ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2022 року м.Дніпро Справа № 904/8016/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. (доповідач)

суддів: Кузнецова В.О., Чередка А.Є.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 (суддя Бондарєв Е.М.)

у справі №904/8016/21

за позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача: Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про стягнення 106 959,02 грн. збитків за неналежне виконання договору постачання природного газу

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення 106 959,02 грн. збитків за неналежне виконання договору постачання природного газу.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 106 959,02 грн. збитків за неналежне виконання договору постачання природного газу та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 270,00 грн.

Не погодившись з вказаним рішенням Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося з апеляційною скаргою, згідно якої просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що сторонами в договорі чітко визначено порядок відшкодування збитків. Згідно пункту 5.7. Договору встановлено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов п.3.13 договору здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до пунктів 3.12.1 або 3.13.2 пункту 3.13 договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

Отже сторони чітко визначили порядок застосування збитків. Позивачем було направлено відповідачу акт претензію №26-2244-19 від 13.06.2019, який було надіслано 19.06.2019. Листом від 03.07.2019 вих №2596 відповідач залишив без задоволення акт-претензію позивача з підстав необґрунтованості та фактично не відшкодував виставлені збитки в тому числі, у зв`язку з нарахуванням їх в порушення умов договору. Таким чином, з огляду на те, що протягом зазначеного в п.5.7 двадцятиденного періоду відповідач не відшкодував позивачу збитки, відповідач несе відповідальність перед позивачем виключно на загальних підставах про що чітко зазначено в договорі і що не враховано судом першої інстанції при прийнятті рішення. Окрім того апелянт звертає увагу, що для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною умовою є наявність всіх елементів складу цивільно-правового правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника і збитками, вина боржника. Позивач на підтвердження своїх збитків не надає доказів та не наводить жодних обставин, які можуть свідчити про зменшення його майнових благ, понесених витратах, пошкодження майна або доходів, які він міг отримати. Апелянт вважає заявлені позивачем збитки у розмірі 106 959,02 грн. умовними, та непідтвердженими жодними належними доказами.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 05.04.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 у письмовому провадженні без виклику та повідомлення учасників справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 23.06.2022 зупинено провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 до закінчення розгляду Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №904/6994/20.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду 17.06.2022 було прийнято постанову у справі №904/6994/20.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 20.07.2022 поновлено апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та перевіривши правильність висновків місцевого господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", найменування якого змінено на Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" (споживач) 05.10.2018 укладений Договір №3508/18-ТЕ-5 постачання природного газу (з урахуванням додаткових угод надалі Договір), відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставити відповідачу природний газ, а відповідач зобов`язався оплатити його на умовах договору.

Пунктом 2.1 Договору, в редакції додаткової угоди №4 від 27.11.2018, сторони визначили період і замовлений споживачем загальний обсяг поставки природного газу, а також погодили щомісячні обсяги поставок природного газу.

Згідно з п. 2.2 Договору споживач підтвердив, що замовлені ним обсяги природного газу, які визначені пунктом 2.1 договору, повністю покривають його потреби у відповідних розрахункових періодах, і він самостійно визначає обсяги, зазначені в пункті 2.1 договору, а також несе відповідальність за правильність їх визначення.

Відповідно до пункту 2.4 Договору перегляд та коригування замовлених відповідачем обсягів природного газу за договором може відбуватися за ініціативою відповідача шляхом підписання додаткової угоди, в тому числі протягом відповідного розрахункового періоду, для цього споживач (відповідач) зобов`язаний надати постачальнику (позивачу) не пізніше ніж за три робочі дні до кінця місяця постачання газу два екземпляри належним чином оформленої додаткової угоди. Споживач при цьому зобов`язався самостійно контролювати обсяги використання природного газу і своєчасно обмежувати (припиняти) використання природного газу у разі перевищення замовлених обсягів або своєчасно надавати додаткові угоди на коригування замовлених обсягів за цим Договором.

Приймання-передача газу, переданого позивачем відповідачу у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу (п.3.8. Договору).

Додатковою угодою №5 від 13.03.2019 до договору сторони погодили застосування з 01.03.2019, зокрема, пунктів 3.13 та 5.7 (в редакції додаткової угоди №4 від 28.11.2018).

Відповідно до пункту 3.13 Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.11.2018), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 Договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою: В=(Vф- Vп) х Ц х К, де:

Vф - об`єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором відповідно до акту приймання-передачі природного газу;

Vп - замовлений обсяг природного газу на розрахунковий період, зазначений в пункті 2.1 договору;

Ц - ціна природного газу за договором;

К - коефіцієнт, який дорівнює 0,5.

