ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.06.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/810/21

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Л. М. Неверовської, секретаря судового засідання Л. Я. Андріїв, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Міністерства фінансів України, вул. Грушевського, 12/2, м. Київ, 01008

до відповідачів: Комунального підприємства "Надвірнаводоканал", вул. Комунальна, 2, м.Надвірна, Івано-Франківська область, 78405;

Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, вул.Грушевського, 21, м. Івано-Франківськ, 76004;

Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації, Майдан Шевченка, 33, м. Надвірна, Івано-Франківська область,78400;

Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, вул. Дністровська, 14, м. Івано-Франківськ, 76018

про визнання недійсними договорів,

За участі представників:

Від позивача: Гришина Наталія Вадимівна.

Від відповідача Комунального підприємства "Надвірнаводоканал": Капак Віталій Михайлович.

Від відповідача Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації: Жукова Ольга Олександрівна.

Від відповідачів Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області представники не з`явилися.

Встановив: Міністерство фінансів України звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Комунального підприємства "Надвірнаводоканал", Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, в якому просить суд визнати недійсними наступні договори: №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

23.08.2021 Господарським судом Івано-Франківської області постановлено ухвалу, якою позовну заяву залишено без руху та зобов`язано позивача усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання доказів сплати судового збору в розмірі 13620,00 грн.

Після усунення недоліків позовної заяви, 29.09.2021 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Суд ухвалив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання, встановив сторонам відповідні строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив (ухвала про відкриття провадження у справі).

19.10.2021, 25.10.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконфернції вих.№ 13210-06-10/31566 від 19.10.2021 (вх.№/16426/21 від 19.10.2021, вх.№16743/21 від 25.10.2021).

Ухвалою суду від 20.10.2021 клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції представника Міністерства фінансів України задоволено.

25.10.2021 від Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" до суду надійшов відзив на позовну заяву вих.№ 242 від 22.10.2021 (вх.№16733/21) (т.1, а.с.71-76), а також заява про застосування строків позовної давності вих.№ 241 від 22.10.2021 (вх.№16730/21) (т.1, а.с.109).

12.11.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції вих.№ 13220-06-6/34577 від 11.11.2021 (вх.№17988/21).

15.11.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшло клопотання про надсилання відзиву та заяви про застосування строків позовної давності вих.№ 13220-06-10/34779 від 15.11.2021 (вх.№18104/21).

25.11.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника вих.№ 41 від 22.11.2021 (вх.№18790/21) (т. 1, а.с. 165-166). В клопотанні також зазначає, що згідно Розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 12.03.2021 року № 47 Про затвердження Положення про управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації та його структури перейменовано управління фінансів Надвірнянської районної державної адміністрації на управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації.

29.11.2021 від Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" до суду надійшли клопотання про долучення документів до матеріалів справи вих.№ 260 від 26.11.2021, вих.№262 від 26.11.2021 (вх.№18980/21, вх.№18978/21). Судом долучено подані документи до матеріалів справи.

02.12.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшло клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції вих.№ 13220-06-10/36161 від 25.11.2021 (вх.№19292/21).

Ухвалою суду від 03.12.2021 клопотання Міністерства фінансів України (вх.№19292/21 від 02.12.2021) про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено, постановлено: судове засідання у справі, призначене на 21.12.2021 та всі наступні судові засідання у справі №909/810/21, провести в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

08.12.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшла відповідь на відзив вих.№13220-06-10/36914 від 01.12.2021 (вх.№19665/21). (т.1, а.с.202-214).

10.12.2021 від Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" до суду надійшло заперечення вих.№ 273 від 07.12.2021 (вх.№19829/21) (т. 1, а.с.239-241).

16.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи вих.№ 50 від 13.12.2021 (вх.№20239/21). Судом долучено подані документи до матеріалів справи.

16.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшла заява про продовження строку на подання відзиву вих.№ 48 від 13.12.2021 (вх.№20241/21).

16.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшов відзив на позовну заяву вих.№ 49 від 13.12.2021 (вх.№20242/21) (т.2, а.с. 13-18).

16.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності вих.№ 47 від 13.12.2021 (вх.№20243/21).

