ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/9669/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Тарасенко К.В.

Іоннікової І.А.

Секретар судового засідання: Нікітенко А.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: Слуцька Н.С. - адвокат (договір б/н від 20.10.2020);

від відповідача -1: Москічов А.С. - авдокат (дов. б/н від 28.09.2021);

від відповідача -2: не з`явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАНСО КОМПАНІ"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА",

2) приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича

про витребування майна та скасування рішення

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГАНСО КОМПАНІ» (даді - позивач/ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» (далі - відповідач -1/ ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА") та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича (далі - відповідач -2/ приватний нотаріус), у якому просить суд:

1) витребувати від ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» на користь ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» нерухоме майно - майновий комплекс, що розташований в місті Києві, по вулиці Будіндустрії, будинок 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 28223,10 кв.м, до складу якого входять: адміністративно-побутовий корпус (літ. А) загальною площею 1643,7 кв.м., цех баштових кранів (літ. Б) загальною площею 3833,7 кв.м., механо-складальний цех, заготовчий цех, цех ремонту екскаваторів, адміністративно-господарські приміщення (літ. В) загальною площею 11361,00 кв.м., виробничий корпус (літ. Г) загальною площею 9805,8 кв.м., киснева станція, приміщення балонів кисневої рампи, навіс кисневої станції (літ. Д) загальною площею 81,4 кв.м., будинок РОУ (літ. Е) загальною площею 125,5 кв.м., очисні споруди, споруди для зливних і виробничих каналізацій (літ. З) загальною площею 26,7 кв.м., блок-пост заводської готовності (літ. И) загальною площею 3,10 кв.м., заготовче відділення, столярний цех, склад матеріалів (літ. К) загальною площею 1227,2 кв.м., склад шихти, блок кімната (літ. Л) загальною площею 115,00 кв.м;

2) скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна Максима Анатолійовича, а саме:

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54421899 від 05.10.2020 17:10:55;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54422313 від 05.10.2020 17:30:04;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54423577 від 05.10.2020 19:12:42.

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54599126 від 15.10.2020 22:25:04;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54599147 від 15.10.2020 22:49:37;

- рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54599162 від 15.10.2020 23:10:42.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем-1 відсутні будь-які договірні відносини, що передбачають перехід права власності на спірний майновий комплекс, а також відповідач-1 не набув статусу іпотекодержателя за іпотечним договором № 949 та до нього не перейшло право вимоги за вказаним договором. Відтак, внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав, майновий комплекс безпідставно вибув з власності позивача. Враховуючи викладене, позивач просить витребувати від відповідача-1 нерухоме майно. Разом із віндикаційним позовом, позивачем заявлено вимоги про скасування рішень відповідача-2 про реєстрацію іпотеки, про реєстрацію обтяження майнового комплексу та про реєстрацію за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" права власності на майновий комплекс.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 позов задоволено повністю.

Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАНСО КОМПАНІ" нерухоме майно - майновий комплекс, що розташований в місті Києві, по вулиці Будіндустрії, будинок 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 28223,1 кв.м, до складу якого входять: адміністративно-побутовий корпус (літ. А) загальною площею 1643,7 кв.м., цех баштових кранів (літ. Б) загальною площею 3833,7 кв.м., механо-складальний цех, заготовчий цех, цех ремонту екскаваторів, адміністративно-господарські приміщення (літ. В) загальною площею 11361,00 кв.м., виробничий корпус (літ. Г) загальною площею 9805,8 кв.м., киснева станція, приміщення балонів кисневої рампи, навіс кисневої станції (літ. Д) загальною площею 81,4 кв.м., будинок РОУ (літ. Е) загальною площею 125,5 кв.м., очисні споруди, споруди для зливних і виробничих каналізацій (літ. З) загальною площею 26,7 кв.м., блок-пост заводської готовності (літ. И) загальною площею 3,10 кв.м., заготовче відділення, столярний цех, склад матеріалів (літ. К) загальною площею 1227,2 кв.м., склад шихти, блок кімната (літ. Л) загальною площею 115,00 кв.м.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54421899 від 05.10.2020 17:10:55, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54422313 від 05.10.2020 17:30:04, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54423577 від 05.10.2020 19:12:42, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54599126 від 15.10.2020 22:25:04, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54599147 від 15.10.2020 22:49:37, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54599162 від 15.10.2020 23:10:42, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАНСО КОМПАНІ" 808 120,00 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

- 15.05.2018 право власності на майновий комплекс було зареєстровано за ОСОБА_1 (номер запису 26145712) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.03.2005 і зареєстрованого за № 2305:

- відповідно до акта приймання-передачі від 16.05.2018, ОСОБА_1 передав, а ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» прийняло в якості вкладу до статутного капіталу майно - майновий комплекс, загальною площею 28 223, 10 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Будіндустрії, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000;

- 17.05.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світланою Василівною було здійснено реєстрацію за позивачем права власності на майновий комплекс (номер запису 26197796);

- 25.12.2007 о 14:32:00 було проведено реєстрацію іпотеки за ПАТ «УПБ» внаслідок укладення Іпотечного договору, яку в подальшому було припинено державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем 15.05.2018, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі записи про іпотеку відсутні;

- оскільки запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, суд дійшов висновку, що позивач набув право на майновий комплекс вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, у зв`язку з чим твердження відповідача-1 про те, що відчуження майна, яке складало предмет іпотеки, відбулось без згоди іпотекодержателя, є незмістовними;

- відповідач-1 набув право власності на спірне майно внаслідок укладання 27.04.2020 Договорів № 81 та № 81/1, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., та зареєстровані в реєстрі за № 618 та № 619, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020;

- з огляду на положення ч.1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку» та п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає відповідна іпотека, а не правочин з відступлення прав за іпотечним договором, а тому чинність такого правочину не залежить від факту реєстрації іпотеки як зобов`язання;

- рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 в справі № 910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, визнано за Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» право майнової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ІНВЕСТ» за Договором про надання кредиту від 03.12.2007 №888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього;

- в контексті спірних правовідносин не було дотримано обов`язкової умови для відступлення прав за іпотечним договором, а саме одночасного відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 24 Закону України «Про іпотеку»;

- на теперішній час наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2020 № 3745/5 залишається невиконаним в частині наслідків скасування прийнятих приватним нотаріусом Юдіним М.А. рішень від 15.10.2020 за №№ 5459912, 54599147, 54599162, що зумовлено саме існуванням записів про арешт спірного майнового комплексу, накладеного ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №757/27183/19-к та Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20;

- наказ Міністерства юстиції України від 25.11.2020 № 4080/5 в частині внесення до Державного реєстру відомостей про скасування рішень державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2. від 15.10.2020 №№ 54580019, 54580311, прийнятих на підставі підробленого судового рішення;

- наведене за фактичних обставин перебігу спірних правовідносин є самостійною та безумовною підставою для висновку про незаконність прийняття відповідачем-2 рішень про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і вчинення на підставі них відповідних записів за наявності чинних записів про обтяження відповідного майна судовими арештами, у випадку коли реєстратор, визнаючи силу записів про судовий арешт майна, не в змозі скасувати записи, вчинені на підставі підробленого судового рішення, то визнати законним, в такому випадку, проведення державної реєстрації прав державним реєстратором неможливо;

- здійснення реєстрації за відповідачем-1 права власності на спірний майновий комплекс всупереч встановленої заборони вчинення таких дій, відбулось за умови обізнаності відповідача-1 про наявність відповідних арештів в силу публічності наявної в Державному реєстрі прав інформації про такі арешти;

- отже, зазначені обставини реєстрації ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» за собою права власності на спірний майновий комплекс є підтвердженням його недобросовісної поведінки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 скасувати та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

Апеляційна скарга ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст., 89, 228, 386, 387, 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 5, 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та ст.ст. 12, 23,24, 33,37 Закону України «Про іпотеку», а також порушенням норм процесуального права, а саме - ст.ст. 75, 236, 237 Господарського процесуального кодексу України; нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Зокрема, узагальненні доводи скаржника зводяться до того, що місцевий господарський суд:

- не з`ясував, підстави набуття права власності ОСОБА_1 та позивачем на майновий комплекс та підстави припинення запису про іпотеку ПАТ «УПБ»;

- залишив поза увагою обставини встановлені у рішеннях судів у справах №910/722/17, №910/14751/17, №911/1316/18, які підтверджують факт існування у ПАТ «УПБ» на момент проведення оскаржуваних торгів права вимоги за Кредитним договором №967 від 25.12.2007, оскільки право вимоги за цим договором було відчужено на підставі нікчемного правочину - Договору застави майнових прав №30042015/97/Z від 30.04.2015;

- не врахував, що право вимоги за Кредитним договором №967 від 25.12.2007 передавалось третім особам на підставі неіснуючої грошової вимоги;

- не надав оцінку тому, що незаконне вилучення обтяжень про іпотеку та заборону на відчуження не тягне за собою припинення права договору іпотеки, а тому іпотека була чинною на час проведення торгів та задоволення вимог іпотеко держателя;

- залишив поза увагою той факт, що підставою для звернення стягнення іпотеко держателем на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки №949 від 25.12.2007 є порушення хоча б одного кредитного договору ;

- не взяв до уваги преюдиційне рішення у справі №910/14751/17, яким визнано , що ПАТ «УПБ» є кредитором та іпотекодержателем майнового комплексу, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» є правонаступником ПАТ «УПБ»;

- суд першої інстанції встановив, що позивач набув право власності на майновий комплекс у спосіб встановлений законом, однак право власності виникло всупереч діючому законодавству, зокрема, ст. 12 Закону України «Про іпотеку», оскільки відчуження майна, яке складало предмет іпотеки, відбулося без згоди іпотеко держателя. Враховуючи, що правочин про перехід права власності до позивача є нікчемним, то останній не набував права власності на нерухоме майно, тому не має права на звернення до суду з даним позовом.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

10.02.2022 до суду апеляційної інстанції надійшов від позивача відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну відповідача -1 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись те, що: відсутність права вимоги за частиною основного зобов`язання та відсутність державної реєстрації іпотеки за ПАТ «УПБ», відсутність у договорі №81 та договорі №81/1 умов щодо відступлення права за іпотечним договором №949 унеможливлює набуття ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» прав іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки; ТОВ «ГАНСО Компані» не є іпотекодавцем та до нього не перейшли права іпотекодавця за Іпотечним договором №949; ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» є власником нерухомого майна, а ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» незаконно, без відповідних правових підстав заволоділа ним, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача -2 до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідач -2 не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідач - 2 у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання відповідачем -2 відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2021 апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" у справі №910/6969/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 у справі №910/9669/21, зокрема, вирішено відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/9669/21.

19.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9669/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9669/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 призначено на 01.03.2022.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, судове засідання 01.03.2022 у справі №910/9669/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 на 07.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 у справі №910/9669/21 у задоволенні клопотання ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" про зупинення провадження у справі №910/9669/21 відмолено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 розгляд справи №910/9669/21 відкладено на 21.06.2022.

Явка учасників справи

У судове засідання 21.06.202 з`явилися представник позивача та представник відповідача -1.

Відповідач-2 судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомив. Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідач - 2 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідач -2 був належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача -2

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Розгляд судом апеляційної інстанції клопотань

21.06.2022 до початку судового засідання від представника відповідача -1 (Сергія Лісовського) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтовано тим, що транспортний засіб на якому прямував представник відповідача -1 Лісовський Сергій до Північного апеляційного господарського суду на призначене у даній справі судове засідання у дорозі отримав технічні несправності. Як вказує заявник клопотання інших представників які б займалися супроводженням даної справи і були обізнані із матеріалами справи станом на сьогоднішній день відсутні, тому просить відкласти розгляд справи на іншу дату.

