2022 відповідно, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Таким чином, сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

14.02.2022 до суду надійшла заява ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" про закриття провадження в частині оплаченого боргу і збільшення частини позовних вимог, стягнення витрат на правову допомогу вих. № б/н від 03.02.2022 (вх. № 3004/22 від 14.02.1011), в якій позивач просить суд :

- закрити провадження у справі № 905/169/22 в частині стягнення основного боргу в сумі 140 000,00 грн,

- прийняти збільшення позовних вимог до розгляду та за результатами розгляду справи стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" пеню в розмірі 12 946,56 грн, штраф в розмірі 30 369,12 грн, інфляційні втрати в розмірі 10 457,43 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 4 124,77 грн, а також витрати на правову допомогу у розмірі 18 908,00 грн,

- витрати на оплату судового збору здійснити за правилами розподілу судових витрат.

15.02.2022 до суду у встановлений судом строк надійшов відзив відповідача, в якому останній зазначає, що дійсно між сторонами було укладено Договір на поставку продукції №414-МСТ від 15.04.2020, але через складний фінансовий стан підприємства відповідача оплата за Специфікацією №7 до вказаного договору була здійснена у повному обсязі, однак з порушенням строку, а саме: 29.12.2021 - на суму 11 845,60 грн, 10.01.2022 - на суму 20 000,00 грн, 26.01.2022 - на суму 20 000,00 грн, 28.01.2022 - на суму 100 00,00грн. Також відповідач просить суд врахувати, що сума заборгованості погашена відповідачем в повному обсязі, у зв`язку з чим просить зменшити розмір неустойки на 99%, оскільки заявлена позивачем сума штрафних санкцій перетвориться у неспівмірний тягар для підприємства відповідача, що негативно вплине на фінансовий стан його співробітників.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.02.2022 заяву ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" про збільшення частини позовних вимог залишено без руху. Надано ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме шляхом надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 32,80 грн.

23.02.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач просить суд прийняти цю заяву в якості усунення недоліків заяви про збільшення позовних вимог та прийняти її до розгляду.

06.05.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд залишити без задоволення подане відповідачем клопотання про зменшення розміру неустойки на 99%, а також стягнути з відповідача додатково 5 856,00 грн витрат на правову допомогу, крім раніше заявлених у розмірі 18 908,00 грн, а всього за результатами розгляду справи стягнути 24 764,00 грн. Заперечуючи проти клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, позивач вказує на низький та тривалий ступінь виконання зобов`язання відповідачем, на безпідставність причин неналежного виконання зобов`язань (оскільки відповідач не надав жодного доказу про наявність обставин, які отяжили фінансові можливості відповідача виконати належним чином і у строк зобов`язання перед позивачем), на значне прострочення виконання зобов`язання (оскільки заборгованість тривала протягом календарного року до дня звернення позивача до суду з 26.02.2021 по 06.01.2022), а також на те, що основна заборгованість погашена відповідачем після звернення позивача до суду, що свідчить про недобросовісне і несерйозне відношення відповідача до спірної ситуації. Крім того, зазначає, що погашення відповідачем основної заборгованості після відкриття провадження у справі не звільняє відповідача від відповідальності за порушення власних зобов`язань перед позивачем, а тому, на думку позивача, заявлені у позові пеня та штрафні санкції слід стягнути в повному обсязі.

24.05.2022 від позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла заява, в якій позивач просить суд:

- ухвалити прийняття до розгляду заяви ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" про збільшення частини позовних вимог;

- закрити провадження у справі №905/169/22 в частині стягнення основного боргу в сумі 140 000,00грн.;

- залишити без задоволення подане відповідачем клопотання про зменшення розміру стягнення неустойки на 99%.;

- стягнути з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 12946,56грн., штраф в розмірі 30369,12грн., інфляційні втрати в розмірі 10457,43грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 4124,77грн., витрати на правову допомогу в загальному розмірі 24764,00грн., витрати на оплату судового збору здійснити за правилами розподілу судових витрат;

- розглянути цю заву без участі представника позивача, всі процесуальні документи і рішення направляти представнику ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" адвокату Кузнецову І.С. на ел.пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 (тел. НОМЕР_1 ), Відповідачу ТОВ "МОНТАЖСПЕЦТЕХНОЛОГИЯ" на ел.пошту (тел. НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , інші засоби електронного зв`язку невідомі).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 07.06.2022 прийнято заяву ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" про збільшення частини позовних вимог та вирішено подальший розгляд справи здійснювати з її урахуванням. Запропоновано відповідачу в строк 7 днів з дня вручення йому цієї ухвали надати письмові пояснення з урахуванням заяви про збільшення частини позовних вимог.

