ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 Справа № 914/3961/21

м.Львів

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Волинь-Бетон», м.Здолбунів Рівненська область

до відповідача Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіонального відділення «Львівська залізниця», м.Львів

про стягнення коштів. Ціна позову: 1994,80 грн.

Суддя Кітаєва С.Б.

За участі секретаря Зарицької О.Р.

Представники сторін:

від позивача: Гоменюк І.С. директор (в режимі відеоконференції);

Гуль Н.В. адвокат (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Яковчук О.М. адвокат (в режимі відеоконференції)

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Волинь-Бетон» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіонального відділення «Львівська залізниця» про стягнення коштів у розмірі 1994,80 грн.

Ухвалою від 28.12.2019 р. суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначив на 28.01.2020 р.

20.01.2022, за вх.№1616/22, від відповідача поступив відзив на позовну заяву.

26.01.2022, за вх.№2120/22, від відповідача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 26.01.2022 відкладено розгляд справи на 16.02.2022.

Призначене на 16.02.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Кітаєвої С.Б. з 02.02.2022 по 18.02.2022. Ухвалою суду від 22.02.2022 відкладено розгляд справи на 16.03.2022.

Ухвалою суду від 16.03.2022 відкладено розгляд справи на 11.05.2022.

Ухвалою суду від 11.05.2022 відкладено розгляд справи на 26.05.2022.

24.05.2022, за вх.№10896/22, в системі документообігу суду зареєстровано подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із перебуванням представника у відрядженні.

26.05.2022, за вх.№11130/22, в системі документообігу суду зареєстровано подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із зайнятістю представника в іншому судовому процесі.

Ухвалою суду від 26.05.2022 відкладено розгляд справи на 23.06.2022.

15.06.2022 від позивача поступило клопотання про участь представників позивача в судовому засіданні, призначеному на 23.06.2022 на 14 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням програмного забезпечення «Easy Con», у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. Ухвалою суду від 21.06.2022 клопотання задоволено.

20.06.2022 від відповідача поступила заява про участь представника відповідача в судовому засіданні, призначеному на 23.06.2022 на 14 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням програмного забезпечення «Easy Con», у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. Ухвалою суду від 21.06.2022 заяву задоволено.

Ухвалою суду від 23.06.2022 відкладено розгляд справи на 13.07.2022.

28.06.2022 від позивача поступило клопотання про участь представників позивача в судовому засіданні, призначеному на 13.07.2022 на 13 год. 15 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням програмного забезпечення «Easy Con», у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. Ухвалою суду від 29.06.2022 клопотання задоволено.

07.07.2022 від представника відповідача поступила заява про участь в судовому засіданні, призначеному на 13.07.2022 на 13год.15хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів з використанням програмного забезпечення «Easy Con», у зв`язку із введенням на території України воєнного стану. Ухвалою суду від 07.07.2022 заяву задоволено.

Представники позивача в судове засідання 13.07.2022 р. в режимі відеоконференції з`явилися, підтримали позовні вимоги, просили задовольнити позов з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання 13.07.2022 р. в режимі відеоконференції з`явився, проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву за вих.№НЮ-1/245 від 19.01.2022 (вх.№1616/22 від 20.01.2022) просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та відмовити у задоволенні вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання учасниками судового процесу не заявлено.

У судовому засіданні 13.07.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини встановлені судом.

У червні 2021 року відповідач, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця», здійснював доставку вантажів на станцію призначення -Здолбунів, Рівне, одержувачем якого є позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання «Волинь-Бетон» за наступними залізничними накладними:

№36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626);

Згідно накладної №36466290 (№ вагона 97122626) вантаж отримано до перевезення 20.06.2021, прибув на станцію призначення 22.06.2021, видано вантаж одержувачу 23.06.2021.

Згідно відомості плати за користування вагонами №25060072, вантаж подано під вивантаження одержувачу 23.06.2021 о 07:45, забрано вагон залізницею 24.06.2021 о 19:50 год. Термін користування вагонами 43 год., в тому числі з вини вантажовласника 6:55 год.

Нараховано плати за користування вагонами 263,30 грн.

Згідно відомості №23060069 від 23.06.2021 Товариству нараховано плату за маневрову роботу в розмірі 884,50 грн. згідно акту загальної форми ГУ-23 №3187.

Згідно накопичувальної картки №25061055 від 25.06.2021 Товариству нараховано збір за зберігання вантажів при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн. згідно акту загальної форми ГУ-23 №3187 за зберігання 1 добу 70т.

Позиція позивача.

Позивач вважає безпідставним та неправомірним зі сторони відповідача нарахування позивачу плати за користування вагонами в розмірі 263,30 грн., плати за маневрову роботу в розмірі 884,50 грн. та збору за зберігання вантажів при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн. по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626), відтак звернувся з позовом про стягнення з відповідача коштів у розмірі 1994,20 грн.