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 договору, здійснюється наступним чином:

- постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 Договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 Договору, розраховує збитки відповідно до пунктів 3.12.1 або 3.13.2 пункту 3.13 Договору;

- постачальник після 15 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, надає споживачу акт-претензію щодо відшкодування збитків та розрахунок збитків;

- споживач протягом 20 (двадцяти) робочих днів з моменту отримання акту-претензії, зобов`язаний відшкодувати постачальнику вартість збитків на рахунок, визначений в акті-претензії.

У разі, якщо протягом зазначеного періоду споживач не відшкодував (не повністю відшкодував) постачальнику збитки, споживач несе відповідальність перед постачальником на загальних умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України.

За змістом підпункту 8 пункту 6.2 Договору споживач зобов`язаний, зокрема, відшкодувати позивачу збитки, розраховані відповідно до пункту 3.13 Договору.

Відповідно до підпункту 4 пункту 6.3 Договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, що виникли через порушення споживачем умов пункту 2.1 договору у разі, якщо відхилення фактично використаних споживачем в розрахунковому періоді обсягів газу більш ніж на 5% (як в бік збільшення, так і зменшення фактично використаних обсягів) відрізняється від замовлених.

У пункті 9.3 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 27.11.2018) сторони передбачили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить 5 років.

Розділом 11 Договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 27.11.2018) визначено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника, і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

В додатковій угоді №6 від 20.03.2019 сторони уточнили п.2.1 Договору та погодили, що постачальник передає споживачу з 01.10.2018 по 30.04.2019 замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 103 093,838 тис.куб.метрів в тому числі по місяцях (далі розрахункові періоди) (тис.куб.м): листопад 2018 - 13 064,464; грудень 2018 - 24 058,784; січень 2019 24 869,447; лютий 2019 20 099,143; березень 2019 17 364; квітень 2019 3 638.

Відповідно до пункту 2.1 Договору (в редакції додаткової угоди №8 від 17.04.2019) постачальник повинен був передати природний газ споживачу протягом квітня 2019 року в обсязі 3 055,581 тис. куб. м.

На виконання умов договору позивач протягом листопада 2018 року - квітня 2019 року передав у власність відповідача природний газ, про що в матеріали справи надано підписані сторонами акти приймання-передачі природного газу від 30.11.2018, 31.12.2018, 31.01.2019, 28.02.2019, 31.03.2019, 30.04.2019.

Вказані акти містять печатки підприємств та підписані повноважними представниками сторін без зауважень щодо якості й обсягу поставленого природного газу.

Разом з тим з акту приймання передачі природного газу від 30.04.2019 вбачається, що споживачем було спожито у квітні 2019 року 2 570,238 тис.куб.м., що менше ніж погоджено сторонами в Додатковій угоді №8 від 17.04.2019.

19.06.2019 позивачем було надіслано на адресу відповідача Акт-претензію вих №26-2244-19 від 13.06.2019, відповідно до якого вимагав сплатити 1 271 071,33 грн. збитків, нарахованих на підставі пунктів 3.13 та 5.7 Договору, а також пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, оскільки за підсумками квітня 2019 різниця між замовленим обсягом природного газу та фактичним обсягом використаного газу перевищує 5%.

Листом вих.№2596/32 від 03.07.2019 відповідачем надано відповідь, згідно якої останній послався на умови договору, зокрема п.3.13, яким передбачено, що якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного споживачем природного разу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу на відповідний період (зазначений в п.2.1 Договору), споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки в порядку, визначеному п.5.7 Договору.

При цьому розмір збитків визначається наступним чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою.

Пунктом 5.7 Договору передбачено, що відшкодування позивачу збитків, розрахованих відповідно до умов пункту 3.13 договору, у разі, зокрема, постачальник на підставі даних, зазначених в акті приймання-передачі (якщо споживач порушив пункт 3.9 договору та не надав акт приймання-передачі, використання газу за відповідний період приймається 0 куб.м.) та замовлених обсягів, визначених пунктом 2.1 договору, розраховує збитки відповідно до пунктів 3.12.1 або 3.13.2 пункту 3.13 договору. Таким чином дані підпункти застосовуються до споживача лише за умови не виконання ним положень викладених в пункті 3.9 Договору. Споживачем не порушувалися зазначені умови договору та своєчасно подавалися постачальнику всі підтверджуючі документи щодо фактично спожитого об`єму газу. Окрім того споживач зазначив, що застосування постачальником штрафних санкцій завдає збитків саме АТ «Криворізька теплоцентраль», що в свою чергу призводить до штучного здорожчання природного газу, та як наслідок необґрунтованого збільшення зобов`язань споживача. З огляду на викладені обставини відповідач відмовив в задоволенні акту-претензії.

