ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 року м.Дніпро Справа № 908/121/22

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Антоніка С.Г.(доповідач),

суддів Березкіної О.В., Іванова О.Г.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" на рішення Господарського суду Запорізької області від 31.03.2022 (суддя Боєва О.С., повний текст рішення складено 12.04.2022р.) у справі № 908/121/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ", (49008, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Дмитра Кедріна, буд. 44, офіс 4)

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", (04050, м. Київ, вул. Герцена, 10) в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування", ідентифікаційний код ВП: 26337174 (69057, м.Запоріжжя, вул. Кам`яногірська, буд. 1, приміщення 63)

про стягнення 68937,95 грн.,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" про стягнення суми 57477,00 грн. страхового відшкодування, суми 2574,97 грн. пені, суми 6769,57 грн. інфляційних втрат, суми 2116,41 грн. - 3% річних, всього - загальної суми 68937,95 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 31.03.2022 у справі №908/121/22 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" суму 57477 грн. 00 коп. страхового відшкодування, суму 1051 грн. 83 коп. пені, суму 2116 грн. 41 коп. - 3% річних, суму 6769 грн. 57 коп. інфляційних втрат та суму 2219 грн. 85 коп. витрат зі сплати судового збору.

Вказане рішення обгрунтовано тим, що позивачем було надано відповідачу повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, копії полісу, копії свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, д.н. НОМЕР_1 , матеріалів складених поліцією на місці ДТП, паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_1 , а також заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку № 2152/07/09/20 від 07.09.2020, акту виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020 та фотографій транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування.

Не погодившись з рішенням господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- суд першої інстанції невірно обрахував розмір франшизи безумовна франшиза 2,00% від страхової суми 5800,00грн., а не 667,00грн, як стверджував позивач;

- суд першої інстанції проігнорував, що позивачем не було надано відповідачу пошкоджений автомобіль для огляду а ні в пошкодженому стані, а на після проведеного ремонту. Представник відповідача даний автомобіль не оглядав;

- судом проігноровано, що прикріплені скріншоти невідомих фото навпаки підтверджують той факт, що позивачем не було виконано обов`язку надати для огляду автомобіль в пошкодженому стані;

- наданий позивачем акт від 15.09.2020 не має жодного відношення до відповідача, твердження позивача, що останній підписано представником відповідача Василенком О.В. є такими, що не відповідають дійсності;

- в матеріалах справи відсутні належні докази направлення акту від 15.09.2020 на адресу відповідача;

- твердження позивача, що транспортний засіб ніби відновлений, не надаючи транспортний засіб для огляду на підтвердження вказаного, як і не надаючи доказів оплати проведеного ремонту, не пред`явлення страховикові пошкодженого транспортного засобу для огляду до проведення ремонту взагалі є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування відповідно до положень п.п.1 п.2.11.3.10 договору;

- Запорізька філія ПрАТ «ПРОСТО-страхування» не є юридичною особою та не має відокремленого балансу та майна, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем або відповідачем в суді, господарському суді та у третейському суді, відтак, пред`явлення вказаного позову до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» в особі Запорізька філія ПрАТ «ПРОСТО-страхування» безпідставне.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою колегії суддів Центрального апеляційного господарського суду від 23.05.2022 ухвалено відкрити апеляційне провадження у даній справі. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів, переглянувши справу за наявними у ній доказами, що стосуються фактів, викладених в апеляційній скарзі, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, виходить з наступного.

Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 05.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" (Страхувальник, вигодонабувач) та Приватним акціонерним товариством "ПРОСТО-страхування" в особі Запорізької філії Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" (Страховик) укладено договір добровільного страхування майнових інтересів власника автомобіля РKS № 2000251 (далі - Договір), за умовами якого страховою компанією прийнято під страховий захист автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску.

Згідно з п. 1.10 укладеного Договору, страхова компанія взяла на себе зобов`язання відшкодувати страхувальнику збитки, що виникли протягом строку дії Договору страхування в разі пошкодження, в межах страхової суми, що становить 290 000,00 грн.

Відповідно до п. п. 1.8., 1.8.1 Договору, виплати страхового відшкодування у разі пошкодження автомобіля проводяться без урахування амортизаційного зносу.

Згідно з п. 1.13 Договору, розмір безумовної франшизи при пошкодженні автомобіля, становить 2% від страхової суми.

Відповідно до п. 2.11.3.4 договору, страховик має право вимагати від страхувальника (вигодонабувача, водія) інформацію, необхідну для встановлення факту страхового випадку, обставин та причин його виникнення.