Також 21.06.2022 до початку судового засідання на електронну пошту суду надійшло клопотання представника скаржника Бовкун Владислава про відкладення розгляду справи, яке мотивовано зайнятістю представника у інших судових справах, призначених в Господарському суді міста Києва.

Відповідно до статті 129 Конституції України, статті 2 Господарського процесуального кодексу України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Згідно із ст. 269 Господарського процесуального кодексу України,суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Процесуальний закон не містить приписів щодо обов`язкового здійснення апеляційного розгляду за участю представників учасників справи. Не зазначалося про такий розгляд і в ухвалах Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, від 02.05.2022 та від 07.06.2022.

При цьому, доводи скаржника були ґрунтовно викладені в апеляційній скарзі, а матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги й за відсутності представників учасників справи.

До того ж, про наявність у скаржника додаткових доводів, без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, суду апеляційної інстанції не повідомлялося.

Крім того, у судовому засіданні 21.06.2022 був присутній представник скаржника (відповідача -1) - адвокат Москвічов А.С., що спростовує доводи заявника клопотання про відсутність інших представників у даній справі.

Частиною 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що учасники справи про розгляд справи повідомлені належним чином, дійшов висновку, що неявка представників скаржника - Лісовського Сергія та Бовкун Владислава в судове засідання, не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Позиція представників сторін у справі

У судовому засіданні представник відповідача -1 вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у них підстав та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ».

У судому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги, з підстав викладених у відзиві на неї. Просив апеляційну скаргу відповідача -1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, як таке що прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 25.12.2007 між Відкритим акціонерним товариством «Український Професійний Банк» (іпотекодержатель) та Відкритим акціонерним товариством «ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (іпотекодавець), яке також виступає майновим поручителем Товариства з обмеженою відповідальністю підприємство з іноземними інвестиціями «ІТ ІНВЕСТ» (позичальник), було укладено іпотечний договір, посвічений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. 25.12.2007 і зареєстрованим за № 949 (далі - Іпотечнинй договір).

Відповідно до пункту 2 Іпотечного договору, іпотекою забезпечується:

- виконання зобов`язань іпотекодавця відповідно до Договору про надання кредиту № 967 від 25.12.2007 (далі - кредитний договір № 1) (пп. 2.1);

- виконання позичальником зобов`язань відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 888 від 03.12.2007 (далі - кредитний договір № 2) (пп. 2.2).

У п. 6.1. Іпотечного договору визначено, що в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця та позичальника за кредитними договорами іпотекодавець надав в іпотеку майновий комплекс, загальною площею 28 223, 10 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, буд. 6.

Місцевий господарський суд встановив, що 28.08.2017 Публічне акціонерне товариство «Український професійний банк» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Апекс-Банк», у якому просило:

- застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, з урахуванням усіх додаткових договорів до нього, шляхом відновлення становища, яке існувало до укладення цього договору;

- визнати наявність у ПАТ «УПБ» права майнової вимоги до ТОВ «ІТ Інвест» за договором про надання кредиту від 03.12.2007 №888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього;

- визнати наявність у ПАТ «УПБ» права майнової вимоги до ПАТ «Експериментально-механічний завод» за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього;

- зобов`язати ПАТ «Апекс-Банк» повернути ПАТ «УПБ» документи, отримані згідно з актами приймання-передачі від 26.05.2015 та від 27.05.2015.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 в справі № 910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, позов задоволено частково, внаслідок чого застосовано наслідки недійсності нікчемного правочину - Договору застави майнових прав від 30.04.2015 №30042015/97/Z, шляхом визнання наявності у Публічного акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» права майнової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ІНВЕСТ» за Договором про надання кредиту від 03.12.2007 №888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього. Зобов`язати Публічне акціонерне товариство «Апекс-банк» повернути Публічному акціонерному товариству «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» документи, отримані згідно Акту приймання-передачі від 26.05.2015. В іншій частині позову відмовлено.

В подальшому, 15.05.2018 право власності на майновий комплекс було зареєстровано за ОСОБА_1 (номер запису 26145712) на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.03.2005 і зареєстрованого за № 2305.

Відповідно до акта приймання-передачі від 16.05.2018, ОСОБА_1

передав, а ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» прийняло в якості вкладу до статутного капіталу майно - майновий комплекс, загальною площею 28 223, 10 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Будіндустрії, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

17.05.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світланою Василівною було здійснено реєстрацію за позивачем права власності на майновий комплекс (номер запису 26197796).

30.03.2020 відбулись електронні торги з продажу пулу активів ПАТ «УПБ», на яких переможцем стало ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-l 9-000019- b, та придбало лот №GL16N717120, до якого входило право вимоги за:

- Договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007,

- Договором про надання кредиту №888 від 03.12.2007,

- Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949.

За результатами торгів між ПАТ «УПБ» та ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" були укладені наступні договори:

- Договір № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 618 (далі - Договір № 81);

- Договір № 81/1 купівлі-продажу майнових прав за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання від 27.04.2020, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. та зареєстрований в реєстрі за № 619 (далі - Договір № 81/1).

Так, за Договором № 81 до відповідача-1 перейшли права вимоги за кредитними договорами № 1 та № 2, а відповідно до умов Договору № 81/1 відповідач-1 придбав майнові права за Іпотечним договором.

Питання перебігу іпотечних правовідносин щодо спірного майнового комплексу та набуття прав його іпотекодержателя ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" є предметом вирішення спору, зокрема, у справі Господарського суду міста Києва № 910/17954/20.

