УХВАЛА

05 липня 2022 року

м. Київ

Справа № 15/471-б

Провадження № 2558/2022

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Банаська О.О., Картере В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М.

на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022

у складі колегії суддів: Остапенка О.М. (головуючий), Сотнікова С.В., Грека Б.М.

у справі за заявою Відкритого акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"

до Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд"

про банкрутство,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 15/471-б про банкрутство Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд", провадження у якій порушено ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2007 за заявою ВАТ "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго".

18.06.2013 постановою Господарського суду міста Києва Українську державну корпорацію "Укрзакордоннафтогазбуд" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Максимова А.А.

24.09.2019 ухвалою Господарського суду міста Києва, зокрема, замінено ліквідатора банкрута на арбітражного керуючого Голінного А.М. та продовжено йому строк для подання суду на затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на шість місяців.

14.03.2020 ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Голінний А.М. звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою від 12.03.2020 № 15/471-б/237 (вх № 01-37/19583/20 від 16.03.2020), в якій просив суд зобов`язати посадову особу боржника передати йому всю наявну документацію відносно боржника, зокрема зобов`язати Сквирського О.Я. передати/надати ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Голінному А.М.:

1) передати всю наявну бухгалтерську та іншу документацію банкрута (в тому числі й первинну та іншу документацію, якою підтверджена: 1) дебіторська заборгованість банкрута відображена в балансі станом на 31.12.2012, на загальну суму 116,4 тис. грн.; 2) дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн.), його структурних підрозділів, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута, його структурних підрозділів;

2) надати письмову інформацію (з посиланням на підтверджуючі документи) про:

- структурні підрозділи (філії) банкрута та їх останніх керівників (з контактними даними, адресами проживання, номерами телефонів, тощо), в тому числі й із зазначенням тих структурних підрозділів, які не були ліквідовані станом на 18.06.2013 року;

- останнє місцезнаходження (місце зберігання) документації, печаток, матеріальних та інших цінностей банкрута, його структурних підрозділів та особу (осіб) (в тому числі й матеріально відповідальних), у віданні яких вони перебували, в тому числі й станом на 18.06.2013 року;

- розшифрування відомостей балансу банкрута станом на 31.12.2012 підписаного Сквирським О.Я. в якості голови правління банкрута в частині:

1) основних засобів банкрута на кінець звітного періоду, рядків "031" та "030" основні засоби первісна вартість "7 923,3 тис. грн." та залишкова вартість "2811,7 тис. грн." із зазначенням чіткого переліку основних засобів, які відображені в балансі з визначеною вказаною загальною балансовою вартістю;

2) дебіторської заборгованість банкрута на загальну суму чистої реалізаційної вартості - 116,4 тис. грн., дебіторської заборгованості за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн. із зазначенням чіткого переліку дебіторів, підстави виникнення заборгованості, посиланням на підтверджуючі документи, ідентифікаційні дані дебіторів, тощо.

26.01.2021 ліквідатор банкрута арбітражний керуючий Голінний А.М. повторно звернувся до Господарського суду міста Києва із заявою, в якій просив суд зобов`язати посадову особу боржника передати йому всю наявну документацію відносно боржника, зокрема, зобов`язати Сквирського Олександра Яковича передати/надати ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Голінному А.М.:

1) передати всю наявну бухгалтерську та іншу документацію банкрута (в тому числі й первинну та іншу документацію, якою підтверджена: 1) дебіторська заборгованість банкрута відображена в балансі станом на 31.12.2012, на загальну суму 116,4 тис. грн.; 2) дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн.), його структурних підрозділів, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута, його структурних підрозділів;

2) надати письмову інформацію (з посиланням на підтверджуючі документи) про:

- структурні підрозділи (філії) банкрута та їх останніх керівників (з контактними даними, адресами проживання, номерами телефонів, тощо), в тому числі й із зазначенням тих структурних підрозділів, які не були ліквідовані станом на 18.06.2013 року;

- останнє місцезнаходження (місце зберігання) документації, печаток, матеріальних та інших цінностей банкрута, його структурних підрозділів та особу (осіб) (в тому числі й матеріально відповідальних), у віданні яких вони перебували, в тому числі й станом на 18.06.2013 року;

- розшифрування відомостей балансу банкрута станом на 31.12.2012 підписаного Сквирським О.Я. в якості голови правління банкрута в частині:

1) основних засобів банкрута на кінець звітного періоду, рядків "031" та "030" основні засоби первісна вартість "7 923,3 тис. грн." та залишкова вартість "2811,7 тис. грн." із зазначенням чіткого переліку основних засобів, які відображені в балансі з визначеною вказаною загальною балансовою вартістю;

2) дебіторської заборгованість банкрута на загальну суму чистої реалізаційної вартості - 116,4 тис. грн., дебіторської заборгованості за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн. із зазначенням чіткого переліку дебіторів, підстави виникнення заборгованості, посиланням на підтверджуючі документи, ідентифікаційні дані дебіторів, тощо.