23.06.2022 до суду засобами поштового зв`язку надійшли письмові пояснення відповідача, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог по справі, в яких відповідач просить суд при розгляді даної справи врахувати поведінку відповідача, яким хоча і порушено строк виконання зобов`язання через важкий фінансовий стан, але заборгованість сплачено у повному обсязі, також врахувати неспівмірність заявлених вимог розміру заборгованості, а також загальну ситуацію в країні під час воєнного стану та не допустити отримання позивачем невиправданих додаткових прибутків шляхом покладення на позивача несправедливо непомірного тягара. У поясненнях зазначає, що основне зобов`язання виконане відповідачем у повному обсязі, прострочення виконання зобов`язання мало для відповідача винятковий характер через фінансовий стан. Заявлений відповідачем розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги (18 908,00грн) є значно завищений та неспівмірний обсягу та складу робіт, а також складності справи та часу, який витрачається адвокатом на надання послуг з аналогічних справ. Вважає, що розумним розміром витрат на послуги адвоката в цьому випадку є сума 1 000,00 грн, а інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу витрат. Також просить врахувати, що в умовах воєнного стану, які негативно вплинули на фінансовий стан підприємства України, стягнення з відповідача пені в розмірі 12 946,56 грн, штрафу у розмірі 30 369,12 грн, інфляційних втрат в розмірі 10 457,43 грн, 3% річних від простроченої суми в розмірі 4 124,77 грн не відповідає засадам розумності і справедливості, перетворюється у несправедливо непомірний тягар для відповідача, а тому просить зменшити заявлену суму на 99%.

24.06.2022 від позивача через підсистему "Електронний суд" надійшла заява, в якій позивач просить суд відмовити в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правову допомогу. В заяві представник позивача зазначає, що ним не розцінюється як окремий вид проведених оплачуваних робіт пошук судової практики, вивчення документів, роз`яснення законодавства, а вказується така робота у складі підготовки конкретного документу, поданого як заява по суті справи чи з процесуальних питань, і вказується витрачений на його підготовку час в актах приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт. Цим і пояснюється той факт, що заяви по суті справи і заяви з процесуальних питань кожна потребують свого обґрунтування, за своїм змістом вони не є подібними, потребують різний час на їх підготовку, для підготовки кожної з них потребується не тільки друкування тексту, але і пошук відповідної судової практики, аналіз норм законодавства тощо. Вважає обґрунтованим витрачений час на складання у справі документів і, з огляду на початкову заявлену до стягнення суму (195 711,58 грн) вважає судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 24 764,00грн. є достатньо спів мірними із заявленими позовними вимогами.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, під час розгляду справи дотримано обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Статтею 248 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з цим, суд зазначає, що 24.02.2022 була розпочата військова агресія Російської Федерації проти України та почались обстріли м. Харкова.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України з 24 лютого 2022 року введено в Україні воєнний стан. На даний час Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/22 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Також продовжуються обстріли міста Харкова та Харківської області.

Згідно з опублікованими Радою суддів України 02.03.2022 Рекомендаціями щодо роботи судів в умовах воєнного стану судам України рекомендовано за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Господарський суд Донецької області продовжує свою роботу.

Враховуючи викладені обставини, справу не було вирішено судом своєчасно у встановлений ст. 248 ГПК України строк.

Суд враховує, що учасники справи належним чином та достеменно обізнані про знаходження на вирішенні суду даного спору.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

15 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология" (Покупець) укладено Договір на поставку продукції №414-МСТ (далі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця Продукцію, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Продукцію, найменування (номенклатура, асортимент), кількість, строки поставки та інші характеристики якої зазначені у відповідних Специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною.

Відповідно до п. 2.1 Договору сума Договору складається із сум всіх Специфікацій, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Орієнтовна загальна вартість Договору складає суму 300 000,00 грн, в тому числі ПДВ - 50 000,00грн (п. 2.1.1 Договору).