21.12.2021 від Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника (вх.№20456/21).

21.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи вих.№ 54 від 21.12.2021 (вх.№20467/21).

21.12.2021 від Міністерства фінансів України до суду надійшла відповідь на відзив вих.№ 13220-06-10/39497 від 20.12.2021 (вх.№ 20468/21) (т.2, а.с.27-31), а також заперечення щодо заяви про застосування строків позовної давності вих.№13220-06-10/39498 від 20.12.2021 (вх.№20469/21) (т.2, а.с.34-37).

21.12.2021 від Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації до суду надійшли пояснення по справі вих.№ 1498/01-09/47 від 20.12.2021 (вх.№20494/21) (т.2 , а.с.40-43).

29.12.2021 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшли заперечення по справі вих.№ 59 від 28.12.2021 (вх.№20926/21) (т.2, а.с.88-91).

10.01.2022 від Міністерства фінансів України до суду надійшли пояснення щодо неналежності, недопустимості та недостовірності доказу вих.№13220-06-10/40876 від 30.12.2021 (вх.№283/22) (т.2, а.с.116-119).

17.01.2022 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника вих.№ 4 від 14.01.2022 (вх.№639/22).

18.01.2022 від Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника вих.№ 75/01-09/47 від 18.01.2022 (вх.№797/22).

25.01.2022 від Міністерства фінансів України до суду надійшли додаткові пояснення по справі вих.№ 13220-06-10/2139 від 24.01.2022 (вх.№1223/22) (т.2, а.с. 134-141).

01.02.2022 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника вих.№ 5 від 01.02.2022 (вх.№1547/22).

В судовому засіданні 18.05.2022, судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

13.06.2022 від Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи вих.№01-13/36 від 13.06.2022 (вх.№7176/22).

15.06.2022 від Міністерства фінансів України до суду надійшли пояснення в дебатах вих.№ 13220-06-10/12354 від 14.06.2022 (вх.№7279/22).

21.06.2022 від Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" до суду надійшов письмовий виступ в судових дебатах (№7620/22).

В судовому засіданні 21.06.2022, розгляд справи по суті завершено, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позиція позивача.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю передбачених ст.ст. 203, 215 ЦК України підстав для визнання недійсними договорів: №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017.

Позивач зазначає, що оспорювані договори не спрямовані на реальне настання правових наслідків, оскільки можливість укладення договору щодо бюджетних коштів та, відповідно, можливість настання реальних правових наслідків, обмовлених цими договорами, залежить від того, чи передбачене у бюджеті відповідне бюджетне призначення (асигнування), тобто чи заплановано таке фінансування у встановленому порядку у розрізі тих розпорядників коштів, які беруть на себе бюджетні зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 23 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення.

Відповідно до пункту 3 частини п`ятої статті 22 БК України, головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у законі про Державний бюджет України (рішенні про місцевий бюджет); приймає рішення щодо делегування повноважень на виконання бюджетної програми розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня та/або одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань.

Відповідно до частини третьої статті 97 БК України у Державному бюджеті України затверджується обсяг міжбюджетних трансфертів окремо для кожного з відповідних місцевих бюджетів, якщо є підстави для надання та отримання відповідних міжбюджетних трансфертів.

Додаток 7 до Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" не містить розподілу (обсягу) коштів субвенції для кожного з відповідних місцевих бюджетів, зокрема, в Законі не визначено обсяг субвенції для місцевого бюджету Івано-Франківської області.

Таким чином, як зазначає позивач, відповідачі узяли бюджетні зобов`язання, тобто уклали відповідні договори протягом бюджетного періоду 2017 року, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цих же періодів без відповідного бюджетного призначення (фінансування), що суперечить вимогам статей. 22, 23, 48 БК України.

Так, згідно статті 3 Бюджетного кодексу України - бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Дія Порядоку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затвердженого постановою КМУ від 18 травня 2017 р. № 332, припинилась з перебігом строку, на який був прийнятий цей акт.

Згідно із положенням статті 48 БК України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань, не вважаються бюджетними зобов`язаннями.