05.10.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., на підставі, зокрема: дублікату іпотечного договору, виданого 08.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №1929; рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14571/17; договору № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого 27.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №618; повідомлень ПАТ «УПБ» №01-10/4982 від 24.09.2015, №01-10/4983 від 24.09.2015 та №01-10/329/1 від 21.08.2020, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- за індексним номером 54421899 про реєстрацію іпотеки з визначенням ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" іпотекодержателем майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38516374);

- за індексним номером 54422313 про реєстрацію обтяження майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, іпотекою (номер запису: 38516467);

- за індексним номером 54423577 про реєстрацію за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" права власності на майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38517647).

Наказом Міністерства юстиції України від 29.03.2021 №998/7 відмовлено у задоволенні скарги ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» про скасування рішень №№ 54421899, 54422313 та 54423577.

15.10.2020 державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2, на підставі ухвали Господарського суду міста Києва від 13.10.2020 у справі №910/5716/20, прийняті рішення за №№54580019, 54580311, згідно яких проведено державну реєстрацію скасування права власності №38517647, іпотеки №38516374 та обтяження (заборони на нерухоме майно) №38516467 за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" щодо майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6.

Наказом Міністерства юстиції України від 25.11.2020 №4080/5 «Про задоволення скарги», на підставі висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 17.11.2020 за результатами розгляду скарги ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" від 27.10.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.10.2020 за №31866-33-20, задоволено скаргу ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" від 27.10.2020 та скасовано рішення від 15.10.2020 №№54580019, 54580311, прийняті державним реєстратором Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2.

У подальшому, вироком Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.06.2021 в справі № 219/2284/21 ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України та призначено їй покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади у сфері державної служби строком на 1 рік, без призначення додаткового покарання у виді штрафу.

Відповідно до зазначеного вироку, ОСОБА_2., в порушення положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не здійснила інформаційну взаємодію між Державним реєстром прав і Єдиним державним реєстром судових рішень та не вжила усіх необхідних заходів, спрямованих на встановлення достовірності ухвали Господарського суду міста Києва, винесеної суддею Мудрим С.М. у справі № 910/5716/20 від 13.10.2020 й 15.10.2020 у період часу з 11 години 10 хвилин до 11 години 23 хвилини, державний реєстратор ОСОБА_2 прийняла рішення № 54580019 від 15.10.2020 і рішення № 54580311 від 15.10.2020 та провела державну реєстрацію прав та їх обтяжень, погасивши у спеціальному розділі Державного реєстру записи про іпотеку та внесла запис до Державного реєстру прав, про реєстрацію права власності на об`єкт майнового комплексу загальною площею 28223, 1 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Будіндустрії, будинок 6 за ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ».

15.10.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., на підставі, зокрема: дублікату іпотечного договору, виданого 08.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №1929; рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14571/17; договору №81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого 27.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №618; повідомлень ПАТ «УПБ» №01-10/4982 від 24.09.2015 №01-10/4983 від 24.09.2015 та №01-10/329/1 від 21.08.2020, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- за індексним номером 54599126 про реєстрацію іпотеки з визначенням ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" іпотекодержателем майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38680926);

- за індексним номером 54599147 про реєстрацію обтяження майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, іпотекою (номер запису: 38680941);

- за індексним номером 54599162 про реєстрацію за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" права власності на майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38680953).

Як встановлено місцевим господарським судом, Наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 №3745/5 за результатами розгляду скарги ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» скасовано рішення від 15.10.2020 №№54599126, 54599147, 54599162, прийняті приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19.08.2021 в справі № 640/28931/20 у задоволенні позову приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Юдіна М.А. про скасування вказаного наказу Міністерства юстиції України відмовлено. Рішення оскаржено, законної сили не набрало.

Також з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що накладені ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі №757/27183/19-к та Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі №758/7480/20, які були залишені без змін судом апеляційної інстанції (ухвали Київського апеляційного суду від 16.12.2020 у справі №758/7480/20 та від 12.04.2021 у справі №757/27183/19-к), арешти спірного майнового комплексу зберігають свою чинність по сьогоднішній день.

Крім цього, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києві від 04.12.2020 у справі №757/52856/20-к, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 20.04.2021, було накладено арешт на спірний майновий комплекс з позбавленням права користування, відчуження та розпорядження ним будь-яким суб`єктам господарської діяльності, окрім ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем-1 відсутні будь-які договірні відносини, що передбачають перехід права власності на спірний майновий комплекс, а також відповідач-1 не набув статусу іпотекодержателя за іпотечним договором № 949 та до нього не перейшло право вимоги за вказаним договором. Відтак, внаслідок укладення договорів про відступлення права вимоги та купівлі-продажу майнових прав, майновий комплекс безпідставно вибув з власності позивача. Враховуючи викладене, позивач просить витребувати від відповідача-1 нерухоме майно. Разом із віндикаційним позовом, позивачем заявлено вимоги про скасування рішень відповідача-2 про реєстрацію іпотеки, про реєстрацію обтяження майнового комплексу та про реєстрацію за ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права власності на майновий комплекс.

