ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р. Справа№ 910/2982/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Ткаченка Б.О.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Петренко О.С.

від відповідача: Козуб Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 04.10.2021

у справі №910/2982/21 (суддя - Приходько І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс"

до Акціонерного товариства "Об`єднана гірчично-хімічна компанія"

про стягнення 4 981 245,56 грн

та за зустрічним

позовом Акціонерного товариства "Об`єднана гірчично-хімічна компанія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс"

про стягнення коштів у розмірі 1 034 425,86 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс" (далі - ТОВ "Імекс Мінералс") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Об`єднана гірничо-хімічна компанія" (далі - АТ "ОГХК") заборгованості розмірі 4 981 245,56 грн., з яких: 4 747 085,95 грн. - основний борг, 55 314,13 грн. - три проценти річних, 178 845,48 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 24.12.2019 №ПП76-313/3-20, в частині своєчасної оплати товару.

При розгляді даної справи в суді першої інстанції АТ "ОГХК" подано зустрічний позов про стягнення з ТОВ "Імекс Мінералс" 949 417,19 грн. штрафу у розмірі 20% від суми несвоєчасно поставленого товару, а також пені у розмірі 85 008,67 грн.

Свої вимоги за зустрічним позовом АТ "ОГХК" обґрунтовує тим, що позивач за первісним позовом порушив умови договору поставки від 24.12.2019 №ПП76-313/3-20 в частині своєчасної поставки окремої партії товару, у зв`язку з чим відповідачем за первісним позовом нараховані передбачувані договором штрафні санкції за несвоєчасну доставку вантажу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 закрито провадження в частині первісних позовних вимог про стягнення з АТ "ОГХК" на користь ТОВ "Імекс Мінералс" основного боргу в розмірі 3 547 085,95 грн., у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В іншій частині первісні позовні вимоги задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом 1 200 000,00 грн. основної заборгованості, 55 314,13 грн трьох процентів річних, 178 845,48 грн. інфляційних втрат, а також витрати по сплаті судового збору за подання первісного позову в розмірі 74 718,68 грн.

Зустрічні позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ "Імекс Мінералс" на користь АТ "ОГХК" штраф у розмірі 949 417,19 грн., пеню в сумі 85 008,67 грн. та витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову в розмірі 15 516,39 грн.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що станом на час ухвалення рішення по даній справі, доведеною та реально існуючою є сума основної заборгованості у розмірі 1 200 000,00 грн., яка підлягає стягненню з АТ "ОГХК" на користь ТОВ "Імекс Мінералс". Крім того, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення з відповідача за первісним позовом 55 314,13 грн. трьох процентів річних та 178 845,48 грн. інфляційних втрат, дійшов висновку про задоволення вимог в частині стягнення наведених компенсаційних виплат.

Щодо зустрічного позову, суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що зустрічні позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом штрафу в розмірі 949 417,19 грн та пені у розмірі 85 008,67 грн., нарахованих за прострочення поставки товару, є правомірними та задовольняються у повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ТОВ "Імекс Мінералс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21, в частині задоволення зустрічних позовних вимог, прийняти нове рішення у відповідній частині, яким суму штрафу та пені (неустойки), нарахованих скаржнику за неналежне виконання зобов`язань з поставки запчастин до насосів WARMAN, згідно умов договору від 24.12.2019 №ПП 76-313/3-20, зменшити на 90%, у зв`язку з чим стягнути з ТОВ "Імекс Мінералс" на користь АТ "ОГХК" суму штрафу у розмірі 94 941,71 грн. та пеню у розмірі 8 500,86 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення, в частині задоволення зустрічних позовних вимог, не відповідає вимогами чинного законодавства, оскільки судом першої інстанції не було повно і всебічно з`ясовано обставини, на які посилався скаржник як на підставу своїх заперечень, та належно не досліджено і не оцінено докази, які їх підтверджували.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2021 апеляційну скаргу ТОВ "Імекс Мінералс" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: ОСОБА_1, Алданової С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

13.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/2982/21 з Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 поновлено ТОВ "Імекс Мінералс" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21. Відкрито апеляційне провадження у справі №910/2982/21 за апеляційною скаргою ТОВ "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 та призначено розгляд апеляційної скарги на 15.02.2022.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач за зустрічним позовом у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить скаргу ТОВ "Імекс Мінералс" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Зокрема, відповідач за первісним позовом у своєму відзиві зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021, в частині задоволення зустрічних позовних вимог, є законним та прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Сітайло Л.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.02.2022, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 12.04.2022.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За положеннями статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із положень вказаної статті Конституції України, Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 №9 рекомендувала зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

Враховуючи загострення збройної агресії російської федерації на адміністративно-територіальній одиниці, на яку розповсюджується юрисдикція Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці представників учасників справи, суддів та працівників апарату суду, розгляд справи №910/2982/21 за апеляційною скаргою ТОВ "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021, призначений на 12.04.2022 - не відбувся.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Разом з тим, конституційне право кожного на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, не може бути обмеженим.