Як наслідок, оспорювані договори укладено за відсутності бюджетних призначень (фінансування) на ці цілі, що унеможливлює виконання укладеного договору, унаслідок чого він є наперед не виконуваним сторонами оспорюваних договорів, дії яких порушували вимоги законодавства щодо взяття зобов`язань за бюджетними коштами, та не були спрямовані на настання реальних правових наслідків, обумовлених договорами, укладеними відповідачами.

Пунктом 13 договорів передбачено, що договір є дійсним лише в разі здійснення відповідного фінансування. Відповідне фінансування здійснено не було, тому оскаржувані договори є не дійсними, а отже не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що свідчить про невідповідність їх нимогам частини п`ятої статті 203 Цивільного кодексу України, та є підставою для визнання недійсними в судовому порядку, за правилами статті 215 Цивільного кодексу України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою та шостою ст. 201 цього Кодексу.

Також, у відповідях на відзив, поясненнях по справі, позивач зазначає, що посилання відповідачів 1 та 3 на справу № 809/1136/18, яка стосувалась неприйняття Мінфіном рішення щодо перерахування кошті є безпідставними. Адже, при розгляді справи № 809/1136/18 не досліджувались питання дійсності договорів, а отже ця справа не має значення під час вирішення даної справи, оскільки судові рішення не містять жодних обставин, які б давали підстави для висновку про дійсність оспорюваних угод.

Щодо спростування заяв КП "Надвірнаводоканал" та Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації про пропуск Мінфіном строку позовної давності зазначає, що про порушення своїх законних інтересів Мінфін повинен був дізнатись з моменту, коли Комунальне підприємство Надвірнаводоканал набуло можливості у примусовому порядку вимагати від Мінфіну виконання цих договорів, а саме з дати набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.08.2018 у справі №809/1136/18, залишеним в силі постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019. Позов Мінфіну датований 09.08.2021 роком, отже строк позовної давності Мінфіном не пропущений.

Позиція відповідача Комунального підприємства "Надвірнаводоканал".

Позовні вимоги заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 у справі №809/1136/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019, позов про визнання протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України щодо не прийняття рішення про перерахування субвенції КП Надвірнаводоканал в порядку та на умовах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962,00 грн (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят дві гривні), №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446,18 грн. (сто тисяч чотириста сорок шість гривень вісімнадцять копійок); №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310|,60 грн. (сімнадцять тисяч триста десять гривень шістдесят копійок); №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123,00 грн. (вісімдесят три тисячі сто двадцять три гривні); №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645,57 грн (сто одинадцять тисяч шістсот сорок п`ять гривень п`ятдесят сім копійок); №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945,00 грн. (сімдесят сім тисяч дев`ятсот сорок п`ять гривень; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945,43 грн (сто три тисячі Дев`ятсот сорок п`ять гривень сорок три копійки), всього 588386,78 грн (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень сімдесят вісім копійок) і не доведення його до відома Державної казначейської служби України; зобов`язання Міністерства фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції КП "Надвірнаводоканал" в порядку та на умовах, передбачених Постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962 (дев`яносто три тисячі дев`ятсот шістдесят дві) гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446 (сто тисяч чотириста сорок шість) гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310 (сімнадцять тисяч триста десять) гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123 (вісімдесят три тисячі сто двадцять

На час укладання оскаржуваних договорів, Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" було передбачено виділення субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Статтею 31 Закону передбачені джерела перерахування зазначеної Субвенції.

Кабінетом Міністрів України, на виконання Закону та частини другої статті 97 Бюджетного кодексу України, постановою від 18.05.2017 № 332 затверджено Порядок та умови надання у 2017 році вказаної субвенції, де визначено детальний механізм виділення коштів субвенції та проведення взаєморозрахунків.

КП "Надвірнаводоканал" було виконано у повному обсязі комплекс необхідних дій з учасниками розрахунків та укладено договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до постанови КМУ від 18.05.2017 №332 на загальну суму 588386,78 грн для погашення заборгованості підприємства з податку на додану вартість, зокрема договори: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962,00 грн; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446,18 грн; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17 310,60 грн; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123,00 грн; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645,57 грн; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945,00 грн; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945,43 грн.

