ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 Справа № 914/3975/21

Господарський суд Львівської області у складі судді Горецької З.В., за участю секретаря судового засідання Пришляк М.С., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Відділу капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради, м. Червоноград,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях», м. Львів,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Червоноградська міська рада

про: стягнення зайво сплачених бюджетних коштів в розмірі 316 085,70 грн.

представники сторін:

від позивача: Павлюк П.С.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Цюпа В.П.

Заяв про відвід судді не надходило. У відповідності до ст. 222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснювалось за допомогою програмно-апаратного комплексу «Акорд».

ВСТАНОВИВ:

Відділ капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Червоноградська міська рада про стягнення зайво сплачених бюджетних коштів в розмірі 316 085,70 грн.

Ухвалою від 28.12.2021 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 31.01.2022 року. Підготовче засідання 31.01.2022 року відкладено на 28.02.2022 року. 28.02.2022 року відкладено на 28.03.2022 року. 28.03.2022 підготовче засідання відкладено на 18.04.2022 року. 18.04.2022 продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено на 02.05.2022 року.

Ухвалою від 02.05.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 30.05.2022. В судовому засіданні 30.05.2022 розгляд справи відкладено на 04.07.2022.

В судове засідання 04.07.2022 з`явився представник позивача та представник третьої особи, відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив.

Враховуючи, що зібраних в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття рішення по справі, судом 04.07.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

За результатом процедури ID закупівлі: UА-2018-05-30-000313-c між Відділом капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шлях» (підрядник) 30.07.2018 укладено договір №30/1, відповідно до п. 1.1 якого, підрядник зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи на об`єкті: «Реконструкція спортивного комплексу «Шахтар» у місті Червонограді Львівської області», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Західним офісом Держаудитслужби, в ході державного фінансового аудиту бюджету Червоноградської міської територіальної громади, проведено перевірку закупівлі робіт відділом капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради по об`єкту «Реконструкція спортивного комплексу «Шахтар» в м. Червонограді (UA 2018-05-30-000313-c) за період з 01.01.2018 по 31.07.2021 складено акт перевірки, та пред`явлено обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

Відповідачем в актах приймання виконаних будівельних робіт за жовтень, листопад 2018 року та лютий, квітень, грудень 2019 року завищено обсяги виконаних будівельних робіт з утеплення покриттів плитами з мінеральної вати, з улаштування покрівель, з заповнення віконних прорізів, з улаштування плит стельових та понад норму використання враховано вартість плит теплоізоляційних із мінеральної вати на утеплення фасаду, тощо, що призвело до зайвого використання бюджетних коштів Відповідачем в загальній сумі 316,1 тис. грн.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шлях» про стягнення 316 085,70 грн. зайво сплачених бюджетних коштів.

Позиція відповідача

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, пояснень по суті позовних вимог не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

Позиція третьої особи

Червоноградська міська рада підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

За результатом процедури ID закупівлі: UА-2018-05-30-000313-c між Відділом капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шлях» (підрядник) 30.07.2018 укладено договір №30/1, відповідно до п. 1.1 якого, підрядник зобов`язується власними силами і засобами, в обумовлений строк у відповідності до замовлення і вимог проектно-кошторисної документації, будівельних норм та правил виконати роботи на об`єкті: «Реконструкція спортивного комплексу «Шахтар» у місті Червонограді Львівської області», а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконані роботи.

Відповідно до п. 4.2 Договору розрахунки проводяться за фактично виконані роботи протягом до 60-ти календарних днів після підписаній тільки за фактично виконані роботи протягом до 60-ти календарних днів після підписання Замовником представлених підрядником належно оформлених актів виконаних робіт (Форма КБ-2в) та довідки (Форма КБ-3), рахунку на оплату, шляхом проміжних платежів та тільки в межах бюджетних призначень, та при умові поступлення коштів на Рахунок Замовника по даному об`єкту.

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що у випадку виявлення невідповідності робіт, пред`явлених до оплати, встановленим вимогам, завищення їх обсягів або неправильного застосування кошторисних норм, поточних цін та інших помилок, що вплинули на ціну виконаних робіт, Замовник має право за участі Підрядника скоригувати суму, що підлягає оплаті.

Роботи, при виконанні яких допущено відхилення від проектно-кошторисної документації чи порушення діючих норм і правил, оплачуються після усунення відхилень і порушень в порядку передбаченому Договором (п. 4.7 Договору).

Відповідно до п. 4.13 Договору підрядник не вправі вимагати оплати за:

- невиконані роботи;

- виконані роботи, які не визначені в договорі;

- роботи виконані іншими підрядними організаціями без погодження з замовником;

- неякісно виконані роботи.

Замовник здійснює оплату робіт Підряднику на підставі виставленого рахунку та акту виконаних робіт на умовах відстрочки платежу на термін 35 календарних днів з моменту виконання робіт.

Оплата за договором підряду здійснюється на підставі актів за формою КБ-2 та КБ-3 протягом поточного місяця, у якому підписано акти виконаних робіт, або у наступному за поточним.