Пунктом 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

У зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г, яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Алданова С.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022, колегією суддів в зазначеному складі, прийнято до свого провадження апеляційну скаргу ТОВ "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 05.07.2022.

У судове засідання 05.07.2022 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

Так, представник позивача за первісним позовом підтримав доводи апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог АТ "ОГХК", прийняти нове рішення у відповідній частині, яким суму штрафу та пені (неустойки), нарахованих скаржнику за неналежне виконання зобов`язань з поставки запчастин до насосів WARMAN, згідно умов договору від 24.12.2019 №ПП 76-313/3-20, зменшити на 90%, у зв`язку з чим стягнути з ТОВ "Імекс Мінералс" на користь АТ "ОГХК" суму штрафу у розмірі 94 941,71 грн. та пеню у розмірі 8 500,86 грн.

В свою чергу представник відповідача за первісним позовом проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 05.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 оскаржується позивачем за первісним позовом в частині задоволення зустрічного позову, а тому враховуючи вимоги частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 24.12.2019 між ТОВ "Імекс Мінералс" (постачальник) та АТ "ОГХК" (покупець) укладено договір поставки №ПП 76-313/3-20 за умовами якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця частини насосів WARMAN (код 42120000-6 Насоси та компресори відповідно до ДК 021:2015), а покупець - його прийняти і сплатити за нього певну грошову суму, на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 2.3.1 договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку кожної партії товару в терміни, встановлені цим договором.

Згідно з пунктом 3.1 договору постачальник зобов`язаний поставити покупцю партію товару у повному обсязі протягом 120 календарних днів з моменту отримання постачальником заявки від покупця, але в будь-якому разі не раніше отримання від покупця повідомлення про готовність прийняти товар. Постачальник має право на дострокову поставку товару за погодженням з покупцем.

Поставка товару здійснюється постачальником за адресою: вул. Шевченка, 1, cмт. Іршанськ, Хорошівський р-н, Житомирська область, на умовах DDP в розумінні термінів Правил ІНКОТЕРМС-2010 (пункт 3.2 договору).

За умовами пункту 3.3 договору датою поставки товару є дата передачі товару постачальником покупцю, відповідно до накладної на відпуск товару (видаткової накладної).

Згідно з пунктами 7.1-7.3 договору, загальна сума договору складає 12 774 471,12 грн, у тому числі 20% ПДВ - 2 129 078,52 грн. та відповідає загальній сумі Специфікації. Вартість товару на момент укладання договору визначена у Специфікації та сформована з урахуванням курсу фунту стерлінгів до української гривні, курс НБУ на 24.12.2019 - 30,359875 грн. за 1 фунт стерлінгів. Ціна на партію товару перераховується на дату поставки даної партії товару пропорційно зміні офіційного курсу гривні до фунту стерлінгів в бік збільшення або зменшення більше ніж на 5% у порівнянні з курсом зафіксованим у Специфікації (Додаток №1 до Договору), вартість партії товару змінюється шляхом укладення сторонами додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до пункту 8.1 договору оплата поставленої партії товару здійснюється відповідачем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позивача, що зазначений в цьому договорі.

Оплата партії товару здійснюється протягом 60 банківських днів з моменту отримання товару та підписання видаткової накладної на підставі виставленого постачальником рахунку (пункт 8.2 договору).

Відповідно до пункту 14.1 договору, останній набирає чинності з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020.

Матеріалами справи підтверджується, що між сторонами підписано 8 додаткових угод до договору, якими змінювалася остаточна вартість вивантаженого товару.