Також, судовими рішеннями по справі №809/1136/18 встановлено, що Мінфіном в порушення Порядку №332, не прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до зазначених вище договорів про проведення взаєморозрахунків та не доведено такі до Казначейства, внаслідок чого виникли обставини, які позбавили КП "Надвірнаводоканал" можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього. Процедура розрахунків проведена частково, лише за договором №1 на суму 86553 грн, кошти на виконання решти договорів на рахунок КП Надвірнаводоканал не надійшли.

Додатком №1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року № 332 закріплено розподіл субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення вищезгаданої різниці. У вказаний додатком №1 вносились зміни Постановами Кабінету Міністрів України від 10 листопада 2017 року № 829 та від 6 грудня 2017 року № 982, якими зменшувались суми субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам.

Однак, незважаючи на зменшення розміру субвенцій станом на 06.12.2017, такі впродовж 2017 року були нормативно передбачені та фінансово забезпечені у розмірах, згідно Порядку №332, механізм надання субвенцій не було змінено.

Також, відповідачем Комунальним підприємством "Надвірнаводоканал" подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій зазначає, що позивач дізнався про своє порушене право 14.12.2017, коли листом №06330-08/6-27/35079 від 14.12.2017 Міністерство Фінансів України повідомило КП "Надвірнаводокананл", що відповідно до звітів Держказначейства за 11 місяців 2017 року планові показники доходів загального фонду державного бюджету від податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням бюджетного відшкодування невиконані на 12,8 млрд. гривень. При цьому цей податок є найбільш вагомим джерелом надходження доходів до загального фонду державного бюджету, за рахунок якого держава здійснює фінансування. Таким чином, невиконання запланованих надходжень з податку на додану вартість не дозволяє залучити грошові зобов`язання поточного року з цього податку як додаткове джерело субвенції та відповідно забезпечити розрахунки, які укладені у рахунок зазначеного джерела. Таким чином, звертаючись до суду 09.08.2021, позивач пропустив строк позовної давності.

Позиція Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації.

У пояснення по справі зазначає, що на виконання пункту 7 Порядку №332, Департаментом фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації сформовано реєстр договорів та подано їх до Мінрегіону, а Казначейству і його територіальним органам, в яких відкриті рахунки учасників розрахунків - договори про організацію взаєморозрахунків.

Отже, Департаментом фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, як стороною за договором, в межах визначених законодавством повноважень повністю виконано усі умови процедури отримання субвенції, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 року № 332.

Відповідно до пункту 13 оскаржуваних договорів договір є дійсним лише у разі здійснення відповідного фінансування.

У 2017 році, кошти з державного бюджету на виконання договорів №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" та постанови Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 року № 332 не надходили.

Позиція Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації.

Позовні вимоги заперечує з підстав, наведених у відзиві на позов. В рішенні суду по справі №809/1136/18, суд зазначив, що спірні правовідносини виникли внаслідок невиконання Міністерством фінансів України взятих на себе зобов`язань та призвели до недотримання КП Надвірнаводоканал коштів у розмірі 588386,78 грн, при чому, вказана сум, відповідає податковому боргу підприємства з ПДВ, який зазначеними коштами мав бути погашений, в іншому разі, останній накопичується.

В зазначеному судовому рішенні суд встановив, що умови Порядку дотримані усіма суб`єктами, задіяними у процедурі надання субвенції, окрім Міністерства фінансів України. Вказане підтверджується також відомостями із зведених реєстрів Мінрегіону, в яких прослідковується включення усіх не виконаних договорів.

Суд також зазначив, що Мінфін, постановою КМУ від 18.05.2017 №332 визначений державним органом, який повинен завершити процедури проведення розрахунків шляхом виділення коштів, передбачених Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік". Проте, внаслідок не вчинення останнім зазначених дій виникли обставини, які позбавили позивача можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що в умовах дії договорів про проведення взасморозрахунків (п.9) призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

Таким чином оскаржувані договори були спрямовані на реальне наслання правових наслідків.

Також, зазначає про пропуск позивачем строку позовної давності.

Позиція Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області.

Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області відзиву на позов або будь-яких заперечень на позов не подав.