Позивач зазначає, що як вбачається із відомості плати за користування вагонами №25060072 Товариству нараховано плату за користування вагонами в розмірі 263,30 грн. з вини позивача (6:55 год) на підставі акту загальної форми ГУ-23 №3187 від 23.06.2021.

Як вбачається із акту загальної форми ГУ-23 №3187 від 23.06.2021 акт склали у зв`язку із затримкою вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вантажні операції з вини клієнта (вагони простоюють на коліях станції в очікуванні розкредитування перевізних документів), час початку затримки вагонів 23.06.2021 00:50 (Акт №3180 від 23.06.2021), час закінчення затримки вагонів 23.06.2021 07:45. Загальний час маневрових операцій 00:20.

Згідно п. 2 Правил користування вагонами та контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 №113, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під`їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату.

Відомості плати за користування вагонами, контейнерами складаються на вагони, контейнери, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів, контейнерів у пунктах навантаження та вивантаження та на під`їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами, контейнерами (п. 4 Правил).

Час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника. Час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам`ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій.

У всіх випадках повідомлення про подавання вагонів повинно передаватися станцією не пізніше ніж за дві години до їх подавання.

У разі подавання вагонів із запізненням, після часу, зазначеного у повідомленні, час користування обчислюється з моменту фактичної подачі, якщо запізнення не перевищує двох годин.

Згідно п.8 Правил, у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми, який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Загальний час, за який вноситься вантажовласником плата залізниці за користування вагонами, включає час затримки вагонів з його вини та час перебування їх у безпосередньому розпорядженні вантажовласника.

Час до 30 хвилин не враховується, час 30 хвилин і більше враховується як повна година (п. 12 Правил).

Згідно п. 1 Правил видачі вантажів, про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Крім повідомлення про прибуття вантажу начальник станції зобов`язаний повідомити одержувача про час подачі вагонів під вивантаження не пізніше ніж за 2 години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення (п. 2 Правил видачі вантажів).

Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, то одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення.

У разі неможливості повідомити одержувача про прибуття вантажу з причин, які залежать від нього, плата за користування вагонами (контейнерами) нараховується після закінчення 2 годин з моменту фактичної подачі вагонів (п. 4 Правил видачі вантажів).

Згідно п. 6 Правил видачі вантажів, для одержання вантажу, адресованого підприємству, організації, установі або громадянину - суб`єкту підприємницької діяльності, одержувач повинен надати станції довіреність.

Довіреність, яку видано на одержання вантажу на зазначений у ній термін, зберігається на станції протягом періоду, передбаченого для зберігання документів суворого обліку.

Довірений працівник, який одержує вантаж, зобов`язаний на вимогу станції пред`явити документ, що засвідчує його особу.

Згідно п. 5.1 Правил оформлення перевізних документів, заповнення накладної на станції призначення здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил. У разі прибуття вантажу за накладною у паперовому вигляді за наявності в договорі між залізницею і вантажоодержувачем положення про електронний обмін документами на вантаж оформлення видачі вантажу станцією призначення здійснюється за електронною накладною (із накладенням ЕЦП). Накладна в паперовому вигляді передається до розрахункового підрозділу залізниці та, у разі потреби, видається одержувачу (п.5.2 Правил оформлення перевізних документів).

Згідно п. 10 Правил видачі вантажів, при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

При передаванні завантажених вагонів і контейнерів сторони зобов`язані зовнішнім оглядом пересвідчитись у справності кузова вагона (контейнера), наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу (п.11 Правил видачі вантажів).

Як вбачається з акту загальної форми ГУ-23 №3187 від 23.06.2021, даний акт затримки складено у зв`язку із простоюванням вагонів на коліях станції призначення в очікування розкредитування перевізних документів.

Розкредитування перевізних документів це є надання зі сторони вантажоодержувача документів, які засвідчують право на отримання вантажу.

Проте, на думку позивача, жодною нормою Правил перевезення вантажів, Статутом залізниць не встановлено конкретного строку протягом якого вантажоодержувач повинен розкредитувати перевізні документи.

Для того, позивач вважає, що для того щоб розкредитувати перевізні документи та отримати вантаж, вантажоодержувач спочатку повинен оглянути вантаж та пересвідчитись у наявності та цілісності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (ЗПП), відповідності відтиску на них даним, зазначеним у перевізних документах. При перевезенні вантажів на відкритому рухомому складі сторони переконуються у відсутності слідів утрати й пошкодження вантажу. Вказане вантажоодержувач може зробити тільки після подачі вагона під вивантаження на місця загального користування, до моменту подачі вагона під вивантаження вагон з вантажем ще вважається в дорозі згідно Правил обчислення термінів доставки вантажів. Тобто, до моменту фактичної подачі вагона під вивантаження вантажоодержувач не може розкредитувати перевізні документи і отримати вантаж, зазначене можливо зробити тільки після фактичної передачі вагона під вивантаження на місця загального користування.

На думку позивача, Відповідач не наводить жодного пункту Правил видачі вантажів, ні пункту Статуту залізниць, які б зобов`язували Позивача протягом 2-х годин з моменту повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу розкредитувати та отримати вантаж.