Пунктом 2.11.3.3 договору встановлено, що для з`ясування обставин, причин, розміру і характеру збитків, заподіяного застрахованому ТЗ, страховик має право направляти запити у відповідні компетентні органи, що можуть володіти необхідною інформацією, замовляти проведення незалежної експертизи, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку.

Відповідно до п. 2.11.4.2 Договору, Страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування Страхувальнику.

Згідно з п. 2.11.4.3 Договору, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачені договором строки.

Пунктом 2.8.2.3. Договору встановлено, що у випадку пошкодження застрахованого автомобіля виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 20 календарних днів, починаючи з дня надання страхувальником страховику останнього із всіх необхідних документів (згідно з п. 2.7.2.5 договору).

04.09.2020 о 19 год. 20 хв. у місті Києві на вул. Ю. Ільєнка, 36 стався страховий випадок, при якому застрахований автомобіль було пошкоджено у результаті ДТП. Подія сталася коли застрахований автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зіткнувся з автомобілем BMW та автомобілем PEUGEOT.

04.09.2020 про подію було письмово повідомлено страховика відповідно до умов укладеного договору. Як зазначив позивач одночасно відповідачу було надано копії: полісу, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , матеріалів складених поліцією на місці ДТП, паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_1 . Зазначені документи були долучені до матеріалів страхової справи 147178, що підтверджується електронним листуванням, копія якого мітиться в матеріалах справи.

5.09.2020 представником відповідача було проведено огляд пошкодженого автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , про що складено акт технічного стану.

З метою визначення розміру понесених матеріальних збитків, завданих в результаті ДТП, а також ремонту автомобілю, позивач звернувся до СТО фізичної особи-підприємця Сінкевич О.С., яким, в свою чергу, було виставлено рахунок №2152/07/09/20 від 07.09.2020 на суму 58 650,00 грн.

Після проведення відновлювального ремонту було складено та підписано акт виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020.

18.09.2020 позивачем подано заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку № 2152/07/09/20 від 07.09.2020, акту виконаних робіт № 2152/07/09/20 від 16.09.2020 та фотографій транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 58650,00 грн.

Позивач у позові посилається на те, що останні документи страховику щодо страхового випадку надано 18.09.2020, що підтверджується копією листування з електронної пошти, наданих до матеріалах справи.

У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування, позивач 02.02.2021 звернувся зі скаргою до Національного банку України, як регулятора діяльності страхових компаній.

У відповіді на скаргу Національним банком України, в т.ч., зазначено, що листами від 08.09.2020 № 04-147178 та від 16.02.2021 №04-367 страховиком було повідомлено страхувальника про необхідність надання пошкодженого транспортного засобу на огляд, надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг транспортного засобу VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , а також надання вичерпної інформації щодо останнього користувача транспортним засобом. Після отримання зазначеної інформації, страховиком буде прийнято рішення за страховою справою у строки, визначені умовами договору.

У своєму листі від 05.03.2021 вих. № 05/03, у відповідь на лист відповідача від 16.02.2021 №04-367, позивач повідомив відповідача про неотримання ним від відповідача станом на 05.03.2021 запиту про надання документів на підтвердження передання в оренду/прокат/лізинг пошкодженого транспортного засобу. Також позивач зазначив про відсутність обов`язку позивача повторно надавати будь-які документи.

В листі від 15.03.2021, адресованому відповідачу, позивач зазначив, що пошкоджений автомобіль VOLKSWAGEN JETTA, державний номер НОМЕР_1 , можна оглянути повторно за відповідною адресою, вказаною у листі.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором щодо сплати суми страхового відшкодування стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідно до абз. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 16 Закону України "Про страхування" визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з:

1) життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування);

2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування);

3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Частиною 1 статті 25 вказаного Закону встановлено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій неустойка, штраф, пеня. При цьому, порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Зазначене кореспондується з положеннями ст. 549 ЦК України, відповідно до яких неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому, період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в якій зобов`язання мало бути виконано.

За приписами ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ч. 3 ст. 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку, відповідно до умов договору, позивачем було надано відповідачу повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку, копії полісу, свідоцтва про державну реєстрацію автомобіля VOLKSWAGEN JETTA, д.н. НОМЕР_1 , матеріалів складених поліцією на місці ДТП, паспорту та водійського посвідчення ОСОБА_1 , а також заяву на виплату страхового відшкодування з додаванням рахунку № 2152/07/09/20 від 07.09.2020, акту виконаних робіт №2152/07/09/20 від 16.09.2020 та фотографій транспортного засобу після проведення відновлювального ремонту, відповідно до якої просив здійснити виплату страхового відшкодування.