Згідно з п. 2.2 Договору ціни на Продукцію визначаються у відповідних Специфікаціях до Договору.

Умовами п. 2.3 Договору сторони погодили, що розрахунки за Продукцію здійснюються Покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника в порядку і строки, передбачені у відповідних Специфікаціях до Договору.

Постачальник здійснює поставку Продукції за умовами, які вказуються у Специфікаціях до Договору. Місце, строк поставки Продукції визначається у Специфікаціях до Договору (пункти 3.1 та 3.2 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору право власності на Продукцію переходить до Покупця з моменту підписання відповідної видаткової накладної.

Згідно з п. 5.4 Договору відпуск продукції Покупцю здійснюється на підставі оригіналу відповідної довіреності на отримання товарно-матеріальної цінності, оформленої Покупцем на свого представника.

Пунктами 7.1.1 та 7.4.1 Договору сторони погодили, що Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлену Продукцію, а Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлену Продукцію.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим Договором (п. 9.1 Договору).

Відповідно до п. 9.5 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати, Покупець на вимогу оплачує Постачальникові неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання Покупцем своїх зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за конкретну партію поставленого товару. За прострочку оплати більш ніж 30 календарних днів з Покупця стягується штраф у розмірі 20% від суми прострочки.

За умовами п. 12.1 Договору даний Договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2020, а в частині взаємних зобов`язань сторін - до повного належного їх виконання.

До вказаного Договору сторонами складено та підписано Специфікацію №7 від 22.01.2021 (далі - Специфікація), пунктом 1 якої погоджено, зокрема, найменування, асортимент, кількість і ціну Продукції, а саме:

- кабель КВВГЕнг 4х2,5 у кількості 750,00 м загальною вартістю 20 745,00грн;

- кабель КВВГЕнг 4х1,5 у кількості 1 000,00 м загальною вартістю 18 630,00грн;

- кабель КВВГЕнг 14х2,5 у кількості 350,00 м загальною вартістю 30 170,00грн;

- кабель КВВГЕнг 19х2,5 у кількості 400,00 м загальною вартістю 45 800,00грн;

- кабель КВВГЕнг 27х1,5 у кількості 100,00 м загальною вартістю 10 285,00грн;

- провід ПВЗ 1 у кількості 400,00 м загальною вартістю 908,00грн.

Загальна вартість Продукції: 151 845,60 грн з ПДВ 20% - 25 307,60 грн.

Пунктом 3 Специфікації до Договору сторони погодили, що розрахунки з Постачальником здійснюються в такому порядку: оплата за Продукцію здійснюється Покупцем в національній валюті України у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника на умовах відстрочення платежу в розмірі 100% вартості отриманої Продукції (партії Продукції) протягом 15 банківських днів з моменту її отримання.

Строк поставки Продукції: 15 календарних днів після підписання сторонами даної Специфікації (п.5 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, на виконання умов Договору та Специфікації до нього, позивач поставив відповідачу продукцію на загальну суму 151 845,60 грн, що підтверджується видатковою накладною №1206 від 04.02.2021.

В матеріалах справи також наявна копія Довіреності №36 від 04.02.2021 на ім`я директора ТОВ "Монтажспецтехнология" Тарасенко Оксани Олександрівни на отримання від ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" продукції.

Поставлена позивачем продукція прийнята відповідачем без будь-яких зауважень.

Таким чином, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором.

Виходячи з умов Договору та Специфікації, строк оплати поставленої продукції за видатковою накладною №1206 від 04.02.2021 - до 25.02.2021.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач оплатив вищевказану продукцію лише частково та з порушенням встановлених Договором строків, а саме 29.12.2021 в розмірі 11 845,60грн., що підтверджується копією платіжного доручення №7017 від 29.12.2021, у зв`язку з чим станом на момент звернення до суду заборгованість ТОВ "Монтажспецтехнология" перед ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" за Договором на поставку продукції №414-МСТ від 15.04.2020 становила 140 000,00грн.

Несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань з оплати отриманої продукції зумовило звернення позивача до суду із відповідним позовом про стягнення заборгованості та нарахованих на неї пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з Договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором поставки.