Звертає увагу на те, що згідно ч.2 ст. 116 Статуту залізниць передбачено, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів залізницею не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Тобто, Статут залізниць передбачає, що строк розкредитування становить 24 год з моменту повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Разом з тим, розкредитування перевізних документів це є фактично процедурою видачі вантажів.

Згідно п. 10 Правил видачі вантажів, при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Тобто, у випадку повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626) 22.06.2021 о 22:50, залізниця зобов`язана була поставити вагон з вантажем на колію на місця загального користування.

Отже, на думку позивача, нарахована позивачу плата за користування вагонами по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626) в розмірі 263,30 грн. здійснена відповідачем неправомірно.

Згідно відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 23.06.2021 №23060069 позивачу нараховано 884,50 грн. збору за маневрову роботу по акту №3187.

Позивач вважає, збір за маневрову роботу в розмірі 884,50 грн. по відправці №36466290 відповідач нарахував неправомірно, так як не стягується плата за маневрову роботу, яка виконується в процесі подачі й забирання вагонів на під`їзних, портових (пристанських) коліях та за подачу або забирання навантажених і порожніх вагонів на місця загального користування збір не нараховується.

Позивач не просив відповідача вчиняти жодні маневрові роботи, пов`язані із вагонами №97122626 і позивач не зобов`язаний вносити плату за маневрові роботи, не пов`язані з подачею чи забиранням вагонів, які вчинені відповідачем самовільно, за відсутності будь-якої вини вантажоодержувача.

Позивач вважає, що Відповідач був зобов`язаний поставити вагони під вивантаження на колії загального користування, і за вказані маневрові роботи Збірником тарифів жодна оплата не нараховується.

Як вбачається з накопичувальної картки №25061055 за 25.06.2021 позивачу по вагону №97122626 нараховано збір за зберігання вантажів при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн. згідно акту загальної форми ГУ-23 №3187 за зберігання 1 добу 70т.

Згідно акту загальної форми ГУ-23 №3261 від 27.06.2021, вказаний акт складено у зв`язку із відмовою позивача від підпису накопичувальної картки ф. ФДУ-92 №25061055. Вказаний збір нараховано на підставі розділу 3 п. 2.1 Збірника тарифів.

Згідно п. 2.1 розділу 3 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, термін безоплатного зберігання обчислюється згідно з відповідними Правилами.

Згідно п. 4 Правил зберігання вантажів, термін граничного зберігання починається з моменту вивантаження вантажу (контейнера з вагона) засобами залізниці або з моменту подачі вагона під вивантаження засобами одержувача.

У відповідності до ст. 46 Статуту залізниць, Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. Цей термін обчислюється з 24-ої години дати вивантаження вантажу (контейнера) засобами залізниці або з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача.

За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Якщо одержувач не вивіз вантаж з місця загального користування у терміни, встановлені статтею 46 Статуту, з нього стягується плата за зберігання вантажу, встановлена тарифом, незалежно від того, чиїми засобами здійснюється охорона вантажу (п. 5 Правил).

Згідно п. 9 Правил зберігання вантажів, збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо), якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Позивач вважає, що протягом терміну безоплатного зберігання, який складає 24 години та розпочинається з 24-ої години дати подачі вагонів під вивантаження засобами одержувача, в даному випадку з 24.06.2021 00:00 год по 25.06.2021 00:00 год., збір за зберігання вантажів не нараховується.

Оскільки, згідно відомості плати за користування вагонами №25060072, вагон було подано під вивантаження 23.06.2021 о 07:45, забрано вагон залізницею 24.06.2021 о 19:50, терміни безоплатного зберігання вантажу не закінчились, тому нарахування збору за зберігання в розмірі 846,40 грн. на підставі акту загальної форми ГУ-23 №3261, №3187 є безпідставним та неправомірним, так як за вказаний час Товариство сплачує збір за користування вагонами, а нарахування за цей же час і збору за зберігання вантажу є ніщо іншим як подвійною платою, яка фактично не передбачена жодною нормою Статуту залізниць та Правилами зберігання вантажів.

Витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210627 від 27.06.2021 підтверджується списання, нарахованих АТ «Укрзалізниця» платежів по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626), зокрема плату за користування вагонами згідно відомості №25060072, інші платежі згідно накопичувальної картки №25061055.

Витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210626 від 26.06.2021 підтверджується списання коштів згідно відомості №23060069 від 23.06.2021 плати за подання, забирання вагонів та маневрову роботу.

Витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210627 від 27.06.2021 підтверджується списання коштів згідно відомості №25060072 плати за користування вагонами та накопичувальної картки №25061055 від 25.06.2021.