Обставини справи. Оцінка доказів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд встановив наступне.

Законом України Про Державний бюджет України на 2017 рік передбачено виділення субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 332, затверджено Порядок та умови надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, яким визначено механізм надання у 2017 році вказаних субвенції та проведення взаєморозрахунків.

Згідно 3 Порядку, підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, надавали послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатку 2.

З метою організації проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, Департаментом фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Управління фінансів Надвірнянської районної державної адміністрації та Комунальним підприємством "Надвірнаводоканал" укладено наступні договори: №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017.

Згідно п. 1 вказаних договорів, їх предметом є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, передбаченою статтею 31 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" (далі субвенція), відповідно до Порядку та умов надання у 2017 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 р. № 332.

Пунктом 3 вказаних договорів передбачено, що Казначейство перераховує стороні першій (Головному управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області,) кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка, у відповідних сумах на підставі рішення Мінфіну.

Як вбачається з матеріалів справи, Міністерством фінансів України не було прийнято рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству Надвірнаводоканал по вищевказаним договорам.

Внаслідок невиконання зобов`язань по вищенаведеним договорам, Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал", 29.06.2018 звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Міністерства фінансів України про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття рішення про перерахування субвенції та зобов`язання прийняти рішення про таке перерахування, зобов`язання перерахувати кошти, залучені з єдиного казначейського рахунку на підставі прийнятого рішення, з підстав неправомірності такої бездіяльності.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 у справі № 809/1136/18 позов задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства фінансів України, що полягала в не прийнятті рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству "Надвірнаводоканал" в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962 гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446 гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310 гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123 гривні 00 копійок; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645 гривень 57 копійок; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945 гривень 00 копійок; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945 гривень 43 копійки, всього 588386 гривень 78 копійок і не доведенні його до відома Державної казначейської служби України. Зобов`язано Міністерство фінансів України прийняти рішення про перерахування субвенції Комунальному підприємству "Надвірнаводоканал" в порядку та на умовах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №332 від 18.05.2017 та договорами: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962 гривні 00 копійок; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446 гривень 18 копійок; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310 гривень 60 копійок; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123 гривні 00 копійок; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645 гривень 57 копійок; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945 гривень 00 копійок; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945 гривень 43 копійки, всього 588386 гривень 78 копійок і довести його до відома Державної казначейської служби України.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.02.2019 №857/3623/18, рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 у справі №809/1136/18 залишено без змін.

Як вбачається із змісту Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 у справі № 809/1136/18, судом встановлено наступні обставини.

Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал", з метою узгодження різниці в тарифах за послуги водопостачання та водовідведення, станом на 01.01.2016, з урахуванням проведених взаєморозрахунків в сумі 4207002,61 грн, листом №114/1 від 11.05.2017 звернувся до Територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах із відповідним розрахунком від 10.05.2017.

Протоколом територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах №1 від 29.05.2017, узгоджено обсяг заборгованості з різниці в тарифах на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, які надані населенню КП Надвірнаводоканал станом на 01.01.2016 на загальну суму 4207002,61 грн.

Таким чином Комунальним підприємством "Надвірнаводоканал" виконано у повному обсязі комплекс необхідних дій з учасниками розрахунків та укладено договори про організацію взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 №332 (далі - договори) на загальну суму 588386,78 грн для погашення заборгованості підприємства з податку на додану вартість, зокрема договори: №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962,00 грн; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446,18 грн; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310,60 грн; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123,00 грн; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645,57 грн; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945,00 грн; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945,43 грн.

Сторонами зазначених договорів, окрім Комунального підприємства "Надвірнаводоканал", є Головне управління Державної казначейської служби України у Івано-Франківській області, Департамент фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Управління фінансів Надвірнянської районної державної адміністрації.

Судом встановлено, що відповідно до договору про організацію взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 №332 від 19.06.2017 №1 процедура розрахунків була проведена, що підтверджується платіжними дорученнями від 20.07.2017 №123 та погашена заборгованість Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" з податку на додану вартість у сумі 86553 грн.