Згідно із ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

За змістом ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Згідно з ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, яка кореспондується з ч.1 ст.526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За змістом частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приймаючи до уваги, що відповідачем не здійснено остаточного розрахунку з позивачем за поставлену продукцію у порядку та строки, визначені Договором, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо розрахунку з позивачем за поставлену продукцію згідно видаткової накладної №1206 від 04.02.2021 на суму 151 845,60 грн з 26.02.2021 по 29.12.2021, а з 30.12.2021 на суму 140 000,00 грн.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт поставки позивачем відповідачу продукції та факт порушення відповідачем своїх зобов`язань в частині повної та своєчасної оплати отриманої продукції підтверджений матеріалами справи та не оспорюється відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу в розмірі 140 000,00 грн.

В той же час, судом встановлено, що після подання позову до суду, відповідач здійснив оплату заборгованості в розмірі 140 000,00 грн, а саме 10.01.2022 на суму 20 000,00 грн, 26.01.2022 на суму 20 000,00грн та 28.01.2022 на суму 100 000,00 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, банківських виписок та підтверджується сторонами.

За приписами пункту 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, те благо (річ, право, інше майно), з приводу якого виник спір.

В даному випадку, предметом спору, зокрема, є стягнення з відповідача заборгованості за договором на поставку продукції №414-МСТ від 15.04.2020 в розмірі 140 000,00 грн. та нарахованих на неї пені, штрафу, 3% річних та інфляційних.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, спір в частині стягнення основного боргу у розмірі 140 000,00 грн в даній справі припинив своє існування під час розгляду справи у зв`язку з оплатою відповідачем боргу у відповідному розмірі.

Суд вважає за можливе закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частині стягнення основного боргу 140 000,00 грн, оскільки заборгованість сплачена та спір припинив існування після подачі позову під час розгляду справи судом.

Як вбачається з позовної заяви, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, позивач також просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 12 946,56 грн.

Пунктом 9.1 Договору сторони погодили, що разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством та цим Договором.

Відповідно до п. 9.5 Договору у випадку порушення Покупцем строків оплати, Покупець на вимогу оплачує Постачальникові неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочення. Неустойка сплачується за весь період невиконання або неналежного виконання Покупцем своїх зобов`язань, включаючи день повного розрахунку за конкретну партію поставленого товару.

З наданих позивачем розрахунків пені вбачається, що ним нарахована пеня в розмірі 11 066,01 грн за період прострочення з 26.02.2021 по 26.08.2021 на суму заборгованості у розмірі 151 845,60 грн, а також у розмірі 828,49 грн за період з 30.12.2021 по 10.01.2022 на суму заборгованості у розмірі 140 000,00грн, у розмірі 591,78 грн за період з 11.02.2022 по 20.01.2022 на суму заборгованості у розмірі 120 000,00 грн, у розмірі 460,27 грн за період з 21.01.2022 по 27.01.2022 на суму заборгованості у розмірі 120 000,00 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За змістом положень частин четвертої і шостої статті 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Суд зазначає, що згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі. Тобто сторони мають право визначити у договорі не лише інший строк нарахування штрафних санкцій, який обчислюється роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 Цивільного кодексу України), а взагалі врегулювати свої відносини щодо нарахування штрафних санкцій на власний розсуд (частина третя статті 6 Цивільного кодексу України), у тому числі, мають право пов`язувати період нарахування пені з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (фактичний момент оплати).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19.

Перевіривши наданий розрахунок пені суд встановив, що таке нарахування відповідає вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в частині стягнення пені є обґрунтованими.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 30 369,12 грн.

Частиною 2 ст. 549 ЦК України визначено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

За умовами п. 9.5 Договору за прострочку оплати більш ніж 30 календарних днів з Покупця стягується штраф у розмірі 20% від суми прострочки.

З огляду на те, що відповідачем прострочено виконання зобов`язання з оплати продукції за спірним договором на строк більше 30 днів, суд встановив, що нарахування штрафу у розмірі 30 369,12 грн відповідає вимогам чинного законодавства, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Крім того, позивач просить стягнути 3% річних в розмірі 4 124,77 грн та інфляційні втрати у розмірі 10 457,43 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З наданих позивачем розрахунків вбачається, що ним здійснено нарахування 3% річних за період прострочення з 26.02.2021 по 28.12.2021 на суму заборгованості в розмірі 151 845,60 грн, за період прострочення з 30.12.2021 по 10.01.2022 на суму заборгованості 140 000,00грн, за період прострочення з 11.01.2022 по 27.01.2022 на суму заборгованості 120 000,00 грн, а також здійснено нарахування інфляційних втрат за період з березня по листопад 2021 року на суму заборгованості в розмірі 151 845,60 грн.