Таким чином, позивач вважає, що нарахування зі сторони відповідача позивачу плати за користування вагонами на суму 263,30 грн., збору за маневрову роботу на суму 884,50 грн. та збору за зберігання вантажів при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн. є безпідставним, а том упросить стягнути з відповідача списані кошти в загальному розмірі 1994,20 грн.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву на позов Відповідач заперечує позовні вимоги та стверджує про безпідставність позовних вимог та правильність з його сторони щодо нарахування позивачу плати за користування вагонами в розмірі 263,30 грн., збору за зберігання вантажу при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн. та плати за маневрову роботу в розмірі 884,50 грн.

Так, зокрема, зазначає, що згідно ст. ст. 42, 46 Статуту Залізниць України, залізниця зобов`язана повідомити одержувача про вантажі, які прибули на його адресу у день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Одержувач зобов`язаний прийняти і вивезти зі станції вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів установлюються Правилами.

Відповідно до ст.48 Статуту Залізниць України вантажі видаються на станції призначення одержувачу, зазначеному у накладній, після внесення усіх належних залізниці платежів.

Одержувач розписується в дорожній відомості про одержання вантажу.

Статтею 51 Статуту Залізниць України підприємства залізничного транспорту загального користування мають право на заставу майна переданих їм для перевезення вантажів для забезпечення гарантії належної провізної оплати та інших платежів. Заставне право діє поки вантаж перебуває у віданні залізниці.

Якщо відправник (одержувач) не внесе залізниці належні їй платежі, залізниця використовує заставне право і реалізує вантаж після закінчення передбаченого Правилами граничного терміну його зберігання. Граничний термін зберігання не повинен перевищувати 30 діб.

Правилами видачі вантажів регламентовано повністю порядок дій залізниці у видачі вантажу Отримувачу. Так відповідно до вимог пунктів 1-11 Правил визначено, що про прибуття вантажу на станцію призначення залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу, але не пізніше 12-ї години наступного дня, із зазначенням найменування та кількості вантажу, а також роду й кількості вагонів (контейнерів).

Відповідно до п.8. Правил видачі вантажів лише після проведення розрахунків за перевезення вантажу, оформленого накладною у паперовому вигляді, накладна видається одержувачу під розписку в примірнику накладної, що залишається у залізниці. Оформлення видачі вантажу, що прибув з електронною накладною (із накладенням електронного цифрового підпису), здійснюється згідно з додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 18 червня 2011 року № 138) (далі Правила оформлення перевізних документів). При цьому в разі потреби накладна видається одержувачу в паперовому вигляді.

Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

10.03.2020 між Позивачем та Акціонерним товариством „Українська залізниця було укладено Договір з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що підтверджується Заявою про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №36016172/2020-01 від 10.03.2020, підписаною електронним цифровим підписом представника Замовника, та Повідомленням про укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №36016172/2020-01 від 10.03.2020, в якому повідомляється про укладення Договору та присвоєні коди Замовника, а саме як відправника / одержувача: 3405, як платника: 8204534, зі станцією приписки Здолбунів.

В умовах вказаних договорів зазначено наступне:

- п. 1.1. Предметом цього Договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Де Перевізник - акціонерне товариство «Українська залізниця», а Замовник (вантажовласник, вантажовідправник, вантажоодержувач, платник) - Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Волинь-Бетон».

Відповідно до п.1.5. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, Договір є публічним договором, за яким Перевізник бере на себе обов`язок здійснювати надання послуг, пов`язаних з організацією та здійсненням перевезення вантажів залізничним транспортом загального користування кожному, хто до нього звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх замовників, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

2.1.5.Замовник зобов`язаний відшкодовувати Перевізнику витрати, пов`язані із затримками вагонів, контейнерів і вантажів з причин, що не залежать від Перевізника, які виникли на станціях залізниць України, зокрема з наступних причин: неправильне оформлення відправниками перевізних документів; недодання до накладної документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил чи невірне їх оформлення; перевірка вантажів (маси вантажу) митними та іншими державними органами контролю;

недотримання технічних умов розміщення та кріплення вантажів; недостатність грошових коштів та закриття коду платника; інші причини. Оплата вказаних послуг здійснюється шляхом списання з сум внесеної передоплати за кодом платника.

Згідно п 2.1.7. вказаного Договору Замовник (Позивач він же вантажовласник) зобов`язаний підписувати не пізніше двох робочих днів від дня надання послуг накопичувальні картки зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) форми ФДУ-92, відомості плати за користування вагонами форми ГУ46, відомості плати за користування контейнерами форми ГУ-46к, відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу форми ГУ-46а. А у випадку оформлення вказаних вище документів в паперовій формі на вимогу Замовника - підписувати та надавати Перевізнику не пізніше двох робочих днів від дня надання такої його вимоги.

2.3.4. Вести облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати Замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі.

Паперові копії таких документів надаються за зверненням Замовника за цінами встановленими в Додатку 1-1 до Договору через станцію або через один з підрозділів філії «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень» АТ «Укрзалізниця», що вказано у такому зверненні Замовника.

В разі, оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються Замовнику безоплатно.