Відповідач -1 у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач помилково вважає, що до відповідача-1 не перейшло право за іпотечним договором № 949, оскільки зміст договорів № 81 від 27.04.2020 про відступлення прав вимоги та № 81/1 від 27.04.2020 про купівлю-продаж майнових прав за кредитними договорами, свідчить про те, що до ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» перейшли майнові права ПАТ «Український професійний банк», у т.ч. право вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим № 949, який забезпечував виконання зобов`язань за кредитним договором № 888. Враховуючи викладене, а також наявність рішення Господарського суду міста Києва в справі № 910/14751/17, яким було підтверджено наявність у ПАТ «УПБ» права вимоги за кредитним договором № 888 від 03.12.2007 та іпотечним договором № 949, відповідач-1, внаслідок укладення вищеназваних договорів № 81 від 27.04.2020 та № 81/1 від 27.04.2020 звертався до боржника із повідомленнями про намір оформлення права власності на предмет іпотеки у порядку статі 37 Закону України «Про іпотеку». Після спливу 30-ти денного строку з моменту отримання боржником вимоги, відповідачем-2 вчинено спірні реєстраційні дії від 05.10.2020 на користь відповідача-1. Проте, 15.10.2020 державним реєстратором прав на нерухоме майно Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2. були прийняті рішення про скасування рішень про державну реєстрацію, проведених відповідачем-2 05.10.2020, у зв`язку з чим, останнім 15.10.2020 проведено низку реєстраційних дій, аналогічних тим, що приймались ним 05.10.2020. Таким чином, відповідач-1 доводить, що він набув право власності на спірний майновий комплекс на законних підставах, в порядку статті 37 Закону України «Про іпотеку», що виключає можливість задоволення віндикаційного позову. Більше того, відповідач-1 вказує, що право власності позивача на спірний об`єкт нерухомості виникло всупереч вимог чинного законодавства, оскільки таке відбулось без згоди іпотекодержателя, при цьому, запис про іпотеку був видалений фіктивним державним реєстратором, що підтверджується рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 в справі №1240/2886/18.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника позивача та представника скаржника, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача-1 не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Спір у справі виник внаслідок безпідставного, за твердженнями позивача, вибуття з його власності нерухомого майна - майнового комплексу, що розташований в місті Києві, по вулиці Будіндустрії, будинок 6 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000), загальною площею 28223,10 кв.м., яке відбулось шляхом відступлення права вимоги за іпотечним договором без достатніх на те правових підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

За змістом статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом ч. 3 ст. 316 ЦК правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України право володіння, користування та розпорядження своїм майном становлять зміст права власності.

Приписами ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України унормовано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Положеннями ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 1, 2 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що п. 1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV (далі - Закон № 1952-IV) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сукупний правовий аналіз наведених норм свідчить про те, що реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 зазначено, що за наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З урахування приписів ст. 4 ГПК України, наведені приписи законодавства визначають об`єктом захисту, у тому числі судового, порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тобто, власник майна, фактично позбавлений можливості володіти і користуватися цим майном внаслідок його незаконного вибуття із володіння, має право витребувати таке майно із чужого володіння.

Зазначений засіб захисту права власності - витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти і користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває із його володіння.

Згідно з наведеною нормою власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених ЦК України.

З правового аналізу ст. 387 ЦК України вбачається, що у цій нормі йдеться про право власника на віндикаційний позов, тобто позов власника, який не володіє, до невласника, який незаконно володіє майном, про вилучення цього майна в натурі.

Віндикаційний позов захищає право власності в цілому, оскільки пред`являється у тих випадках, коли порушені права володіння, користування та розпорядження одночасно.

Сторонами у віндикаційному позові є власник речі, який не лише позбавлений можливості користуватися і розпоряджатися річчю, але вже й фактично нею не володіє, та незаконний фактичний володілець речі (як добросовісний, так і недобросовісний).

Під незаконним володінням розуміється фактичне володіння річчю, якщо воно не має правової підстави (володіння вкраденою річчю) або правова підстава якого відпала (минув термін дії договору найму), або правова підстава якого недійсна (володіння, установлене в результаті недійсного правочину).

При цьому, важливою умовою звернення із віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин.

Отже, цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей.

При розгляді віндикаційного позову позивач повинен підтвердити право власності на витребуване майно, факт вибуття майна з його володіння, наявність майна у незаконному володінні відповідача, відсутність у відповідача правових підстав для володіння майном.

Відповідач же може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

У відповідності до ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

Приписами ч. 5 ст. 12 ЦК України презюмується добросовісність набувача, тобто, незаконний набувач є добросовісним поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод для вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Позивачем заявлені вимоги до відповідача-1 про витребування спірного нерухомого майна.

При цьому, відповідні зобов`язальні правовідносини між позивачем та відповідачем щодо спірного майна відсутні.

При цьому, як вірно було встановлено місцевим господарським судом, що 15.05.2018 право власності на майновий комплекс було зареєстровано за ОСОБА_1 (номер запису 26145712) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15.03.2005 і зареєстрованого за № 2305.

Відповідно до акта приймання-передачі від 16.05.2018, ОСОБА_1 передав, а ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» прийняло в якості вкладу до статутного капіталу майно - майновий комплекс, загальною площею 28 223, 10 кв.м., що розташований за адресою: м. Київ вул. Будіндустрії, 6, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 000.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом.

Положеннями до ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі:

1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката;

2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката;

4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів;

5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката;

6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката;

7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном;

8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року;

9) судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди;

11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно;

12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації;

13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність;

13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності;

13-2) актів приймання-передачі нерухомого майна неплатоспроможного банку перехідному банку, що створюється відповідно до статті 42 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»;

14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Так, 17.05.2018 державним реєстратором Київської філії комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Янчук Світланою Василівною було здійснено реєстрацію за позивачем права власності на майновий комплекс (номер запису 26197796).

Незаконність набуття позивачем права власності на спірний майновий комплекс відповідач-1 доводить тим, що на момент реєстрації відповідного права було протиправно видалено запис про іпотеку, де іподекодержателем було ПАТ «УПБ».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» від 05.06.2003 № 898-IV (далі - Закон № 898-IV) іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Отже, іпотека є різновидом застави ( ч. 1 ст.575 ЦК України).

Право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою, реалізації предмета застави (ч. 1 ст. 593 ЦК України).