Проте, кошти на виконання решти договорів на рахунок Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" не надійшли, що позбавило Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал" розрахуватися по боргових зобов`язаннях перед державним бюджетом з податку на додану вартість на загальну суму 588386,78 грн.

З матеріалів справи вбачається, що розмір податкового боргу Комунального підприємства "Надвірнаводоканал" з податку на додану вартість встановлено довідками Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про розмір заборгованості: №4048/10/09-19-17-01-20 від 08.08.2017 на суму 211 718,78 грн; №5754/10/09-19-17-01-20 від 02.10.2017 на суму 406487,35 грн; №6840/10/09-19-17-01-20 від 01.11.2017 на суму 484441,35 грн; №7904/10/09-19-17-01-20 від 04.12.2017 на суму 588386,78 грн.

Відповідно до пп.2 пункту 9 вищевказаних договорів передбачені обов`язки його учасників не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору, а відповідно до пункту 10 Договорів Сторони несуть відповідальність за невиконання своїх зобов`язань за договором відповідно до законодавства.

У зв`язку з неотриманням коштів, відповідно до укладених договорів, Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал" листом №246 від 14.11.2017 звернувся до Міністерства фінансів України, Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (надалі, також - Мінрегіон), Державної казначейської служби України, Української асоціації підприємств водопровідно-каналізаційного господарства Укрводоканалекологія з проханням проінформувати про хід виконання зобов`язань визначених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Державна казначейська служба України листом №9-08/1221-20537 від 07.12.2017 повідомила позивача, що станом на 06.12.2017 рішень Міністерства фінансів України щодо перерахування коштів по зазначених договорах до Казначейства не надходило.

Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України листом №8/10-2076-17 від 15.12.2017 повідомило, що усі договори у зведених реєстрах Мінрегіону направлено на фінансування до Мінфіну. Разом з тим повідомлено, що договір 1 на суму 86553,00 профінансовано.

Міністерство фінансів України листом №06330-08/6-27/35079 від 14.12.2017 повідомило Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал", що відповідно до звітів Держказначейства за 11 місяців 2017 року планові показники доходів загального фонду державного бюджету від податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) з урахуванням бюджетного відшкодування невиконані на 12,8 млрд. гривень. При цьому цей податок є найбільш вагомим джерелом надходження доходів до загального фонду державного бюджету, за рахунок якого держава здійснює фінансування. Таким чином, невиконання запланованих надходжень з податку на додану вартість не дозволяє залучити грошові зобов`язання поточного року з цього податку як додаткове джерело субвенції та відповідно забезпечити розрахунки, які укладені у рахунок зазначеного джерела.

Відсутність фінансування Міністерство фінансів України підтвердило відповідною перепискою із Кабінетом Міністрів України і Верховною Радою України.

Суд зазначає, що спірні правовідносини виникли внаслідок невиконання Міністерством фінансів України взятих на себе зобов`язань та призвели до недоотримання Комунальним підприємством "Надвірнаводоканал" коштів у розмірі 588386,78 грн, при чому, вказана сума відповідає податковому боргу підприємства з ПДВ який зазначеними коштами мав бути погашений, в іншому разі, останній накопичується.

Так, Міністерством фінансів України, в порушення пункту 8 Порядку, не прийнято рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до названих договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 №332 та не доведено їх до Казначейства, хоча, названою нормою саме на Мінфін покладено обов`язки на підставі поданої Казначейством інформації про зобов`язання, що підлягають відшкодуванню за рахунок субвенції, та поданого Мінрегіоном узагальненого реєстру договорів про організацію взаєморозрахунків, прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом, та довести його до відома Казначейства.

Тобто, Мінфін постановою КМУ від 18.05.2017 №332 визначений державним органом, який повинен завершити процедури проведення розрахунків шляхом виділення коштів, передбачених Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік", проте, внаслідок невчинення останнім зазначених дій виникли обставини, які позбавили Комунальне підприємство "Надвірнаводоканал" можливості своєчасно розрахуватися з бюджетом в установленому Урядом порядку, що, в умовах дії Договорів про проведення взаєморозрахунків (п.9) призвело до збільшення відповідних податкових боргових зобов`язань останнього.