Відповідно до п.3.4.4. Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом плата за користування власними вагонами Перевізника нараховується та сплачується Замовником у випадку їх затримки під час перевезення з причин, що не залежать від Перевізника. В таких випадках кількість годин затримки обліковується окремо по кожній станції затримки на підставі актів загальної форми ГУ-23.

Відповідно до п. 7.1. усі спірні питання з виконання Договору вирішуються шляхом переговорів, а у випадку недосягнення домовленості - у претензійно-позовному порядку:

- претензії, щодо незбереження вантажів, прострочення в доставці вантажів при перевезенні заявляються Перевізнику на адресу АТ «Укрзалізниця»: 03150, Україна, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, б. 5;

- інші претензії, що виникли з перевезення вантажів, заявляються Перевізнику на адресу філії «Центр транспортної логістики» АТ Укрзалізниця»: 03038, Україна, м. Київ, вул. Федорова, б. 32.

Досудового врегулювання спору між сторонами Позивачем не проводилось.

Згідно п 8.1. Сторони домовились про використання електронного документообігу. Для організації електронного документообігу використовується власні інформаційні системи Перевізника.

У графі 49 відправки №36466290 (згідно якої прибув вагон №97122626) наявна відмітка «Одержувача повідомлено 22.06.2021 22-50».

Позивач отримав вантаж лише 23.06.2021 о 07 год 45 хвилин.

Відповідач вважає, що оскільки, вантажоотримувач (Позивач) не вчинив дії передбачені Правилами та договором Відповідачем було складено Акт загальної форми ГУ -23 №3180 о 0 год 50 хв. про затримку вагону з вантажем. Позивач лише о 07.43 год 23.06.2021 про, що свідчить відмітка у Графі 53 відправки №36466290 із накладенням електронного цифрового підпису «ЕЦП». Отримання вантажу відбулось на підставі довіреності На підставі Відомості №23060069 плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу за 23.06.2021 всього нараховано за маневрову роботу на суму 884,50 грн. без ПДВ проведену маневрову роботу із вагоном №97122626.

25.06.2021 складено Акт загальної форми ГУ -23 № 3221, що Відомості плати №23060069 від 23.06.2021 ТзОВ «ВО Волинь-Бетон» не підписані, а отже відсутні заперечення та зауваження, які могли б заборонити Відповідачу стягувати у подальшому плату.

25.06.2021 відповідно до Правил користування вагонами складено Відомість №25060072 плати користування вагонами на підставі актів загальної форми ГУ -23 №3187, №3180, Пам`яток про подавання вагонів №108; Пам`яток про забирання вагонів № 116 нараховано плату за користування вагонами в сумі 263,3 грн без ПДВ, користування вагонами слало 43:00 год., плата за користування вагоном у зв`язку з затримкою нарахована лише за 6,55 год (ГУ -23 №3187, №3180).

27.06.2021 складено Акт загальної форми ГУ -23 № 3262, що Відомість №25060072 користування вагонами ТзОВ «ВО Волинь-Бетон» не підписані, а отже відсутні заперечення та зауваження, які могли б заборонити Відповідачу стягувати у подальшому плату.

На підставі накопичувальної картки форми ФДУ-92 № 25061055 ТзОВ «ВО Волинь-Бетон» нараховано збір за зберігання вантажу у вагоні №97122626 (відправка №36466290) протягом 1 доби за 70 тонн в сумі 846,4 без ПДВ.

Оцінка суду.

Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Частинами 1 та 2 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Відповідно до частини 5 статті 307 Господарського кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Слід зазначити, що спеціальне законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 (далі - Статут залізниць України), та інших актів законодавства України, зокрема Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086 (надалі-Правила обчислення термінів доставки вантажів).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України, накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з статтею 22 Статуту залізниць України, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Статтею 23 Статуту залізниць України передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Абзацами 1-3 статті 41 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Відповідно до пункту 1.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, залізниці зобов`язані доставляти вантажі за призначенням у наступні терміни, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах у термін 1 доба на кожні повні та неповні 200 км.

Згідно з абзацом 1 пункту 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо правильності нарахування позивачу плати за користування вагонами, збору за зберігання вантажу та плати за маневрову роботу.

Дійсно, як зазначає Позивач, Відповідач не наводить жодного пункту Правил видачі вантажів, ні пункту Статуту залізниць, які б зобов`язували Позивача протягом 2-х годин з моменту повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу розкредитувати та отримати вантаж.

Як вбачається з акту загальної форми ГУ-23 №3187 від 23.06.2021, даний акт затримки складено у зв`язку із простоюванням вагонів на коліях станції призначення в очікування розкредитування перевізних документів.

Розкредитування перевізних документів це є надання зі сторони вантажоодержувача документів, які засвідчують право на отримання вантажу.

Проте, жодною нормою Правил перевезення вантажів, Статутом залізниць не встановлено, що вантажоодержувач повинен розкредитувати перевізні документи протягом 2-х годин з моменту повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу.

