ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.07.2022м. ДніпроСправа № 904/8244/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі:

судді Колісника І.І.

за участю секретаря судового засідання Попової Я.В.

та представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: не з`явився;

третьої особи: не з`явився

розглянув у відкритому судовому засіданні

заяву Приватного акціонерного товариства "Київстар" про відстрочення виконання рішення суду в частині стягнення неустойки та судових витрат у справі

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях, м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Київстар", м. Київ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Криворізький національний університет, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 380 386,30 грн та виселення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2022 (суддя Колісник І.І.) частково задоволено позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях до Приватного акціонерного товариства "Київстар" про стягнення неустойки в сумі 380386,30 грн та виселення; ухвалено стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київстар" на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях неустойку в сумі 136693,04 грн, судовий збір за подання позову до суду у сумі 4320,39 грн, витрати з пересилання поштової кореспонденції у сумі 40,00 грн та виселити Приватне акціонерне товариство "Київстар" з нежитлового приміщення площею 7,2 кв.м на технічному поверсі та частини даху площею 31,8 кв.м корпусу № 6 за адресою: м. Кривий Ріг, вул. XXII Партз`їзду, буд. 13 (далі спірне нежитлове приміщення). У решті позову судом відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.06.2022 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2022 у справі № 904/8244/21 залишено без змін.

На виконання зазначеного рішення суду 13.06.2022 видано відповідні накази.

30.06.2022 представником Приватного акціонерного товариства "Київстар" адвокатом Чернець І.А. через систему "Електронний суд" подана заява про відстрочення на період воєнного стану в Україні та у відбудовний період після закінчення воєнного стану виконання рішення суду у справі в частині стягнення неустойки в сумі 136693,04 грн, судового збору за подання позову до суду у сумі 4320,39 грн та витрат з пересилання поштової кореспонденції у сумі 40,00 грн.

Обгрунтовуючи подану заяву, заявник посилається на таке.

Із початку воєнних дій в країні ПрАт "Київстар" зазнало значних втрат від пошкодження, руйнування, захоплення, викрадення чи заволодіння іншим способом окремих елементів телекомунікаційної мережі (базові станції тощо), роздрібної мережі оператора (магазинів, приміщень для реалізації послуг), офісних і технологічних об`єктів, а також іншого майна.

Внаслідок щоденних втрат і пошкодження майна електронних комунікаційних мереж, технічних засобів та об`єктів нерухомості через актуальні воєнні дії ПрАТ "Київстар" завдано матеріальної шкоди на суму 556 316 889,11 грн. За кожним із цих фактів компетентними органами порушені кримінальні справи.

В умовах воєнного стану електронні комунікаційні мережі ПрАТ «Київстар» використовуються для забезпечення потреб національної безпеки, оборони, охорони правопорядку. Тому ПрАТ "Київстар", не зважаючи на щоденні втрати майна на всій території України, що підконтрольна державній владі України, постійно докладає чималих зусиль для відновлення пошкодженої або знищеної телекомунікаційної інфраструктури з метою забезпечення безперервного надання послуг мобільного зв`язку та Інтернету.

За таких обставин, як зауважує заявник, виконання рішення суду щодо сплати неустойки завадить ПрАТ "Київстар" своєчасно виконувати ремонтно-відновлювальні роботи телекомунікаційної мережі з метою надання життєво-важливих послуг під час воєнного стану та у відбудовний період.

Заявник вважає, що введення воєнного стану є саме тією винятковою підставою для відстрочення рішення суду, що дозволить боржнику своєчасно та безперервно виконувати ремонтно-відновлювальні та будівельні роботи з метою забезпечення комунікації військових та цивільного населення під час воєнного стану на території України.

Заява про відстрочення виконання рішення суду прийнята до розгляду ухвалою суду від 01.07.2022 з призначенням судового засідання на 11.07.2022 об 11:00 год; учасникам справи запропоновано подати до суду свою правову позицію стосовно можливості відстрочити виконання рішення суду за заявою ПрАТ «Київстар».

06.07.2022 представник Приватного акціонерного товариства "Київстар" адвокат Чернець І.А., посилаючись на неможливість безпечного пересування по території України в умовах воєнного стану, подала заяву про проведення зазначеного судового засідання з її участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 06.07.2022 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено у зв`язку з відсутністю технічної можливості суду.

