ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2022 р., м.Київ Справа№ 910/5011/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Майданевича А.Г.

Гаврилюка О.М.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 07.07.2022:

від позивача - Рудницька Ю.О. - представник за довіреністю (в режимі відео конференції поза межами суду);

від відповідача - Вольда М.А. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги

Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 (повний текст складено 08.10.2021)

у справі №910/5011/18 (суддя - Мандриченко О.В)

за позовом Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"

до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України;

про визнання укладеною додаткової угоди.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Дніпропетровськгаз", яке в процесі розгляду справи змінило найменування на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (далі - позивач, АТ "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"), звернувся до Господарського суду міста Києва до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (замінене на Міністерство енергетики України) (далі - відповідач, Міністерство) про визнання укладеною додаткової угоди від 31.01.2018 року № 1 до договору № 240517/04-Дн-ГРМ від 24.05.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на не підписання відповідачем додаткової угоди від 31.01.2018 до договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових № 240517/04-Дн-ГРМ від 24.05.2017 року в редакції протоколу розбіжностей від 07.03.2018, та посилається на неможливість підписання такої додаткової угоди в редакції відповідача.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що позовні вимоги суперечать Закону України «Про ринок природного газу», постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», Положенню про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 208.

Короткий зміст ухваленого рішення судом першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 у справі № 910/5011/18 У задоволенні позову відмовлено повністю.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ПАТ "Дніпропетровськгаз" є безпідставними, необгрунтованими та такими, що суперечать Закону України "Про ринок природного газу" та постанові Кабінету Міністрів від 21 лютого 2017 року № 95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових", а тому у суду відсутні підстави для їх задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" подало апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" задовольнити, рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 по справі № 910/5011/18 - скасувати, позовні вимоги АТ "Дніпропетровськгаз" задовольнити в повному обсязі. Витрати на судовий збір покласти на відповідача.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Скаржник посилався на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення:

- суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме: ст.. 188 Господарського кодексу України, ст. ст.. 179, 188 Цивільного кодексу України, постанову Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових»;

- судом першої інстанції безпідставно не враховано, що на час порушення питання про підписання Переліку в оновленій редакції та додаткової угоди до договору експлуатації є чинною постанова КМУ від 21.02.2017 року №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», яку необхідно виконувати, АТ «Дніпропетровськгаз» в протоколі розбіжностей і було передбачено регулювання між сторонами цих відносин шляхом зобов`язання Міністерства енергетики та вугільної промисловості виконати вимоги пунктів 5 та 6 постанови КМУ від 21.02.2017 року №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» стосовно перевірки та відновлення правовстановлюючих документів на державне майно, а АТ «Дніпропетровськгаз» завершити інвентаризацію державного майна станом на 31 грудня 2017 року та сформувати Перелік за наслідками перевірки та відновлення правовстановлюючих документів на державне майно;

- судом першої інстанції безпідставно не враховано, що АТ «Дніпропетровськгаз» також було відображено у протоколі розбіжностей пп.1.2, 1.3, 1.4 п. 1, згідно з якими Оператор в 20-денний строк з моменту отримання документів, визначених у п. 1.1. цієї додаткової угоди, зобов`язується сформувати, підписати зі своєї сторони та надати Міністерству «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» станом на 31 грудня 2017 року за залишковою балансовою вартістю державного майна з розподілом об`єктів державного майна за функціональним призначенням на об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу; об`єкти державного майна, що безпосередньо для розподілу природного газу не використовуються;

- судом першої інстанції не враховано, що оскільки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» предметом договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових можуть бути лише газорозподільні системи або їх складові, право власності на які належить державі, то важливим є виокремлення з Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи, майна, яке відноситься до державної форми власності, та майна, яке не відноситься до державної форми власності.

- не враховано, що без проведення інвентаризації та підтвердження правовстановлюючими документами складу майна в переліку (згідно п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей АТ «Дніпропетровськгаз») вимагати від позивача підписання «Переліку майна право експлуатації на яке надається АТ «Дніпропетровськгаз» за результатами інвентаризації станом на 31.12.2016 - є недоцільним.

Також, скаржник наголошував на тому, що укладення додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей позивача, має на меті більш повне врегулювання спірних правовідносин сторін з метою проведення належної інвентаризації газорозподільних систем, які обліковуються на балансі позивача, як оператора газорозподільних систем; проведення перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення.