Відповідачем не заявлені заперечення стосовно розрахунків, здійснених позивачем.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних у розмірі 4 124,77 грн та інфляційних втрат у розмірі 10 457,43 грн, суд встановив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені, штрафу, 3% річних та інфляційних, суд зазначає наступне.

Зокрема, щодо зменшення розміру 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто 3% річних та інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а тому у суду відсутні правові підстави для їх зменшення, у зв`язку з чим суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача в цій частині.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру пені та штрафу, суд виходить з такого.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із покупця надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для покупця і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан обох сторін та соціальна значущість підприємств також мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Водночас, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Суд оцінює чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обставин справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Позивач заперечує проти зменшення розміру штрафних санкцій, посилаючись на те, що заборгованість не була сплачена досить тривалий час, при цьому відповідачем не наведено та не надано доказів щодо існування виключних обставин, які перешкоджали своєчасному погашенні заборгованості.

Незважаючи на досить тривале прострочення оплати, суд приймає до уваги той факт, що основна заборгованість була оплачена відповідачем у повному обсязі. Суд також враховує, що згідно фінансового звіту за 2021 рік підприємство відповідача є збитковим. Одночасно, заперечуючи проти зменшення суми штрафних санкцій, позивач не навів доводів та доказів стосовно того які ним отримані збитки, якщо такі були, або які він поніс інші втрати внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань. З матеріалів справи суд не вбачає наявність у позивача будь-якої шкоди або прямих збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором. Суд також враховує, що в даному випадку нараховані штрафні санкції (30 369,12 грн штрафу + 12 946,55 грн пені = 43 315,67 грн) складають 28,5 % від основної суми заборгованості 151 845, 60 грн, що, на думку суду, є надмірним, при цьому, негативні наслідки, спричинені позивачу простроченням виконання грошового зобов`язання, компенсуються, окрім штрафних санкцій, також і за рахунок застосування до боржника відповідальності в порядку частини 2 статті 625 ЦК України. Додатково суд враховує, що підприємство відповідача знаходиться в місті, де на даний проходять активні бойові дії.

Оцінивши в сукупності вказані обставини, суд дійшов висновку про зменшення нарахованого розміру пені та штрафу на 50%, таке зменшення суд вважає оптимальним балансом дотримання інтересів сторін у спорі.

Враховуючи вищезазначене, зважаючи на встановлені судом фактичні обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача штрафу в сумі 15 184,56 грн., пені в сумі 6 473,28 грн., 3 % річних у сумі 4 124,77 грн., інфляційних втрат у сумі 10 457,43 грн.

В іншій частині позов не підлягає задоволенню.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до положень ч. 9 ст. 129 ГПК України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд зазначає, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, основна заборгованість погашена після звернення позивача з даним позовом, а сума пені та штрафу стягуються частково внаслідок зменшення їх судом. За таких обставин суд повністю покладає витрати позивача по оплаті судового збору в загальній сумі 2 968,47 грн на відповідача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 24 764,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Надаючи оцінку заявленим до відшкодування витратам на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до положень ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених позивачем витрат з правничої допомоги до матеріалів справи надані копії: Договору про надання правової допомоги від 12.02.2019, Розрахунку вартості наданих послуг з правової допомоги до вказаного Договору, Додаткової угоди від 03.01.2022 до вказаного договору, Акту приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт від 03.02.2022, платіжних доручень №8690, №8691, №8692, №8693 від 03.02.2022 та №8969, №8970, №8971, №8972 від 23.02.2022, виписок по картці від 04.02.2022, Акту приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт від 21.02.2022.

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги (надалі - договір), укладеного 12.02.2019 між адвокатом Кузнецовим Іллею Сергійовичем (надалі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" (надалі - клієнт), адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а клієнт зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки, обумовлені сторонами.

Умовами п. 1.2 договору сторони погодили правову допомогу, яку адвокат надає клієнту в сфері кримінального, господарського, адміністративного, податкового права та на свій розсуд.