Аналогічним чином, відповідно до частини 17 Закону № 898-IV іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 року в справі № 922/2416/17 зазначено, що виключення запису про обтяження, зокрема, на підставі судового рішення саме по собі не припиняє іпотеки, яка залишається чинною. Відповідно скасування такого судового рішення не спричиняє відновлення дії іпотеки. Якщо предмет іпотеки не був реалізований та відсутні інші підстави для припинення іпотеки, встановлені законом, то іпотека є чинною з моменту внесення про неї первинного запису до відповідного реєстру незалежно від того, чи було скасоване судове рішення, на підставі якого з Державного реєстру іпотек виключено запис про обтяження. У такому разі запис про іпотеку підлягає відновленню.

Водночас Велика Палата Верховного Суду зауважила, що функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі. Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла, зокрема, у пункті 96 постанови від 07 листопада 2018 року у справі №488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), у пункті 10.29 постанови від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19). Аналогічно функцією державної реєстрації іпотеки є оголошення належності іпотеки нерухомого майна певній особі. Тобто запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису («заднім числом»), а підлягає відновленню з моменту вчинення запису про таке відновлення.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вважаються правильними, доки не доведено протилежне (пункт 6.30 постанови від 2 липня 2019 року у справі № 48/340). Однією із загальних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до загальних засад державної реєстрації прав належить гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Тому суд має оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц).

Добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 46.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Тому за відсутності в реєстрі відомостей про права інших осіб на нерухоме майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки сформульовані у пункті 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19).

В контексті обставин справи, слід зазначити, що відповідач-1 вказує на проведення 25.12.2007 о 14:32:00 реєстрації іпотеки за ПАТ «УПБ» внаслідок укладення Іпотечного договору, яку в подальшому було припинено державним реєстратором Комунального підприємства «Центр реєстрації» Містківської сільської ради Сватівського району Луганської області Мурзенко Андрієм Володимировичем 15.05.2018.

Водночас, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно такі записи про іпотеку відсутні.

Відтак, оскільки запис про іпотеку не може бути відновлений з моменту вчинення первинного запису, а вчиняється державним реєстратором повторно за наявності для цього підстав, передбачених законом, місцевий господарський суд вірно зазначив проте, що позивач набув право на майновий комплекс вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень, у зв`язку з чим твердження відповідача-1 про те, що відчуження майна, яке складало предмет іпотеки, відбулось без згоди іпотекодержателя, є незмістовними.

При цьому, відповідач -1 зазначає, що є законним власником спірного майнового комплексу згідно проведеної 05.10.2020 реєстрації права власності, оскільки реєстраційні дії, які були проведені 15.10.2020 були скасовані Міністерством юстиції України, однак, продовжують діяти в силу існування обтяжень такого майна, які унеможливлюють виконання наказів Міністерством юстиції України, а їх виконання і зумовить відновлення запису про право власності ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на спірне майно від 05.10.2020, що і підтверджуватиме законність розпорядження ним таким майном.

Водночас, як вірно було зауважено місцевим господарським судом, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням Державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24.01.2020 у справі № 910/10987/18.

За встановленими обставинами справи, відповідач-1 набув право власності на спірне майно внаслідок укладання 27.04.2020 Договорів № 81 та № 81/1, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В., та зареєстровані в реєстрі за № 618 та № 619, відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону №UA-EA-2020-03-19-000019-b від 30.03.2020.

Частина перша статті 24 Закону № 898-IV передбачає, що відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов`язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов`язанням.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV державній реєстрації прав підлягають обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва: заборона відчуження та/або користування; арешт; іпотека; вимога нотаріального посвідчення договору, предметом якого є нерухоме майно, встановлена власником такого майна; податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва; інші обтяження відповідно до закону.

З вказаного переліку знову ж вбачається, що державній реєстрації у Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень підлягає відповідна іпотека, а не правочин з відступлення прав за іпотечним договором, а тому чинність такого правочину не залежить від факту реєстрації іпотеки як зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Іпотечного договору, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, іпотекою забезпечується:

- виконання зобов`язань іпотекодавця відповідно до Договору про надання кредиту № 967 від 25.12.2007 (далі - кредитний договір № 1) (пп. 2.1);

- виконання позичальником зобов`язань відповідно до Договору про відкриття кредитної лінії № 888 від 03.12.2007 (далі - кредитний договір № 2) (пп. 2.2).

Поряд із цим, рішенням Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 в справі № 910/14751/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.02.2018 та постановою Верховного Суду від 27.06.2018, визнано за Публічним акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОФЕСІЙНИЙ БАНК» право майнової вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ ІНВЕСТ» за Договором про надання кредиту від 03.12.2007 №888, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, за Договором поруки від 25.12.2007 №888-1 з додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього та Іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього.

При цьому у названому рішенні зазначено таке:

"... Щодо заявлених вимог про застосування наслідків недійсності правочину в частині визнання наявності права майнової вимоги до Публічного акціонерного товариства "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, суд повідомляє наступне.

Як встановлено судом, 20 січня 2017 року відповідачем було відступлено право вимоги за Кредитним договором 2 рівними частинами Товариству з обмеженою відповідальністю "Київська будівельна компанія "АЛЬЯНС" (третя особа-4) та Товариству з обмеженою відповідальністю "ПРОМБУДСЕРВІС-2012" (третя особа-5)...

... Таким чином, позовні вимоги про визнання наявності у позивача права майнової вимоги до Публічного акціонерного товариства "ЕКСПЕРИМЕНТАЛЬНО-МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД" за договором про надання кредиту №967 від 25.12.2007 (Кредитний договір 2) з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, та іпотечним договором, посвідченим 25.12.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М, за реєстровим номером 949, з усіма додатковими договорами, договорами про внесення змін та угодами до нього, задоволенню не підлягають».

Суд також враховує, що судовим рішенням в справі № 910/14751/17 було визнано за ПАТ «УПБ» право вимоги за Іпотечним договором, разом з цим за приписами ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Враховуючи вище наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами позивача, що у ПАТ «УПБ» були відсутні права вимоги за Договором про надання кредиту № 967 від 25.12.2007 й, як наслідок, права вимоги за Іпотечним договором № 949, оскільки останнім було забезпечено виконання зобов`язання, у тому числі, і за Договором про надання кредиту № 967 від 25.12.2007.