У разі затримки бюджетного фінансування розрахунки за надані роботи здійснюються при отриманні Замовником бюджетного призначення на фінансування цих робіт.

При виникненні бюджетних зобов`язань проплата за виконані роботи проводиться при наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Західним офісом Держаудитслужби, в ході державного фінансового аудиту бюджету Червоноградської міської територіальної громади, проведено перевірку закупівлі робіт відділом капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради по об`єкту «Реконструкція спортивного комплексу «Шахтар» в м. Червонограді (UA 2018-05-30-000313-c) за період з 01.01.2018 по 31.07.2021 складено акт перевірки, та пред`явлено обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення виявлених порушень законодавства.

В акті перевірки зазначено, що Відповідачем в актах приймання виконаних будівельних робіт за жовтень, листопад 2018 року та лютий, квітень, грудень 2019 року завищено обсяги виконаних будівельних робіт з утеплення покриттів плитами з мінеральної вати, з улаштування покрівель, з заповнення віконних прорізів, з улаштування плит стельових та понад норму використання враховано вартість плит теплоізоляційних із мінеральної вати на утеплення фасаду, тощо, що призвело до зайвого використання бюджетних коштів Відповідачем в загальній сумі 316,1 тис. грн.

ОЦІНКА СУДУ

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений сторонами 29.05.2020 року Договір №30/1 є договором підряду.

За приписами пунктів 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу; договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями ст.843, ч.ч. 1, 2 ст.844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 статті 846 вищеназваного Кодексу визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника; якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків; якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника; замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ч.1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акту про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем були виконані роботи (надані послуги) з утеплення покриттів плитами з мінеральної вати, з улаштування покрівель, з заповнення віконних прорізів, з улаштування плит стельових, про що складено акти приймання виконаних будівельних робіт за за жовтень, листопад 2018 року та лютий, квітень, грудень 2019 року.

Відтак, суд наголошує, що позивач прийняв виконані роботи, не заявивши при цьому про допущення виконавцем робіт будь-яких відступів від умов договору чи наявність інших недоліків. Дана обставина сторонами не заперечується, що свідчить про те, що замовник підтвердив належне виконання робіт.

Відповідно до ст. 189 ГК України ціна є істотною умовою господарського договору і її зміна у відповідності до ч. 3 ст. 632 ЦК України, після виконання договору не допускається. Про зменшення ціни роботи, в разі встановлення відступів від умов договору, сторонами має бути досягнута згода або спір з цього приводу може бути вирішеним у встановленому законом порядку.

В даному випадку правовідносини з оплати підрядних робіт виникли з Договору і оплата робіт проведена в межах узгодженої ціни на основі визначеної сторонами вартості робіт з урахуванням вимог діючого законодавства.

Поряд з тим, суд зазначає, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів порушення відповідачем своїх зобов`язань за договором, зокрема щодо завищення вартості виконаних підрядних робіт чи неналежного їх виконання, окрім Аудиторського акту №131316/6 від 24.11.2021.

При укладенні Договору №30/1 від 30.07.2018 сторони були вільні у визначенні умов договору, на свій розсуд укладали даний правочин на певних встановлених умовах, узгодили ці умови, підписавши договір, в тому числі і щодо вартості проведення будівельних робіт.

Замовник, який своєчасно не заявив про недоліки у виконанні робіт (за наявності таких) не звільнений від обов`язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Судом встановлено, що позивач кількість та якість та ціну робіт перевірив, підписавши відповідні акти здачі-прийняття робіт без зауважень та заперечень. Матеріали справи не містять мотивованої відмови позивача від приймання виконаних відповідачем робіт з підстав їх вартості, обсяг та вартість виконаних робіт погоджений сторонами.

Посилання позивача на результати перевірки та висновки в аудиторському акті, як на підставу для задоволення позовних вимог є необґрунтованим, оскільки виявлені порушення не впливають на умови укладеного між сторонами правочину та не можуть ніяким чином їх змінювати.

Аудиторський акт є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ньому висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто аудиторський звіт не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору.

Аудиторський акт вказаного контролюючого органу може бути підставою для вжиття ним, в межах своєї компетенції, відповідних заходів реагування, в тому числі, притягнення до відповідальності посадових осіб позивача у встановленому законом порядку, а не для встановлення певного зобов`язання в межах господарсько-правових відносин.

Аудиторський акт не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, роботи (діяльність) яких перевірялися.

Аудиторський акт є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу, а тому оцінка аудиторського звіту, в тому числі й оцінка дій службових осіб контролюючого органу щодо його складання, викладення у ньому висновків перевірки, може бути надана судом при вирішенні відповідного спору щодо оскарження, зокрема, дій чи рішення контролюючого органу.

До того ж аудиторський акт не може встановлювати обов`язкових правил для сторін за господарсько-правовим договором в силу статті 19 ГК України, яка прямо забороняє втручання та перешкоджання господарській діяльності з боку контролюючих органів державної влади.

Водночас, чинне законодавство України не покладає на виконавця робіт обов`язку після прийняття замовником цих робіт без зауважень та заперечень, у разі виявлення в процесі перевірки контролюючим органом завищення вартості робіт, обов`язку повернути відповідну суму завищення.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, аудиторський звіт має оцінюватись у сукупності з іншими доказами.