Судом встановлено факт бездіяльності Міністерства фінансів України, що полягав у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків до постанови КМУ від 18.05.2017 р. №332, №2-Над від 06.07.2017 в розмірі 93962,00 грн; №3-Над від 03.08.2017 в розмірі 100446,18 грн; №4-Над від 10.08.2017 в розмірі 17310,60 грн; №5-Над від 06.09.2017 в розмірі 83123,00 грн; №6-Над від 05.10.2017 в розмірі 111645,57 грн; №7-Над від 03.11.2017 в розмірі 77945,00 грн; №8-Над від 05.12.2017 в розмірі 103945,43 грн, всього 588386,78 грн та доведенні рішення до Казначейства.

Таким чином, у адміністративній справі №809/1136/18 судом досліджувались обставини щодо неприйняття Міністерством фінансів України рішення про перерахування субвенції відповідно до оспорюваних у даній справі договорів про проведення взаєморозрахунків.

Крім того, Міністерство фінансів України також зверталось до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з заявою про визнання виконавчого листа у справі №809/1136/18, виданого 12.11.2018 Івано-Франківським окружним адміністративним судом таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.06.2021 року у задоволенні заяви Міністерства фінансів України про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Постановою Восьмого адміністративного апеляційного суду від 05.10.2021, ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року про відмову у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню у справі № 809/1136/18, залишено без змін.

Норми права та мотиви, якими суд керувався при прийнятті рішення. Висновок суду.

Відповідно до частини першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто, зазначена норма права наділяє "заінтересованих осіб", які не є сторонами, але які вважають, що їх права порушені і підлягають захисту, оспорювати правочин в судовому порядку.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Вказані норми матеріального права визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Разом з цим, приписами процесуального права також визначено (стаття 4 Господарського процесуального кодексу України), що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

З огляду на вказані положення статті 4 Господарського процесуального кодексу України і статей 15, 16 Цивільного кодексу України підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) цього права відповідачами з урахуванням належно обраного способу судового захисту.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі №902/377/19).

Виходячи з наведеного, в порядку господарського судочинства може здійснюватися захист цивільного права та інтересу, зокрема у випадку його порушення правочином.

Однак, особа, яка заявляє вимогу про визнання правочину недійсним повинна довести порушення свого цивільного права чи законного інтересу та можливість їх відновлення обраним способом захисту.

Як вбачається з позовної заяви та пояснень по справі, позивач обґрунтовує наявність порушеного цивільного права тим, що включення в господарський договір умови п. 3 оскаржуваних договорів порушує інтереси Міністерства фінансів України.

Згідно п. 3 договорів №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017 про проведення взаєморозрахунків, Казначейство перераховує стороні першій (Головному управлінням Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області,) кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка, у відповідних сумах на підставі рішення Мінфіну.

Оспорювані договори укладені з метою організації проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, при цьому, Міністерство фінансів не є стороною вказаних договорів.

Порядок та умови залучення коштів для проведення взаєморозрахунків за вказаними договорами на підставі рішення Мінфіну, передбачені нормами бюджетного законодавства.

Згідно ст. 1 Бюджетного кодексу України, бюджетним кодексом України регулюються відносини, що виникають у процесі складання, розгляду, затвердження, виконання бюджетів, звітування про їх виконання та контролю за дотриманням бюджетного законодавства, і питання відповідальності за порушення бюджетного законодавства, а також визначаються правові засади утворення та погашення державного і місцевого боргу.

Таким чином, зобов`язання Міністерства фінансів України за оспорюваними договорами виникли не з цивільно-правових чи господарсько-правових правовідносин, а з бюджетних. Адже, саме нормами бюджетного законодавства передбачений порядок організації взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету та обов`язок Міністерства фінансів України приймати рішення про перерахування субвенцій.

Підставою даного позову позивач визначив недійсність правочинів виходячи саме з обставин неприйняття Міністерством фінансів рішення про перерахування субвенцій згідно з розподілом відповідно до договорів №2-Над від 06.07.2017, №3-Над від 03.08.2017, №4-Над від 10.08.2017, №5-Над від 06.09.2017, №6-Над від 05.10.2017, №7-Над від 03.11.2017, №8-Над від 05.12.2017 про проведення взаєморозрахунків внаслідок відсутності відповідного бюджетного призначення.