24.03.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва у справі № 15/471-б задоволено заяву ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" та зобов`язано Сквирського О.Я. передати/надати ліквідатору банкрута арбітражному керуючому Голінному А.М.:

1) передати всю наявну бухгалтерську та іншу документацію банкрута (в тому числі й первинну та іншу документацію, якою підтверджена: 1)дебіторська заборгованість банкрута відображена в балансі станом на 31.12.2012 року, на загальну суму 116,4 тис. грн.; 2) дебіторська заборгованість за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн.), його структурних підрозділів, печатки, штампи, матеріальні та інші цінності банкрута, його структурних підрозділів;

2) надати письмову інформацію (з посиланням на підтверджуючі документи) про:

- структурні підрозділи (філії) банкрута та їх останніх керівників (з контактними даними, адресами проживання, номерами телефонів, тощо), в тому числі й із зазначенням тих структурних підрозділів, які не були ліквідовані станом на 18.06.2013;

- останнє місцезнаходження (місце зберігання) документації, печаток, матеріальних та інших цінностей банкрута, його структурних підрозділів та особу (осіб) (в тому числі й матеріально відповідальних), у віданні яких вони перебували, в тому числі й станом на 18.06.2013;

- розшифрування відомостей балансу банкрута станом на 31.12.2012 підписаного Сквирським О.Я. в якості голови правління банкрута в частині:

1) основних засобів банкрута на кінець звітного періоду, рядків "031" та "030" основні засоби первісна вартість "7 923,3 тис. грн." та залишкова вартість "2811,7 тис. грн." із зазначенням чіткого переліку основних засобів, які відображені в балансі з визначеною вказаною загальною балансовою вартістю;

2) дебіторської заборгованість банкрута на загальну суму чистої реалізаційної вартості - 116,4 тис. грн., дебіторської заборгованості за розрахунками з бюджетом на загальну суму 161,3 тис. грн., інша поточна дебіторська заборгованість на загальну суму 30,4 тис. грн. із зазначенням чіткого переліку дебіторів, підстави виникнення заборгованості, посиланням на підтверджуючі документи, ідентифікаційні дані дебіторів, тощо.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 15/471-б та прийняти нове рішення, яким заяву ліквідатора банкрута залишити без задоволення.

20.01.2022 постановою Північного апеляційного господарського суду ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021 у справі № 15/471-б скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" відмовлено.

27.04.2022 ухвалою Верховного Суду відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі № 15/471-б за касаційною скаргою ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у зв`язку з тим, що касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

12.05.2022 ухвалою Північного апеляційного господарського суду відмовлено у задоволенні заяви арбітражного керуючого Голінного Андрія Михайловича про винесення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 15/471-б.

16.06.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М., в якій скаржник просить скасувати ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 15/471-б (як включену в порядку частини другої статті 304 ГПК України до касаційної скарги на ухвали суду апеляційної інстанції, що підлягають оскарженню - а саме до касаційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022) та залишити без змін ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2021.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М., Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у справі № 15/471-б з огляду на таке.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України), учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII набрав чинності 21.04.2019, а введено його в дію з 21.10.2019.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Суд звертає увагу скаржника, що на час введення в дію Кодексу України з процедур банкрутства, Українська державна корпорація "Укрзакордоннафтогазбуд" була визнана банкрутом та перебувала на стадії ліквідаційної процедури.

Отже, провадження у справі № 15/471-б про банкрутство Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" здійснюється згідно з положеннями Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

Відповідно до частини першої статті 9 КУзПБ ухвали господарського суду, постановлені у справі про банкрутство за результатами розгляду господарським судом заяв, клопотань та скарг, а також постанова про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 9 КУзПБ, в редакції на момент прийняття судом касаційної інстанції даної ухвали, передбачено, що у касаційному порядку не підлягають оскарженню постанови апеляційного господарського суду, прийняті за результатами перегляду судових рішень, крім: ухвали про відкриття провадження у справі про банкрутство, ухвали за результатами розгляду грошових вимог кредиторів, ухвали про закриття провадження у справі про банкрутство, а також постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо, можуть включатися до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню.