Тобто, в контексті спірних правовідносин не було дотримано обов`язкової умови для відступлення прав за іпотечним договором, а саме одночасного відступлення права вимоги за основним зобов`язанням, як того вимагають приписи ч. 1 ст. 24 Закону № 898-IV.

Місцевим господарським судом встановлено, що 05.10.2020 та, після їх скасування 15.10.2020 рішеннями №№54580019, 54580311 державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2., 15.10.2020 державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., на підставі, зокрема: дублікату іпотечного договору, виданого 08.05.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. за реєстровим №1929; рішення Господарського суду міста Києва від 15.11.2017 у справі №910/14571/17; договору № 81 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки суб`єктів господарювання, посвідченого 27.04.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим №618; повідомлень ПАТ «УПБ» №01-10/4982 від 24.09.2015 №01-10/4983 від 24.09.2015 та №01-10/329/1 від 21.08.2020, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме:

- за індексним номером 54421899 про реєстрацію іпотеки з визначенням ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» іпотекодержателем майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38516374);

- за індексним номером 54422313 про реєстрацію обтяження майнового комплексу, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташованого за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, іпотекою (номер запису: 38516467);

- за індексним номером 54423577 про реєстрацію за ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» права власності на майновий комплекс, загальною площею 28 223,10 кв.м., розташований за адресою: м. Київ, вул. Будіндустрії, 6, (номер запису: 38517647).

Тобто, обставини прийняття рішень та вчинення записів про іпотеку спірного майнового комплексу, обтяження його такою іпотекою та право власності ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста» як від 05.10.2020, так і від 15.10.2020 є ідентичними.

За змістом ст. 3 Закону № 1952-IV державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Будь-які правочини щодо нерухомого майна (відчуження, управління, іпотека тощо) укладаються, якщо право власності на таке майно зареєстровано згідно з вимогами цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 1952-IV обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.

У відповідності до пунктів 1, 2 частини третьої статті 10 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає реєстрації. Державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (частина перша статті 11 Закону № 1952-IV).

При цьому, місцевим господарським судом встановлено, що наказом Міністерства юстиції України від 27.10.2020 № 3745/5 «Про задоволення скарги» скасовані рішення приватного нотаріуса Юдіна М.А. від 15.10.2020 №№ 54599126, 54599147 та 54599162 щодо реєстрації за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" права власності, реєстрації іпотеки та обтяження спірного майнового комплексу.

Відповідно до висновку колегії Міністерства юстиції України з розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єктів державної реєстрації, територіальних органів Міністерства юстиції від 22.10.2020 за результатами розгляду скарги ТОВ «ГАНСО КОМПАНІ» від 16.10.2020, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 19.10.2020 за № 30576-33-20, на підставі якого було прийнято наказ № 3745/5, підставою для скасування відповідних рішень приватного нотаріуса Юдіна М.А. стало встановлення проведення таких реєстраційних дій всупереч наявному в Державному реєстрі прав записів від 11.06.2019 про обтяження спірного майнового комплексу арештом, накладеним ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 757/27183/19-к, та від 16.07.2020 про обтяження спірного майнового комплексу арештом, накладеним ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі № 758/7480/20.

Колегія суддів зазначає, що факт існування вказаних обтяжень спірного майнового комплексу арештами, накладеними судом в рамках кримінальних проваджень, підтверджується наявною в матеріалах справи інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що накладені ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 757/27183/19-к та Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі № 758/7480/20, які були залишені без змін судом апеляційної інстанції (ухвали Київського апеляційного суду від 16.12.2020 у справі № 758/7480/20 та від 12.04.2021 у справі № 757/27183/19-к), арешти зберігають свою чинність по сьогоднішній день.

Як встановлено частиною 2 ст. 21 Кримінального процесуального кодексу України, вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Відповідно до частини 1 статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Як вбачається з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 2 Закону № 1952-IV обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину.

Наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону № 1952-IV є підставою для відмови в державній реєстрації прав.

Отже, проведення реєстрації прав на нерухомість, обтяжену накладеним судом арештом в рамках кримінального провадження, свідчить про суперечність відповідних дій фундаментальним положенням Конституції України (ст.ст. 8, 19, 41, 129-1) та Цивільного кодексу України (ст.ст. 182, 316, 317, 321, 326, 328), адже її вчинення суперечить судовому рішенню про встановлення відповідного обтяження, яке набрало законної сили, що в свою чергу є порушенням основ діяльності у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спрямованих на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, оскільки така реєстрація спотворює відповідну мету (не може бути визнано державою та захищено нею право, яке зареєстровано з порушенням норм Закону).

Водночас, як вірно зазначив місцевий господарський суд, що в даному випадку передбачений п. 7 ч. 4 ст. 24 Закону № 1952-IV виняток щодо відмови в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, у випадку державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33 - 38 Закону України «Про іпотеку» не застосовується, адже із наявної в матеріалах справи інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна не вбачається, що таке право іпотеки було зареєстрованим на моменти вчинення записів про арешт спірного майнового комплексу, про що вже було зазначено судом вище.

Таким чином, слід констатувати, що проведення державної реєстрації права іпотеки на майно, обтяження його такою іпотекою та права власності на нього, як наслідку реалізації прав іпотекодержателя, за наявності записів про обтяження відповідного майна арештами, накладеними судом в рамках кримінальних проваджень, які внесені раніше іпотеки, суперечить положенням ст.ст. 8, 19, 41, 129-1 Конституції України та є прямим порушення публічних основ державної реєстрації прав, закріплених в положеннях ст. 182 Цивільного кодексу України та Законі № 1952-IV.