Згідно листа від 02.12.2019 вих №26-4486-19 позивач повідомив відповідача про перерахунок по акту-претензії від 13.06.2019 №26-2244-19, згідно якого розмір збитків складає 106 959,02 грн.

Листом від 20.12.2019 вих №6133/32 відповідач вчергове послався на своєчасне виконання ним умов договору та відмовив в задоволенні актів-претензій.

Несплата відповідачем 106 959,02 грн. збитків і стала причиною виникнення спору.

Задовольняючи позовні вимоги господарський суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується, що у спірний період відповідачем спожито природного газу з відхиленням більше ніж на 5% ніж погоджено з позивачем. Таким чином відповідно до положень пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, у відповідача наявний обов`язок відшкодувати позивачу завдані збитки. При цьому суд зазначив, що відповідач не вчиняв жодних дій у порядку, встановленому п. 2.2, 2.4 договору, п. 10 розділу VI Правил постачання природного газу, щодо відповідного коригування обсягів газу до визначеного рівня споживання за відповідний місяць. З огляду на викладене господарський визнав обґрунтованими позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 106 959,02 грн. збитків.

Разом з тим колегія суддів не погоджується з висновком господарського суду з огляду на наступне.

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, за приписами ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України (ЦК України), є договір.

Відповідно до статей 626 - 629 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За приписом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно зі статтею 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (стаття 623 ЦК України).

Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За приписами статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).

Правовідносини сфері використання природного газу регулюються, у тому числі, Законом України «Про ринок природного газу» (далі - Закон), Правилами постачання природного газу, завт. постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - Регулятор) від 30.09.2015 №2496, дія яких поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС (п. 2 Розділу І Правил).

Відповідно до п. 6.ч.5. ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» договір постачання повинен містити такі істотні умови як порядок відшкодування та визначення розміру збитків, внаслідок порушення договору постачання.

За змістом Розділу VІ Правил постачання природного газу (чинних на час виникнення спірних правовідносин) відшкодування збитків споживачем, що не є побутовим, здійснюється, зокрема, у випадку, якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде менший від підтвердженого обсягу природного газу (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків у розмірі не більше подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний період

У договорі постачання між постачальником та споживачем, що не є побутовим, може встановлюватись допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, в межах якої не здійснюються заходи, визначені пунктом 1 цього розділу.

Сторонами у Договорі передбачено обсяги газу, які є плановими та можуть змінюватися, у тому числі, за додатковими угодами до Договору. Зокрема, за підсумками розрахункового періоду допускається відхилення, тобто зменшення або перевищення фактичних обсягів споживання природного газу, встановлених у Договорі, у межах 5 (п`яти) відсотків, яке не тягне за собою застосування штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3.13 Договору (в редакції додаткової угоди №4 від 27.11.2018), якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний обсяг використаного відповідачем природного газу більше ніж на 5% відрізняється від замовленого обсягу газу на відповідний період (зазначений в пункті 2.1 договору), відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки в порядку, визначеному пунктом 5.7 договору. При цьому розмір збитків визначається таким чином:

- 3.13.1 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде менший від замовленого обсягу природного газу, споживач зобов`язаний відшкодувати постачальнику збитки у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від вартості недовикористаного обсягу газу за звітний (розрахунковий) період;

- 3.13.2 якщо фактичний об`єм (обсяг) використання природного газу буде перевищувати замовлений обсяг природного газу на цей період, відповідач зобов`язаний відшкодувати збитки за перевищення об`єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою.

Пунктом 3 розділу VІ Правил постачання природного газу передбачено, що за результатами виявлених порушень представником постачальника складається акт-претензія, який оформлюється з урахуванням таких вимог: 1) форма акта-претензії є довільною; 2) при порушенні, зазначеному в підпункті 3 пункту 1 цього розділу, акт-претензія складається представниками постачальника після пред`явлення ними відповідних посвідчень у присутності уповноваженого представника споживача (власника або наймача) і скріплюється їхніми підписами. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це зазначається в акті-претензії. Акт-претензія щодо відмови споживача у доступі до території об`єкта споживача вважається дійсним, якщо його підписали представник постачальника та одна незаінтересована особа за умови посвідчення їх осіб або три представники постачальника. У разі відмови споживача від підписання акта-претензії про це робиться відмітка в обох примірниках цього акта, і другий його примірник надсилається споживачеві реєстрованим поштовим відправленням.