У призначений час представники учасників справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце засідання суду повідомлялися. Позивач (стягувач) та третя особа письмових правових позицій по суті заяви про відстрочення виконання рішення суду не подали.

11.07.2022, перед судовим засіданням, від адвоката Чернець І.А. надійшло до суду клопотання про відкладення розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду на дату, яка б дозволила суду забезпечити участь представника ПрАТ "Київстар" в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заявлене клопотання представник обгрунтовує своїм процесуальним правом на участь у судовому засіданні.

Подане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки передбачений частиною другою статті 331 Господарського процесуального кодексу України десятиденний строк для розгляду заяви про відстрочення виконання рішення суду спливає саме 11.07.2022; відсутність з боку заявника інших обгрунтувань для відкладення розгляду заяви окрім бажання бути присутнім у судовому засіданні не є достатньою підставою для застосування розумних строків для розгляду заяви ПрАТ "Київстар" про відстрочення рішення суду, так як за приписами статті 331 Господарського процесуального кодексу України передбачене лише повідомлення сторін про розгляд заяви в судовому засіданні; суд не викликав учасників судового процесу в судове засідання, явку обов`язковою не визнавав.

Неявка представників учасників справи не перешкоджає розгляду заяви за їх відсутності.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД, МОТИВИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Відповідно до частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Частинами третьою - п`ятою статті 331 цього Кодексу передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, підставою для відстрочки виконання рішення суду можуть бути лише виняткові обставини, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Подана заява задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до частини першої статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з частиною першою статті 326 цього Кодексу судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя (рішення у справах "Півень проти України" від 29.06.2004 заява № 56849/00, "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Відповідно до змісту рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 12.05.2011 у справі "Ліпісвіцька проти України" однозначно визначено про те, що судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених у пункті 1 статті 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, "законне сподівання" на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі "Агрокомплекс проти України").

Європейський суд з прав людини також наголошував, що виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. У справі "Фуклєв проти України" (рішення від 07.06.2005) Європейський суд з прав людини вказав, що держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці.

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України" достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Отже, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Тривале невиконання або несвоєчасне виконання національних судових рішень, за виконання яких Україна несе відповідальність, є структурною та системною проблемою, яку визначено в пілотному рішенні Європейського суду з прав людини, і запровадження ефективних засобів юридичного захисту стосовно відповідних порушень є прямим обов`язком держави.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, держава відповідальна за виконання рішення, ухваленого на користь стягувача у цій справі. Тривале невиконання рішення та відсутність засобів захисту прав стягувача на національному рівні спричиняє порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

За змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі доказів.

Згідно зі статтями 13, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій несе сторона.

Звертаючись із заявою про відстрочку виконання рішення суду, боржник жодних доказів його актуального фінансового стану, відсутності грошових та інших активів, достатніх для розрахунку зі стягувачем (банківські виписки, довідки, фінансовий звіт тощо), суду не надав, як не надав і доказів прийняття ним заходів щодо намагання виконати судове рішення з використанням усіх можливих правових механізмів (мирова угода зі стягувачем, переведення боргу, заміна способу виконання рішення суду тощо).

За таких обставин боржником не надано доказів, які б підтверджували наявність виняткових обставин, що роблять неможливим або ускладнюють виконання ним судового рішення.

Посилання заявника на значні майнові втрати, які до того ж не підтверджені ним допустимими доказами (первинні документи щодо придбання фондів у власність, стану бухгалтерського обліку активів тощо), самі по собі не є визначальними для висновку щодо неможливості виконати рішення суду.

Безпідставне надання бажаної для заявника відстрочки, тим більше на строк, що не відповідає вимогам закону, без належного обґрунтування, без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушить основи судового рішення, позбавить кредитора можливості у повній мірі захистити свої права, негативно вплине на авторитет судового рішення та судової влади, у зв`язку з чим така відстрочка виконання рішення суду не може бути законною та справедливою.

Враховуючи викладене, правові підстави для надання відстрочки виконання судового рішення відсутні. Однак, право боржника на звернення до суду з черговою аналогічною заявою, обгрунтованою належними й допустимими доказами, чинним законодавством не заборонене.

Керуючись ст.ст. 232, 234, 235, 236, 331 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Київстар" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.02.2022 у справі № 904/8244/21 в частині стягнення неустойки та судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 11.07.2022 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 12.07.2022.

Суддя І.І. Колісник