У межах справи про банкрутство розглядаються питання основного провадження, які розглядаються шляхом постановлення як судових рішень загально-процесуального характеру, зокрема питання винесення додаткового рішення (постанови суду апеляційної інстанції), так і судових рішень зі специфічних питань, притаманних виключно провадженню у справі про банкрутство, зокрема з питань, перелічених у частині третій статті 9 КУзПБ.

Відсутність у частині третій статті 9 КУзПБ ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у винесенні додаткового рішення з питання, що не охоплюється зазначеною нормою, виключає можливість перегляду у касаційному порядку відповідного судового рішення суду апеляційної інстанції, зокрема, ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у винесенні додаткового рішення щодо зобов`язання керівника боржника у справі про банкрутство передати розпоряднику майна/ліквідатору боржника документи щодо діяльності боржника.

Водночас пунктом 3 частини першої статті 287 ГПК України надано право на касаційне оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення. А згідно з частиною другою статті 304 ГПК України скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції, включаються до касаційної скарги на відповідне рішення чи постанову. У разі подання касаційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення чи постанови суду, суд повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Також частиною шостою статті 12 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законодавством про банкрутство.

Тобто, фактично законодавцем встановлено можливість оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення.

Проте, включення до касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову ухвалити додаткове рішення скарги на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо, суперечить змісту статті 304 ГПК України, оскільки процесуальний закон надає право включати непідлягаючі оскарженню окремо судові рішення до касаційної скарги на рішення суду першої інстанції або на постанову суду апеляційної інстанції, хоча у цій справі були включені судові рішення для оскарження до касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції. Крім того, на переконання судової колегії таке включення має відповідати критерію єдино змістовного характеру розв`язання питань судом при ухваленні судових рішень, які підлягають оскарженню, та рішень, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду першої інстанції чи постанови суду апеляційної інстанції.

Подібний висновок випливає з аналізу практики касаційного перегляду судових рішень, зумовлених застосуванням положень частини третьої статті 9 КУзПБ.

Тлумачення Верховним Судом застосування частини третьої статті 9 КУзПБ надано Верховним Судом у низці постанов у справах про банкрутство. Зокрема, у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 20.05.2021 у справі № 922/3369/19 викладено такі висновки щодо застосування цієї норми:

"61. Аналіз змісту абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ у сукупності з іншими частинами статті 9 та статті 7 Кодексу дає підстави для висновку про те, що необхідними умовами застосування процесуальної можливості включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню, є такі умови (але не виключно, тільки в межах доводів і вимог цієї касаційної скарги):

61.1. Судовими рішеннями, що підлягають касаційному оскарженню в порядку абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ можуть бути тільки постанови апеляційного господарського суду, з них первісний/основний об`єкт касаційного оскарження - постанова апеляційного господарського суду, прийнята за результатами оскарження ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню та щонайменше одна постанова апеляційного господарського суду, прийнята за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо в касаційному порядку.

61.2. Процесуальна можливість спільного касаційного оскарження в порядку абзацу 2 частини 3 статті 9 КУзПБ внаслідок включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал господарського суду у справах про банкрутство, які не підлягають оскарженню окремо до касаційної скарги на ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню може бути застосована тільки щодо касаційного оскарження тих судових рішень (постанов апеляційного господарського суду) у процедурі банкрутства, які стосуються не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства (перша група судових рішень за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17).

61.3. КУзПБ не передбачає процесуальну можливість включення скарги на постанови апеляційних господарських судів, прийняті за результатами оскарження ухвал, рішень господарського суду в порядку статті 7 КУзПБ за результатами розгляду заяв (в порядку позовного провадження) у межах справи про банкрутство (друга група судових рішень за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17) до касаційної скарги на ті ухвали, постанови у справах про банкрутство, що підлягають оскарженню в порядку частини 3 статті 9 КУзПБ (перша група судових рішень за висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.02.2020 у справі № 918/335/17), і навпаки. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 924/549/19".

Аналіз цієї правової позиції, свідчить, що касаційна скарга в частині включення для оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 15/471-б не відповідає переліченим вище критеріям.

Так, первісним/основним об`єктом касаційного оскарження у справі, що нині переглядається, є не постанова апеляційного господарського суду, прийнята за результатами оскарження ухвали, постанови у справах про банкрутство, а ухвала апеляційного господарського суду про відмову ухвалити додаткове рішення. Крім того, ця ухвала Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 стосується не розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, а загальних процесуальних питань щодо ухвалення додаткового рішення.