На користь такого висновку свідчить також і те, що на теперішній час наказ Міністерства юстиції України від 27.10.2020 № 3745/5 залишається невиконаним в частині наслідків скасування прийнятих приватним нотаріусом Юдіним М.А. рішень від 15.10.2020 за №№ 5459912, 54599147, 54599162, що зумовлено саме існуванням записів про арешт спірного майнового комплексу, накладеного ухвалами Печерського районного суду міста Києва від 30.05.2019 у справі № 757/27183/19-к та Подільського районного суду міста Києва від 09.07.2020 у справі № 758/7480/20.

Аналогічно залишається невиконаним наказ Міністерства юстиції України від 25.11.2020 № 4080/5 в частині внесення до Державного реєстру відомостей про скасування рішень державного реєстратора Бахмутської районної державної адміністрації Донецької області ОСОБА_2. від 15.10.2020 №№ 54580019, 54580311, прийнятих на підставі підробленого судового рішення.

Тобто, мають місце обставини за яких орган, до повноважень якого належить, зокрема забезпечення формування та реалізації державної політики у сфері державної реєстрації прав, здійснення нормативно-правового регулювання у сфері державної реєстрації прав, забезпечення створення та функціонування Державного реєстру прав, будучи держателем цього реєстру, здійснення контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації прав, у тому числі шляхом проведення моніторингу реєстраційних дій та прийняття обов`язкових до виконання рішення, передбачених Законом № 1952-IV, не в змозі виконати свої рішення про скасування незаконних дій в Державному реєстрі прав в силу існування записів про обтяження відповідного майна арештами, накладеними судовими рішеннями.

Наведене за фактичних обставин перебігу спірних правовідносин є самостійною та безумовною підставою для висновку про незаконність прийняття відповідачем-2 рішень про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень і вчинення на підставі них відповідних записів за наявності чинних записів про обтяження відповідного майна судовими арештами, адже, на переконання суду, у випадку коли реєстратор, визнаючи силу записів про судовий арешт майна, не в змозі скасувати записи, вчинені на підставі підробленого судового рішення, то визнати законним, в такому випадку, проведення державної реєстрації прав державним реєстратором неможливо.

Згідно із положеннями ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України).

Отже, згідно з нормами цієї статті, по-перше, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним; по-друге, правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, Цивільний кодекс України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину.

При цьому, категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку.

З огляду на зазначене, можна зробити висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави.

Правові наслідки вчинення правочинів, що порушують публічний порядок, вважаються серйозними порушеннями законодавства, мають антисоціальний характер і посягають на істотні громадські та державні (публічні) інтереси, та встановлено перелік правочинів, які є нікчемними та порушують публічний порядок.

Відтак, беручи до уваги встановлені обставини проведення державної реєстрації спірних прав на майновий комплекс за ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА", суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що таку реєстрацію здійснено свідомо, нехтуючи імперативними приписами Конституції України (зокрема, в частині обов`язковості остаточного судового рішення).

Отже, вчинення порушень приписів ст.ст. 8, 19, 41, 129-1 Конституції України, ст.ст. 182, 316, 317, 321, 326, 328 Цивільного кодексу України, Закону № 1952-IV, що безумовно посягає на суспільні, економічні та соціальні основи держави, адже в першу чергу нівелює такий основний принципу існування держави України в цілому як верховенство права, є неспростовною ознакою порушення публічного порядку в розумінні положень ст. 228 ЦК України.

Відтак, спрямовані в даному випадку на набуття правомочностей власника спірного майнового комплексу дії, а саме, проведення 05.10.2020 та 15.10.2020 приватним нотаріусом Юдіним М.А. державної реєстрації в Державному реєстрі прав іпотеки, обтяження спірного майнового комплексу іпотекою та права власності ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" на спірний майновий комплекс, є нікчемними, адже є наслідком протиправних дій, вчинених всупереч публічному порядку (зокрема, внаслідок нехтування обов`язковістю судових рішень, які набрали законної сили, та встановлених ними обтяжень спірного майна) за відсутності жодних доказів на підтвердження втрати чинності такими арештами чи наявності пріоритету зареєстрованих прав над встановленими судовими рішеннями обтяженнями спірного майна.

Отже, здійснення реєстрації за відповідачем-1 права власності на спірний майновий комплекс всупереч встановленої заборони вчинення таких дій, відбулось за умови обізнаності відповідача-1 про наявність відповідних арештів в силу публічності наявної в Державному реєстрі прав інформації про такі арешти.

Відтак, зазначені обставини реєстрації ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" за собою права власності на спірний майновий комплекс є підтвердженням його недобросовісної поведінки.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 17 грудня 2014 року (провадження N 6-140цс14), власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними. При цьому норма частини першої статті 216 Цивільного кодексу України не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке в подальшому відчужене набувачем третій особі, оскільки надає право повернення майна лише стороні правочину, який визнано недійсним.

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 Цивільного кодексу України.

Статтею 388 Цивільного кодексу України встановлено право власника на витребування майна від добросовісного набувача та визначено випадки можливості витребування власником майна за відплатним договором у добросовісного набувача.

У даному випадку, враховуючи висновки суду щодо недобросовісного набуття відповідачем-1 спірного майна, норми ст. 388 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню, а відповідне майно має бути витребувано у відповідача-1 на користь позивача згідно ст. 387 Цивільного кодексу України.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, у випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно.

Принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю викладено у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV). Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене, у разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові.

Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем-1.

Враховуючи вище наведене та зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про витребування спірного майна та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо цього майна, прийнятих приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем, є обґрунтованими, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Твердження апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 та у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову, у зв`язку з його доведеністю та обґрунтованістю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21, та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ "ФК "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 у справі №910/9669/21 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №910/9669/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано суддями -26.07.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді К.В. Тарасенко

І.А. Іоннікова