Відповідно до п. 3.1 договору за правову допомогу, передбачену в п. 1.2 договору, клієнт сплачує адвокату обумовлену сторонами винагороду.

Оплата правової допомоги підлягає перерахуванню клієнтом на розрахунковий чи картковий рахунок адвоката (п. 4.1 договору).

Згідно з п. 4.2 договору сума витрат, необхідних для виконання договору, наданої правової допомоги і послуг погоджується сторонами шляхом укладення письмових додаткових угод або без їх укладення за домовленістю. Право адвоката на отримання невнесеного (недовнесеного) гонорару або винагороди не залежить від результату виконання доручення і надання правової допомоги.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 2.1 договору).

В рамках вказаного договору сторони 03.01.2022 підписали Розрахунок вартості наданих послуг з правової допомоги до Договору про надання правової допомоги б/н від 12.02.2019, умовами якого погодили, що вартість 1 години роботи адвоката при наданні правової допомоги у справі, за якою буде відкрито провадження за позовом ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" до ТОВ "Монтажспецтехнология" про стягнення заборгованості за товар в сумі 140 000,00 грн, а також нарахованих у відповідних сумах пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат, складає 1 200,00 грн. Також сторони погодили, що цей Розрахунок є невід`ємною частиною Договору про надання правової допомоги б/н від 12.02.2019 та є підставою для визначення вартості наданої правової допомоги адвокатом клієнту.

Також сторонами 03.01.2022 було укладено Додаткову угоду б/н до договору про надання правової допомоги б/н від 12.02.2019, умовами якої сторони узгодили, що оплата наданої правової допомоги у справі, за якою буде відкрито провадження за позовом ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" до ТОВ "Монтажспецтехнология" про стягнення заборгованості за товар в сумі 140 000,00 грн, а також нарахованих у відповідних сумах пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат і витрат адвоката здійснюється протягом 30 календарних днів з дати підписання сторонами відповідного Акту приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт, та підлягає перерахуванню клієнтом адвокату на картковий рахунок НОМЕР_4 (IBAN НОМЕР_5 в АТ КБ "Приватбанк") або НОМЕР_6 (IBAN НОМЕР_7 в АТ "Універсал банк"). Також вказаною Додатковою угодою сторони погодили, що за прийняття позитивного рішення у цьому спорі на користь клієнта про повне або часткове задоволення позову, адвокату оплачується додаткова винагорода у розмірі 5 000,00 грн ("гонорар успіху"), яка оплачується по вищевказаним у цьому пункті угоди реквізитам адвоката після добровільної оплати відповідачем стягнутої судом суми на користь клієнта або її примусового стягнення.

При оплаті наданої правової допомоги Клієнт як податковий агент утримує та оплачує податок на доходи фізичних осіб та військовий збір (19,5% разом), який утримується з належної адвокату винагороди за надану правову допомогу.

Пунктом 2 вказаної Додаткової угоди сторони визначили, що ця додаткова угода вступає в силу з моменту підписання, діє до закінчення терміну дії договору і є його невід`ємною частиною.

До матеріалів справи надано укладений 03.02.2022 сторонами Акт приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги б/н від 12.02.2019, в якому наведено опис наданої правничої допомоги, дату, кількість витраченого часу та вартість, а саме:

- 06.01.2022 підготовка позовної заяви, за якою відкрито провадження у справі №905/169/22 за позовом ТОВ "Торговельний будинок "Енергоальянс" до ТОВ "Монтажспецтехнология" про стягнення заборгованості, тривалістю 5,5 годин, загальною вартістю 6 600,00грн;

- 03.02.2022 підготовка заяви у справі №905/169/22 про закриття провадження в частині оплаченого боргу і збільшення частини позовних вимог, стягнення витрат на правову допомогу, тривалістю 4 години, загальною вартістю 4 800,00 грн.

Тобто, всього 9,5 годин на загальну суму 11 400,00грн (з розрахунку 1 200,00 грн/год.)

Також, до матеріалів справи надано укладений 21.01.2022 сторонами Акт приймання-передачі наданої правової допомоги з детальним описом проведених робіт до Договору про надання правової допомоги б/н від 12.02.2019, в якому наведено опис наданої правничої допомоги, дату, кількість витраченого часу та вартість, а саме 21.02.2022 - підготовка відповіді на відзив на позовну заяву у справі №905/169/22 і додаткової заяви про стягнення витрат на правову допомогу, тривалістю 4 години, загальною вартістю 4 800,00 грн.