Також матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору позивач за первісним позовом здійснив поставку товару на загальну суму 12 983 499,75 грн., що підтверджується видатковими накладними: від 12.02.2020 №410 на суму 626 113,44 грн., від 12.03.2020 №822 на суму 2 522 337,72 грн., від 24.04.2020 №1241 на суму 1 467 331,87 грн., від 29.05.2020 №1553 на суму 523 458,36 грн., від 17.06.2020 №1720 на суму 680 566,93 грн., від 04.08.2020 №2148 на суму 2 374 290,96 грн., від 13.08.2020 № 2191 на суму 2 044 083,55 грн., від 14.08.2020 № 2196 на суму 2 703 002,40 грн., від 23.09.2020 № 2403 на суму 34 107,91 грн., від 23.09.2020 № 2404 на суму 8 206,61 грн. Наведені видаткові накладні підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств без заперечень та зауважень.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Нормами статті 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що господарським визначається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншими учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Приписами частини 1 статті 175 ГК України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, предметом яких є поставка товару.

За приписами статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Водночас, в обґрунтування зустрічного позову, АТ "ОГХК" зазначає, що ТОВ "Імекс Мінералс" порушило умови договору поставки в частині своєчасної поставки окремої партії товару, у зв`язку з чим покупцем нараховані передбачувані договором штрафні санкції за несвоєчасну доставку товару.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов спірного договору покупцем на адресу постачальника направлено заявку від 08.01.2020 №313/0027 та повідомлення про готовність прийняти товар від 08.01.2020 №313/0027-1. Зважаючи на умови пункту 3.1 договору, у постачальника виник обов`язок поставити замовлений покупцем товар протягом 120 календарних днів з моменту отримання заявки.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем за зустрічним позовом не спростовано, що у зв`язку з неналежним виконанням постачальником договірних зобов`язань в частині забезпечення своєчасної поставки товару в терміни, встановлені договором, фактична поставка товару згідно видаткової накладної від 13.08.2020 №2191 відбулася з простроченням на 97 днів, тоді як поставка товару згідно видаткової накладної від 14.08.2020 №2196 відбулася із простроченням на 98 днів.

Згідно з частиною 2 статті 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина 1 статті 230 ГК України).

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За приписами статті 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За умовами пункту 10.2 договору у разі затримки поставки товару у строки, передбачені цим договором, покупець має право на стягнення з постачальника штрафу у розмірі 20% від суми непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару та пені, у розмірі облікової ставки НБУ від вартості непоставленого (несвоєчасно поставленого) товару за кожен день такого прострочення. Нарахування пені починається з першого дня прострочення та припиняється у день виконання продавцем своїх зобов`язань.

Перевіривши розрахунок пені за прострочення поставки товару, з урахуванням встановленого та фактичного строку поставки товару, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що розрахунок позивача за зустрічним позовом є обґрунтованим та арифметично вірним, з огляду на що позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 85 008,67 грн. підлягають задоволенню.

Також, перевіривши розрахунок штрафу, що становить 20% від суми непоставленого товару (4 747 085,95 грн. за обома спірними накладними), колегія суддів зазначає, що вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом штрафу у розмірі 949 417,19 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, заперечень щодо невірності розрахунків штрафу та пені доводи апеляційної скарги не містять.

Щодо клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення розміру штрафних санкцій на 90% на підставі частини 3 статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає наступне.

Згідно з частиною 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів ГПК України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав обумовлюють право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

За приписами частини 1 статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Зі змісту наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку. Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов`язком суду, а його правом і виключно у виняткових випадках.

Судом першої інстанції вірно враховано, що умовами договору постачальнику фактично встановлювався майже чотиримісячний строк для здійснення поставки замовленого покупцем товару, який, у свою чергу, був порушений постачальником більше ніж на три місяці. Також місцевий господарський суд врахував, що загальна сума неустойки за несвоєчасну поставку товару не перевищує 10% від суми правочину, що має достатні підстави вважатися розумним та пропорційним заходом захисту інтересів кредитора.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем за зустрічним позовом не надано суду належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні статей 76-79, 91 ГПК України на підтвердження наявності поважності причин неналежного виконання зобов`язань, винятковості даного випадку та невідповідності розміру штрафу наслідкам порушення, а тому заява про зменшення розміру штрафних санкцій на підставі статті 551 ЦК України та статті 233 ГК України задоволенню не підлягає.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи, на які посилався апелянт під час розгляду даної справи, залишені Північним апеляційним господарським судом без задоволення, як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції щодо задоволення зустрічного позову.

Згідно з частиною 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27.09.2001).

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим судове рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга ТОВ "Імекс Мінералс" - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс" на рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.10.2021 у справі №910/2982/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Імекс Мінералс".

4. Матеріали справи №910/2982/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 11.07.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

Б.О. Ткаченко