При цьому, дані правовідносини регулюються бюджетним законодавством, та не є цивільно-правовими (господарсько-правовими) відносинами.

Відповідно до ст. 1 Цивільного законодавства України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Частиною 2 ст. 1 Цивільного кодексу України передбачено, що до майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи із положень ч. 2 ст. 1 Цивільного кодексу України до бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується.

Також згідно з ч.1 ст. 4 Господарського кодексу України не є предметом регулювання цього Кодексу фінансові відносини за участі суб`єктів господарювання, що виникають у процесі формування та контролю виконання бюджетів усіх рівнів.

Таким чином, доводи позивач про те, що укладення оспорюваних договорів порушує саме цивільні права Міністерства фінансів, оскільки включення такої умови (п.3 договорів) впливає на права та законні інтереси Мінфіну є необґрунтованими та безпідставними.

Зважаючи на те, що зобов`язання позивача за вказаними договорами є бюджетними, суд дійшов до висновку про те, що права та інтереси Міністерства фінансів України, які виникли з даних договорів не є цивільними чи господарськими.

Таким чином, оскаржувані договори не порушують саме цивільні права чи інтереси Міністерства фінансів України.

Згідно частини четвертої статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Суд дійшов до висновку, що обставини, встановлені у адміністративній справі №809/1136/18 мають преюдиціальне значення, та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

Преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанови Верховного Суду України від 26.11.2019 по справі №902/201/19, від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Також у постанові від 24.05.2018 (§ 34 44) у справі № 922/2391/16 Верховний Суд (Касаційний господарський суд) ґрунтовно розтлумачив норми процесуального закону стосовно преюдиції. Відзначаючи преюдиціальні факти серед підстав звільнення від обов`язку доказування, він водночас вказав на те, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суд у цій постанові наголосив на тому, що суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом того самого питання між тими самими сторонами. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють дотриманню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з погляду процесуальної економії.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 у справі № 753/22010/14-ц розтлумачила правила про преюдицію таким чином: "Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що відображено у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи" (пункт 32 постанови від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17).

Як вбачається з позовної заяви, позивач обґрунтовує недійсність договорів виходячи саме з неможливості забезпечити розрахунки за договорами у зв`язку з відсутністю бюджетних призначень (фінансування). Вказані обставини досліджувались та були предметом розгляду у адміністративній справі №809/1136/18.

Судом у адміністративній справі встановлено факт бездіяльності відповідача, що полягав у невиконанні свого визначеного нормативно-правовими актами обов`язку прийняти рішення про перерахування субвенції згідно з розподілом відповідно до договорів про проведення взаєморозрахунків та доведенні рішення до Казначейства. Вказані обставини відображено у мотивувальній частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 01.10.2018 у справі № 809/1136/18.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який, серед іншого, передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини у справах: п. 72 рішення Європейського Суду з прав людини від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України"). Посилання на те, що одним із основних аспектів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким іншим рішенням суду міститься і у справах Європейського суду з прав людини "Брумареску проти Румунії", "Салов проти України" та інші.

З огляду на наведене, доводи позивача про те, що справа №809/1136/18 не має значення під час вирішення даної справи, оскільки судові рішення у справі не містять жодних обставин, які б давали підстави для висновку про дійсність оспорюваних угод є необґрунтованими.

За вищенаведених встановлених обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Щодо заявлених відповідачами заяв про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 367/6105/16-ц, від 7 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц тощо).

З огляду на відсутність порушення цивільного права чи інтересу позивача, відсутні правові підстави для застосування правил про позовну давность.

Судові витрати.

Склад та порядок розподілу судових витрат визначено Главою 8 Розділу I ГПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судовий збір слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 77, 86, 129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові Міністерства фінансів України до Комунального підприємства "Надвірнаводоканал", Департаменту фінансів Івано-Франківської обласної державної адміністрації, Управління фінансів та соціально-економічного розвитку території Надвірнянської районної державної адміністрації, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про визнання недійсними договорів відмовити.

Судовий збір залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.07.2022

Суддя Л.М. Неверовська