В той же час, що згідно ч.2 ст. 116 Статуту залізниць передбачено, що штраф за несвоєчасну доставку вантажів залізницею не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Тобто, Статут залізниць передбачає, що строк розкредитування становить 24 год з моменту повідомлення одержувача про прибуття вантажу.

Разом з тим, розкредитування перевізних документів це є фактично процедурою видачі вантажів.

Згідно п. 10 Правил видачі вантажів, при подаванні вагонів під вивантаження засобами вантажоодержувача на місця загального користування, передача їх провадиться безпосередньо на місцях вивантаження і засвідчується підписами представників станції і одержувача в пам`ятці про подавання/забирання вагонів.

Тобто, у випадку повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626) 22.06.2021 о 22:50. залізниця зобов`язана була поставити вагон з вантажем на колію на місця загального користування.

Згідно п. 1.9 Розділу III Збори за роботи та послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, не стягується плата за маневрову роботу, яка виконується в процесі подачі й забирання вагонів на під`їзних, портових (пристанських) коліях, а саме: розставляння вагонів, що подаються, на вантажні фронти та забирання їх після закінчення вантажних операцій; підбирання вагонів на станційних коліях перед подаванням на під`їзні, пристанські (портові) колії, а також після здавання з під`їзної колії.

За подачу або забирання навантажених і порожніх вагонів на місця загального користування збір не нараховується.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення Позивача до Відповідача про вчинення маневрових робіт (вагон №97122626), а тому на думку суду, позивач не зобов`язаний вносити плату за маневрові роботи, не пов`язані з подачею чи забиранням вагонів, які вчинені відповідачем самовільно, за відсутності будь-якої вини вантажоодержувача.

Відповідач був зобов`язаний поставити вагони під вивантаження на колії загального користування, і за вказані маневрові роботи Збірником тарифів жодна оплата не нараховується.

Щодо посилань відповідача про відсутність будь-яких заперечень та не підписання відомостей плати за користування вагонами, що то операції, пов`язані з відправленням та прибуттям вантажу, оформлення перевізних документів здійснюється за допомогою Автоматизованої системи «Клієнт УЗ» автоматизованої системи з оформлення та обробки перевізних документів на перевезення вантажів залізничним транспортом України вантажовідправниками через мережу Інтернет.

Дана програма при заповненні відомостей плати за користування вагонами, накопичувальних карт, які є підставою для списання коштів з рахунку вантажоодержувача за операції, пов`язані з прибуттям та отриманням вантажу. їх підпису не передбачає можливості в електронній формі підписати дані документи із запереченнями (доказів зворотнього суду не доведено).

Паперові форми відомостей плати за користування вагонами, накопичувальні картки між вантажоодержувачем та залізницею не оформляються. Таким чином, єдиним способом який дозволяє не погодитись із виставленими залізницею платами за користування вагонами чи накопичувальними картками є саме їх не підписання ЕЦП зі сторони вантажоодержувача. Саме тому, і зв`язку із тим, що вантажоодержувач не погоджувався із відомостями плати за користування вагонами та розміром нарахованої плати, зазначені відомості і не були підписані позивачем.

Так, за позицією відповідача, позивач зобов`язаний був розкредитувати перевізні документи протягом 2 годин після отримання повідомлення про прибуття вантажу.

Вказує, що у графі 49 залізничної накладної №36466290 вказано, що вантажоодержувача повідомлено про подачу вагонів під вивантаження 22.06.2021 о 22:50 год.

Позивач, звертає увагу суду, що відповідно до ст. 22 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Проте, відповідно до ст. 42 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана повідомити одержувача в день прибуття вантажу або до 12-ої години наступного дня. Порядок і способи повідомлення встановлюються начальником станції. Одержувач може визначити спосіб повідомлення. Якщо залізниця не повідомить про прибуття вантажу, одержувач звільняється від внесення плати за користування вагонами (контейнерами) і за зберігання вантажу до того часу, як буде надіслано повідомлення. За угодою між одержувачем і станцією вагони (контейнери) можуть подаватися без попереднього повідомлення.

Повідомлення вносяться у Книгу прибуття вантажу форми ГУ-42.

Крім повідомлення про прибуття вантажу станція зобов`язана повідомити одержувача про час подачі вагонів під навантаження або вивантаження не пізніше ніж за дві години до подачі. За угодою між одержувачем і станцією подача може здійснюватися і без попереднього повідомлення. Реєстрація повідомлень про прибуття і подавання вагонів здійснюється станцією в електронному або паперовому вигляді. Повідомлення про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження у паперовому вигляді вносяться у Книгу повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження за встановленою формою ГУ-2 (додаток 7 до Правил користування вагонами і контейнерами). Таким чином, Правилами перевезень передбачено ведення двох Книг прибуття вантажів форми ГУ-42 та Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2.

У графі №49 залізничної накладної зазначається саме дата та час повідомлення вантажоодержувача про прибуття вантажу на станцію, а не час подавання вагону під вивантаження, як помилково стверджує відповідач.