Сам по собі аудиторський акт не є підставою для безспірного і безумовного визначення наявності порушення в діях відповідача і підставою для стягнення коштів отриманих на виконання договірних відносин.

Внутрішній аудит як система контролю за діяльністю підконтрольних суб`єктів створюється з метою ефективної оцінки та вдосконалення системи внутрішнього контролю та управління ризиками.

Суд вважає, що обставини, які встановлені під час проведення внутрішнього аудиту не можуть впливати на умови договірних відносин між позивачем та відповідачем, а тим більше їх змінювати.

Крім того, суд зазначає, що за умови існування між позивачем та відповідачем договірних правовідносин, стороною якого Західний офіс Держаудитслужби не є, то посилання позивача, як на підставу для задоволення позовних вимог, на акт який був складений в односторонньому порядку в ході проведення аудиту (без належного повідомлення та залучення підрядника до обстеження, - доказів на підтвердження зворотнього позивачем не надано), є неправомірними. Як вже зазначено вище в рішенні, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У відповідності до ч. 3 ст. 632 ЦК України, зміна ціни в договорі після його виконання сторонами не допускається.

Отже, аудиторський акт не може розглядатись як підстава виникнення господарсько-правового зобов`язання відповідача повернути сплачені йому позивачем кошти, оскільки за умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 2 статті 217 ГК України унормовано, що у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГК України).

Згідно зі ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За приписами ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такого виду цивільно-правової відповідальності, як відшкодування збитків, передбаченої ст. 224 ГК України, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправність діяння боржника, тобто поведінка боржника має порушувати як приписи законодавства так і умови договору; 2) наявність збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) наявність вини порушника зобов`язання, тобто особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність лише за наявності вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Звертаючись з даним позовом позивач посилається на те, що згідно з Аудиторським актом встановлено завищення вартості робіт на суму 316 085,70 грн., та вважає, що Аудиторський звіт є доказом на підтвердження нанесення відповідачем збитків, які за обставин, викладених у позовній заяві, підлягають стягненню з відповідача.

Проте суд зазначає, що у контексті спірних правовідносин, які склалися між сторонами, та виходячи із законодавчо визначеного змісту терміну "збитки" заявлена до стягнення з відповідача перерахована йому, як виконавцю робіт за Договором сума, не може бути кваліфікована збитками у розумінні статті 22 ЦК України та статті 225 ГК України.

Обов`язок доказування наявності шкоди та протиправності поведінки заподіювача шкоди покладається на особу, якій завдано збитків. При цьому, відповідно до вимог ч.2 ст.623 ЦК України, розмір збитків завданих порушенням зобов`язання, повинен бути реальним та доведеним позивачем.

Проте, позивачем не доведено склад правопорушення, посилання позивача на аудиторський акт не може бути безумною підставою для задоволення позову про відшкодування збитків, оскільки згідно з вимогами ст. ст. 610, 611, 858, 883 ЦК України збитки є правовим наслідком порушення зобов`язання, їх склад підлягає окремому доказуванню.

Якщо ж кошти, які заявлені до стягнення вважати таким, що перебувають у позивача без достатньої правової підстави, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Згідно ч.1 ст.1213 Цивільного кодексу України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

Згідно ч.2 ст.1213 Цивільного кодексу України у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду справи про повернення майна.

Разом з тим, за змістом положень ст.1212 ЦК України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов`язань породжується наявністю таких юридичних фактів:

1) Особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи;

2) Правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали.

Таким чином, приписи статті 1212 застосовуються лише за зазначених вище умов.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 20.03.2019 №753/20633/15-ц системний аналіз положень частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 177, частини першої статті 202, частин першої та другої статті 205, частини першої статті 207, частини першої статті 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, унаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах або отримане однією зі сторін майно у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК Українитільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.

Такі правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 року у справі N 6-88цс13, підстав відступити від яких Верховним Судом не встановлено.

Відповідно до змісту статті 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому (постанова Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі N 6-122цс14).

Як уже було зазначено вище, в даному випадку між сторонами у справі виникли договірні відносини на підставі договору № 30/1 від 30.07.2018, який сторонами у справі виконано, ні ст. 1212 Цивільного кодексу, ні ст. 1213 Цивільного кодексу України жодним чином не стосується договірних відносин між відповідачем та позивачем та не може стояти питання щодо безпідставного набуття майна.

Позивач в позовній заяві суперечить сам собі, оскільки зазначає про зайво сплачені бюджетні кошті, однак посилається на норми статей, які регулюють порушення зобов`язань та відшкодування збитків.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

У відповідності з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч.ч. 1,2 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, суд, виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права встановив, що позовні вимоги спростовуються матеріалами справи, відтак, до задоволення не підлягають.

Судові витрати відповідно до ст. 129 ГПК України залишаються за позивачем.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 91, 96, 120, 123, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Відділу капітального будівництва та інвестицій Червоноградської міської ради відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 06.07.2022.

Суддя Горецька З.В.