З акту технічного стану від 05.09.2020 вбачається опис отриманих пошкоджень транспортним засобом, що підписаний представником страховика Василенком О.В. (а.с.33).

Між тим, відповідач не надав доказів прийняття ним рішення за результатами розгляду страхового випадку, як і доказів щодо заперечень про заявлений розмір страхового відшкодування.

Враховуючи наведене, господарський суд правильно дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, але не правильно визначив суму страхового відшкодування.

Відповідно до п.1.10 та п.1.13 договору, страхова сума становить 290 000 грн., а франшиза 2% від страхової суми, а не суми страхового відшкодування.

Згідно ст.9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Отже страхова сума не є тотожною страховій виплаті та страховому відшкодування.

Тому франшиза у даному випадку повинна братися не від суми страхового відшкодування (страхової виплати) 58 650,00 грн., а від страхової суми 290 000 грн. З даної суми франшиза складає 5 800 грн., отже сума страхового відшкодування 52 850,00грн. (58 650 5 800).

У цьому зв`язку підлягають перерахунку нараховані та заявлені до стягнення пеня, інфляційні втрати та 3% річних.

Здійснивши перерахунок, колегія суддів доходить висновку щодо часткового задоволення позову в частині стягнення пені за період прострочення з 09.10.2020 по 09.04.2021 в сумі 951,30 грн., інфляційних втрат за період з листопада 2020 та грудень 2021 в сумі 5280,00 грн. та 3% річних за період прострочення з 09.10.2020 по 31.12.2021 в сумі 1949,39 грн. В решті позову слід відмовити.

Разом з тим, слід наголосити, що умовами договору сторони не встановлювали інший (збільшений) період по нарахуванню пені, ніж визначений ч.6 ст.232 ГК України, тому нарахування пені позивачем за межами шестимісячного строку її нарахування, є безпідставним.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення господарського суду підлягає зміні.

Водночас, матеріалами справи спростовуються твердження відповідача стосовно того, що суд першої інстанції проігнорував, що позивачем не було надано відповідачу пошкоджений автомобіль для огляду а ні в пошкодженому стані, а на після проведеного ремонту, представник відповідача автомобіль не оглядав.

Так, як зазначалося вище, представником страховика Василенком О.В. підписано акт технічного стану транспортного засобу від 05.09.2020.

При цьому, відповідач, вказуючи на те, що наданий позивачем акт представником відповідача Василенком О.В. не підписувався, не надав жодних доказів щодо недійсності цього акту.

Також не приймаються до уваги доводи скаржника про те, що Запорізька філія ПрАТ "ПРОСТО-страхування", оскільки не є юридичною особою та не має відокремленого балансу, не може від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести зобов`язання, бути позивачем та відповідачем в суді, оскільки, відповідно до ч. 3 ст. 29 ГПК України позови у спорах, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, а також відокремленого підрозділу органу державної влади без статусу юридичної особи, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням.

Вказана обставина досліджена господарським судом під час розгляду справи та про це обгрунтовано вказано в рішенні суду.

Щодо ненадання позивачем доказів оплати проведеного ремонту, колегія суддів зауважує, що відповідно до умов договору страхування у разі наявності сумнівів або недостатності доказів (наданих документів), відповідач мав право з`ясування обставин, причин, розміру і характеру збитків, заподіяного застрахованому ТЗ, страховик має право направляти запити у відповідні компетентні органи, що можуть володіти необхідною інформацією, замовляти проведення незалежної експертизи, а також самостійно з`ясовувати причини та обставини страхового випадку (п. 2.11.3.3 договору). Відповідач таким правом не скористався, доказів вчинення дій щодо встановлення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в матеріали справи не представив.

Між тим, відповідно до п. 2.11.4.3 Договору, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачені договором строки.

В силу приписів ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано інших достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст.75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Витрати за подання апеляційної скарги покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 31.03.2022 у справі №908/121/22 змінити в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" суму 57477 грн. 00 коп. страхового відшкодування, суми 1051 грн. 83 коп. пені, суми 2116 грн. 41 коп. - 3% річних, суми 6769 грн. 57 коп. інфляційних втрат та 2219 грн. 85 коп. витрат зі сплати судового збору.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" суму 52 850,00грн. страхового відшкодування, пеню в сумі 951,30 грн., інфляційні втрати в сумі 5 280,00 грн., 3% річних в сумі 1949,39 грн. та 2008,95 витрат зі сплати судового збору.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГЕТМАНГЛОБАЛ" на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОСТО-страхування" 391,57грн. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи апеляційною інстанцією.

Видачу відповідних наказів доручити господарському суду Запорізької області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.Г. Антонік

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.Г. Іванов