Позивач не заперечує факту, що повідомлення про прибуття вантажу на станцію надійшло 22.06.2021 о 22-50 год.

Також, відповідачем не надано суду повідомлень з Книги повідомлень про час подавання вагонів під навантаження або вивантаження форми ГУ-2, які б підтверджували, що залізницею було повідомлено позивача про подавання вагонів від вивантаження саме 22.06.2021 о 22:50 хв.

Жодними нормами Статуту залізниць, Правилами видачі вантажів не передбачено, що вантажоодержувач зобов`язаний розкредитувати та отримати вантаж протягом 2 годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу.

Зокрема, процес розкредитування перевізних документів та отримання вантажу передбачає візуальний огляд вагона на цілісність 4 (чотирьох) пломб, які фіксуються зверху вагону.

Для того щоб оглянути вагон, такий вагон має бути поставлений на місце вивантаження (на колії загального користування) де немає високовольтних проводів, тобто на місця спеціально пристосовані для таких процедур.

Оскільки, повідомлення про прибуття вантажу надсилається вантажоодержувачу після прибуття вагону на станцію до моменту його подачі під вивантаження на колії загального користування, то позивач позбавлений можливості розкредитувати перевізні документи.

Оскільки, відповідачем було неправомірно складено акт ГУ-23 №3180 про затримку вагону з вантажем, то і нарахування збору за маневрову роботу в розмірі 884,00 грн., яку відповідач вчинив безпідставно, так як правомірних підстав для вчинення маневрової роботи з вагоном №93573491 не було, відповідачем нараховано неправомірно.

Таким чином, збір за зберігання вантажу у розмірі 846,40 грн. нарахований за затримку вагона №97122626, який простоював на коліях залізниці в очікуванні розкредитування перевізних документів за період з 23.06.2021 00:50 год до 23.06.2021 07:45 грн. є безпідставним.

Водночас, суд зазначає, що позивачем обрано невірний спосіб захисту, з огляду на наступне.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Частиною 2 статті 16 ЦК України передбачено перелік способів захисту цивільних прав, які мають універсальний характер та можуть застосовуватися до всіх чи більшості суб`єктивних прав. Разом з тим, законодавцем передбачено, що такий перелік не є вичерпним та надано право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 статті 16). Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту. Якщо спеціальні норми права визначають конкретні заходи з урахуванням специфіки порушеного права та характеру правопорушення, особа вправі скористатися такими способами захисту. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання даної норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

У пункті 145 Рішення ЄСПЛ від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного королівства" суд зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 Рішення ЄСПЛ у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2015).

Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Відповідний висновок наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 23.12.2021 у справі № 910/13/21 підсумував, що до господарського суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено, не визнається, оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач самостійно визначає предмет, підстави позову, обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, зазначає суб`єктний склад у судовому процесі. Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову як вимоги про захист порушеного або оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу є спосіб захисту цього права чи інтересу. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, суб`єктний склад цих конкретних спірних правовідносин, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Верховний Суд з огляду на вище вказані міркування висновує, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Адже, рішенням суду має вирішуватись питання про захист визначених, конкретних прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських правовідносин, а не ілюзорних та абстрактних, тобто ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого права. Під час розгляду справи суд має перевірити вищевказане у розрізі доводів та доказів як позивачів так і відповідача, з огляду на тягар доказування, ураховуючи принцип змагальності та диспозитивності, завдань господарського судочинства в цілому.

З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту, що унеможливлює задоволення його позовних вимог і не призводить до поновлення його законних прав та інтересів. Предметом позову може бути певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондується зі способовим захисту права, під якими слід розуміти заходи, прямо передбачені з метою припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення.

Отже, суд вправі застосовувати способи захисту цивільних прав, які випливають із характеру правопорушень, визначених спеціальними нормами права, а також повинен враховувати критерії "ефективності" таких засобів захисту та вимоги частин 2-5 статті 13 Цивільного кодексу України щодо недопущення зловживання свободою при здійсненні цивільних прав особою.

Як вже зазначено судом 10.03.2020 між Позивачем та Акціонерним товариством „Українська залізниця було укладено Договір з організації перевезення вантажів залізничним транспортом, що підтверджується Заявою про прийняття в цілому пропозиції (акцепт) укладення Договору про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №36016172/2020-01 від 10.03.2020.

Відповідно до п.4.1. зазначеного Договору розрахунки за Договором здійснюються через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця».

Згідно п.4.2 Договору оплата послуг відповідно до говору здійснюється в національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання Перевізника, вказаний в розд.14 Договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів з обслуговуючим банком на поточний рахунок Перевізника зі спеціальним режимом використання. Одержані на поточний рахунок з спеціальним режимом використання кошти Перевізник зараховує на особовий рахунок Замовника.