З поданої до суду 14.02.2022 заяви, в якій, зокрема, заявлено до стягнення витрати на правову допомогу, вбачається, що представником позивача заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в загальному розмірі 18 908,00грн, з яких 11 400,00грн вартість винагороди за надану правову допомогу, 2 508,00 грн оплачений клієнтом нарахований на вказану винагороду Єдиний соціальний внесок та 5 000,00 грн гонорар успіху.

У додатковій заяві про стягнення витрат на правову допомогу представником позивача додатково заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в загальному розмірі 5 856,00 грн, з яких 4 800,00 грн вартість винагороди за надану правову допомогу та 1 056,00 грн оплачений клієнтом нарахований на вказану винагороду Єдиний соціальний внесок.

Таким чином загальна сума заявлених до стягнення витрат на професійну правову допомогу складає 24 764,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу дійсно надавалась професійна правнича допомога, що підтверджується актами, які підписані позивачем та адвокатом, а також наявними в справі підписаними адвокатом Кузнецовим Іллею Сергійовичем позовною заявою, заявою про закриття провадження в частині оплаченого боргу і збільшення частини позовних вимог, стягнення витрат на правову допомогу, заявою про усунення недоліків, відповіддю на відзив та іншими заявами з процесуальних питань.

Згідно частин 4-6 ст. 123 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач вважає заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу неспівмірним щодо обсягу та складу робіт, а також складності спору, просить зменшити стягнення витрат на правову допомогу, вважаючи, що з урахуванням обставин спору достатньою є сума 1000,00 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не наведено конкретики щодо неспівмірності розміру витрат на правничу допомогу, а саме в якій частині існує така не співмірність, не зазначено які обсяги та склад робіт відповідач вважає достатніми, відповідачем зазначені лише загальні фрази.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ч. 6 ст. 123 ГПК України не доведено неспівмірності заявленого розміру витрат позивача на правову допомогу наданій правовій допомозі, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

Одночасно, суд вважає, що кошти в загальному розмірі 3 564,00 грн, які сплачені позивачем як єдиний соціальний внесок, не є витратами на правничу допомогу та сплачені позивачем не адвокату. Адвокат є самозайнятою особою та платником єдиного соціального внеску, умови укладеного між позивачем та адвокатом договору не встановлюють, що єдиний соціальний внесок сплачується позивачем додатково до гонорару та додатково входить до складу витрат на правничу допомогу. Сторони погодили вартість виконання робіт 1 200,00 грн за годину і ніяких додаткових платежів. Таким чином, суд відмовляє в стягненні витрат на сплату єдиного соціального внеску в сумі 3 564,00 грн.

Доведеними є понесення витрат на правничу допомогу адвоката в загальному розмірі 21 200,00 грн, а саме на складання позовної заяви (5,5 годин), складання заяви про закриття провадження у справі, збільшення розміру позовних вимог (4 години), складання відповіді на відзив (4 години), а також «гонорар успіху».

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката є частково обґрунтованими на суму 21 200,00 грн, яка підлягає стягненню з відповідача.

Також, суд повідомляє, що у зв`язку із закінченням знаків поштової оплати (поштових марок) та проведенням відповідних процедур закупівлі, з 22 лютого 2022 року неможливе здійснення відправки вихідної кореспонденції.

Враховуючи викладене, з метою вручення сторонам рішення по справі, суд вважає можливим використати альтернативні способи вручення процесуальних документів учасникам справи, а саме шляхом направлення даного рішення на електронні адреси позивача та відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 165, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі № 905/169/22 в частині позивних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 140 000,00 грн на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монтажспецтехнология" (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, б. Пушкіна, буд. 10, оф. 211, код 38532373) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельний будинок "Енергоальянс" (69041, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські Зорі, буд. 1, код 33527835) штраф у сумі 15 184,56 грн, пеню в сумі 6 473,28 грн, 3% річних у сумі 4 124,77 грн, інфляційні втрати у сумі 10 457,43 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі 2 968,47 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 21 200,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.07.2022.

Суддя Т. О. Лобода