Акт-претензія, у якому зазначаються підстави та розмір нарахованих збитків, складається в двох примірниках, один з яких надсилається (надається) споживачу (з позначкою про вручення), а споживач зобов`язаний протягом двадцяти робочих днів з моменту його отримання відшкодувати постачальнику завдані збитки або написати мотивовану відмову від їх повного або часткового відшкодування.

У випадку нереагування у встановлений строк на акт-претензію або невідшкодування завданих збитків постачальник має право звернутись до суду.

Отже п. 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає можливість відшкодування споживачем збитків постачальнику. В пункті 3.13 договору передбачено підстави відшкодування збитків та визначення їх розміру.

Верховний Суд в постанові від 14.12.2021 у справі №924/5/21 зазначив, що враховуючи положення пункту 1 розділу VI Правил постачання природного газу, а також те, що Договором передбачено планові обсяги природного газу та встановлена допустима величина відхилення від підтверджених обсягів природного газу, Позивач має право вимагати від споживача відшкодування збитків у разі підтвердження факту, що за підсумками розрахункового періоду фактичний об`єм (обсяг) споживання природного газу, що закуплений постачальником за договором постачання природного газу, буде відрізнятися від підтвердженого обсягу природного газу на 5 процентів (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем).

При цьому, визначальним є те, що пункт 1 розділу VI Правил постачання природного газу передбачає можливість відшкодування споживачем збитків постачальнику.

Проте наявність у постачальника такого права не вказує на можливість автоматичного/безумовного стягнення суми збитків у розмірі, встановленому Договором та Правилами постачання природного газу, який у випадку перевищення підтвердженого обсягу природного газу розраховується за відповідною формулою.

У постановах від 25.03.2021 у справі №910/4608/20, від 25.08.2021 у справі №911/3215/20, від 21.09.2021 у справі №904/6992/20, від 26.10.2021 у справі №904/6985/20, від 14.12.2021 у справі №924/5/21, від 16.12.2021 у справі №911/3214/20, від 23.12.2021 у справі №908/24/21 Верховний Суд неодноразово зазначав, що право на стягнення збитків зі споживача (передбачене п. 1 розд. VI Правил споживання природного газу та п. 3.13 договору) не звільняє постачальника (позивача) від обов`язку доведення наявності таких збитків та їх розміру належними та допустимими доказами у порядку, передбаченому ГПК України.

Відповідно до норми ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Нормами статей 224, 225 ГК України врегульовані питання відшкодування збитків, склад та розмір відшкодування збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Висновок Верховного Суду про покладення на позивача обов`язку довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками викладено в постановах від 25.03.2021 у справі №910/4608/20 та від 21.09.2021 у справі №904/6992/20.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в постанові від 17.06.2022 у справі №904/6994/20 зазначила, про відсутність підстав для відступу від висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 25.03.2021 у справі №910/4608/20 та від 21.09.2021 у справі №904/6992/20.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач в квітні 2019 року передав у власність відповідача природний газ в обсязі 2 570,23800 тис. куб. м, що на 485,34300 тис. куб.м менше від погодженого сторонами обсягу в пункті 2.1 договору.

Разом з тим колегія зазначає, що сам по собі факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором у частині відповідності фактичного обсягу спожитого обсягу природного газу замовленим обсягам природного газу на відповідний період не може бути підставою для стягнення з відповідача збитків за умови ненадання позивачем доказів їх фактичного понесення.

Як вже було зазначено, позивач повинен довести факт завдання йому збитків, розмір зазначених збитків, причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань і завданими збитками та надати докази невиконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань.

Проте позивачем не доведено усіх елементів складу правопорушення, необхідних для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків,

Враховуючи вищевикладене, колегія зазначає, що висновок господарського суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми є безпідставним та передчасним.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 вказаного кодексу обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 76 ГПК України).

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У пунктах 1 - 3 частини 1 статті 237 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ч. 2 цієї статті неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи, що скаржником доведена обґрунтованість апеляційної скарги, встановлені обставини та докази, наявні в матеріалах справи, свідчать про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення господарського суду та прийняти нове, про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статі 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору (за подання позовної заяви у розмірі 2 270,00 грн., за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн.) покладаються на позивача.

Керуючись статтями 269, 275-279 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/8016/21 скасувати.

Постановити нове рішення, про відмову в задоволенні позову.

Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1, ідентифікаційний код 00130850) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 405,00 грн., про що видати наказ.

Видачу наказу доручити господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя В.О.Кузнецов

Суддя А.Є.Чередко