Відтак, скаржником безпідставно, всупереч положенням частини третьої статті 9 КУзПБ та положень частини другої статті 304 ГПК України до касаційної скарги включено оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі № 15/471-б.

Щодо розгляду Судом питання оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 у справі № 15/471-б, яка підлягає самостійному перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із цього приводу колегія суддів зауважує, що сам скаржник у касаційній скарзі вказує на порушення судом апеляційної інстанції положень статті 244 ГПК України, проте зовсім не розкриває, в чому саме полягало відповідне порушення.

Колегія суддів, проаналізувавши зміст ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 у справі № 15/471-б, вважає, що правильне застосування Північним апеляційним господарським судом норм статті 244 ГПК України є очевидним. Так, було вірно зазначено в оскарженій ухвалі, що в апеляційному порядку було здійснено перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію і, як наслідок, переглянуто відповідну ухвалу господарського суду міста Києва саме в межах матеріально-правових вимог, які були предметом розгляду в суді першої інстанції, тобто в межах вимог заяви від 26.01.2021 №15/471-б/61. Тому обґрунтовано було зроблено висновок про неможливість розгляду судом апеляційної інстанції заяви ліквідатора від 12.03.2020 № 15/471-б/237, яка в судовому засіданні Господарського суду міста Києва, проведеному 24.03.2021, не розглядалась. Більше того, вірно апеляційним судом встановлено, що заяви арбітражного керуючого від 12.03.2020 № 15/471-б/237 (вх № 01-37/19583/20 від 16.03.2020) та від 26.01.2021 № 15/471-б/61 (вх № 01-37/6313/20 від 28.01.2021) є аналогічними за формою, змістом, суттю та вимогами, тобто є тотожними.

Таким чином, оскільки ліквідатором не було доведено, а судом апеляційної інстанції не було встановлено наявність підстав, з яким закон пов`язує можливість ухвалити додаткове судове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні поданої арбітражним керуючим Голінним А.М. заяви про винесення додаткового рішення до постанови Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 у справі №15/471-б, як безпідставної та необґрунтованої.

Загальний висновок.

Колегією суддів встановлено, що зазначені у касаційній скарзі доводи зводяться до заперечення встановлених судом апеляційної інстанції обставин справи з одночасним тлумаченням стороною власного їх викладення, зводиться до спроби переконати суд у необхідності втрутитися у зміст рішень, ухвалених апеляційним судом, й в цілому до заперечення результату розгляду справи судом, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів попередніх інстанцій тільки через те, що такі рішення оскаржено і скаржник вважає їх незаконним, а тому підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі за касаційною скаргою ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. немає.

Суд зазначає, що розгляд касаційних скарг покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок, у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз`яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав`язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

Частиною четвертою статті 11 Господарського процесуального кодексу України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23.10.1996; "Brualla Gomez de la Torre v. Spain" від 19.12.1997).

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню - у цій справі на постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022.

Відповідно до частини другої статті 293 ГПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, що було проаналізовано колегією суддів вище стосовно оскарження ухвали Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 у справі № 15/471-б.

Таким чином, законодавець цілком свідомо надав Верховному Суду право використовувати процесуальні фільтри, закріплені у частинах першій та другій статті 293 ГПК України, і це повністю узгоджується з положеннями статті 129 Конституції України, завданнями та принципами господарського судочинства.

Тому суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" у цій справі.

Водночас, Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

У постанові від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що тенденції нормативно-правового регулювання національної моделі касаційного оскарження свідчать про перехід на конституційному рівні до моделі обмеженої касації, що реалізується, зокрема, за допомогою введення переліку випадків, коли рішення підлягає касаційному оскарженню, а також низки процесуальних фільтрів. Встановлення в процесуальному кодексі виняткових підстав для касаційного оскарження у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним, має слугувати формуванню дієвої судової системи, що гарантуватиме особі право на остаточне та обов`язкове судове рішення. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує право на доступ до суду, оскільки таке право вже реалізоване при зверненні до суду першої та апеляційної інстанцій, можна стверджувати, що введення процесуальних "фільтрів" допуску до перегляду судових рішень касаційним судом не порушує право доступу до правосуддя.

На підставі викладеного та керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 15/471-б за касаційною скаргою ліквідатора Української державної корпорації "Укрзакордоннафтогазбуд" арбітражного керуючого Голінного А.М. за вх. № 2558/2022 на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2022 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами надіслати скаржнику. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий В. Пєсков

Судді О. Банасько

В. Картере