У п.4.9 Договору сторони обумовили., що у випадку незгоди з нарахованими платежами та сумою списаних з особового рахунку коштів Замовник для проведення перевірки письмово повідомляє Перевізника на вказану в розділі 7 Договору адресу. У випадку виявлення Перевізником неправильного нарахування платежів здійснюється перерахунок , після чого надлишок списаних коштів зараховується на особовий рахунок Замовника, як оплата за майбутні перевезення або ж додатково з сум внесеної попередньої оплати списуються кошти для оплати належних Перевізнику платежів в порядку та строки передбачені законодавством.

Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644 затверджено Правила розрахунків за перевезення вантажів (ст.62 Статуту), якими встановлено, що розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору (додаток 1), згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника (п.2.3).

Як вже зазначалось, на виконання умов укладеного між сторонами договору про організацію перевезень вантажів, залізницею відкрито ТзОВ «ВО «Волинь-Бетон» особовий рахунок з присвоєнням єдиного коду платника.

У п.2.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів (ст.62 Статуту) встановлено, що платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг.

У відповідності до п.2.6 цих Правил, розрахунковий підрозділ веде облік надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг. Облік витрачених коштів здійснюється на підставі перевізних документів, накопичувальних карток (додаток 3), відомостей плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, які можуть бути оформлені в електронному вигляді (з накладенням електронного цифрового підпису). Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику. У випадках, визначених чинним законодавством, на суми платежів і зборів, що підлягають сплаті, залізниця нараховує податок на додану вартість, сума якого відображається в особовому рахунку платника.

Наявним в матеріалах справи, витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210627 від 27.06.2021 підтверджується списання, нарахованих АТ «Укрзалізниця» платежів по відправці №36466290 від 19.06.2021 року (№ вагона 97122626), зокрема плату за користування вагонами згідно відомості №25060072, інші платежі згідно накопичувальної картки №25061055; витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210626 від 26.06.2021 підтверджується списання коштів згідно відомості №23060069 від 23.06.2021 плати за подання, забирання вагонів та маневрову роботу; витягом з системи «Філія «Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ «Укрзалізниця» №20210627 від 27.06.2021 підтверджується списання коштів згідно відомості №25060072 плати за користування вагонами та накопичувальної картки №25061055 від 25.06.2021, - що підтверджується сторонами.

Аналіз статті 62 Статуту залізниць та пунктів 1.10., 2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 дозволяє зробити такий висновок.

Частиною 1 статті 62 Статуту залізниць регламентовано, що порядок розрахунків за надані залізницею послуги здійснюється згідно з чинним законодавством. Таким законодавством є Правила розрахунків за перевезення вантажів (далі - Правила) та Типовий договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, на підставі яких укладаються договори з конкретними замовниками послуг. Зазначені Правила передбачають відкриття та ведення підрозділом залізниці особового рахунку платника, який відображає надходження розрахункових документів про здійснення передоплати замовником за надані в майбутньому послуги залізниці, документів про здійснені перевезення та надані залізницею послуги. Списання коштів з особового рахунку проводиться на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами та контейнерами. Усі належні платежі за додаткові послуги включаються в накопичувальні картки. У разі незгоди платника з підставами або розміром нарахування, він має право звернутись до залізниці з вимогою повернути у встановленому Статутом порядку на особовий рахунок зайво нараховану суму (пункт 4.9. Типового Договору). Отже, у випадку не вирішення спору у претензійному порядку, скаржник, захищаючи свої права та інтереси, вправі звернутися до суду з вимогою про відновлення запису на його особовому рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому незаконно списаної грошової суми.

Отже, саме спосіб захисту майнових прав шляхом зобов`язання відповідача відновити запис на особовому рахунку замовника послуг у залізничному перевезенні та відобразити (відновлення, збільшення) суми безпідставно списаної відповідачем у розмірі 1994,20 грн. (що включає в себе: плату за користування вагонами на суму 263,30 грн., збір за маневрову роботу на суму 884,50 грн. та збір за зберігання вантажів при перевезенні експортно-імпортних та внутрішніх вантажів у вагонах у розмірі 846,40 грн.) відповідатиме способам захисту, визначеним спеціальними нормами права, та буде узгоджуватися із загальними вимогами щодо належності засобів правового захисту відповідно до статей 55, 124 Конституції України, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Беручи до уваги вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував вище, є вірогідними. Відповідач не подав належних доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що подані позивачем.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (позиція Верховного Суду в постанові від 23.10.2019 р. по справі № 917/1307/18).

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено вірогідними, достатніми та допустимими доказами наявність правових підстав для задоволення його позовних вимог, внаслідок чого суд вирішив позов задовольнити повністю.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22 лютого 2007 року в справі «Красуля проти Росії», від 5 травня 2011 року в справі «Ільяді проти Росії», від 28 жовтня 2010 року в справі «Трофимчук проти України», від 9 грудня 1994 року в справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 1 липня 2003 року в справі «Суомінен проти Фінляндії», від 7 червня 2008 року в справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії») свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Судові витрати:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 129, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

В задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повний текст рішення підписано 20.07.2022.

Суддя Кітаєва С.Б.