Також, скаржник вказував на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме:

- ст. 13, ст. 14, ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України в частині відмови АТ «Дніпропетровськгаз» в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи;

- ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не враховано правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.03.2021 у справі № 924/287/18 та ухвалі від 13.09.2021 у справі № 910/2019/18, в яких було встановлено, що без проведення інвентаризації та підтвердження правовстановлюючими документами складу майна в переліку (згідно п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей АТ «Дніпропетровськгаз») вимагати від позивача підписання «Переліку майна право експлуатації на яке надається АТ «Дніпропетровськгаз» за результатами інвентаризації станом на 31.12.2016- є недоцільним.

Також, 04.04.2022 позивачем через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду подано письмові пояснення з посиланням судову практику.

Короткий зміст заперечень проти доводів апеляційної скарги

11.11.2021 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив у справі, і який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи відповідача у відзиві зводяться до того, що:

- Протокол розбіжностей від 07.03.2018 до додаткової угоди № 1 від 31.01.2018 - не відповідає меті договірних відносин та створює перешкоди для виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових»;

- стосовно пункту 1 додаткової угоди № 1 від 31.01.2018, відповідач зазначав, що вказаним пунктом саме відповідач зобовґязується надати належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на державні газорозподільні системи або їх складові, проте, вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» не передбачено такого зобовґязання позивача;

- запропонований позивачем у п.п. 1.2 п. 1додакової угоди поділ майна суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» та основному договору, а також іншим нормативно - правовим актам, які регулюють користування газорозподільної системи або їх складовими;

- виключення пункту 2 з додаткової угоди - є безпідставним і суперечить меті укладення додаткової угоди;

- пункт 3 додаткової угоди № 1 стосується порядку набрання чинності та строків дії додаткової угоди, а не врегульовує додаткові питання плати за експлуатацію;

- пропозиції позивача щодо визначення пообґєктного переліку майна, без врахування майна, що було списано протягом 217 року право експлуатації на яке надається оператору газорозподільних систем, за винятком вартості обґєктів, визначеної за наслідками проведеної незалежної оцінки, яка стає обовґязковою для сторін з дати підписання переліку з урахуванням проведеної оцінки - не узгоджуються з змістом додаткової угоди в цілому та із основним договором, адже не визначено строки, порядок проведення незалежної оцінки, мета проведення оцінки.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2021, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" у справу № 910/5011/18 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя- Ткаченко Б.О., судді - Майданевич А.Г., Гаврилюк О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2021 витребувані матеріали справи у Господарського суду міста Києва.

01.11.2021 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5011/18.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 (повний текст рішення підписано 08.10.2021) у справі № 910/5011/18, розгляд справи призначено на 30.11.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 продовжено строк розгляду справи № 910/5011/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 (повний текст рішення підписано 08.10.2021) у справі № 910/5011/18, оголошено перерву в розгляді справи до 18.01.2022.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Ткаченко Б.О. з 17.01.2022 по 31.01.2022, 18.01.22 судового засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 розгляд справи № 910/5011/18 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 214.09.2021 призначено на 10.03.2022.

Проте, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, судове засідання у справі № 910/5011/18 призначене на 10.03.2022 15:00 год. - не відбулося.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 розгляд справи призначено на 24.05.2022.

19.05.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 задоволено клопотання представників Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами суду.

В судовому засіданні 24.05.2022 оголошено перерву до 14.06.2022

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2022 відкладено розгляд справи до 05.07.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2022 задоволено лопотання представників Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами суду.

В судовому засіданні 05.07.2022 оголошено перерву до 07.07.2022.

.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

В судове засідання 07.07.2022 з`явились представники позивача - Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз", який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, та представник відповідача.

Представник позивача (скаржника), який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, в судовому засіданні 07.07.2022 надав пояснення по справі та підтримав вимоги викладені у апеляційній скарзі, просив суд задовольнити апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, скасувати рішення суду першої інстанції, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просила апеляційну скаргу - відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін як таке, що ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, 12.11.2012 між позивачем та відповідачем був укладений договір № 31/02 "Про надання на праві господарського віддання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва».

Укладення вказаного договору між сторонами - не заперечувалось.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів.

Відповідно до частини 7 статті 181 Господарського кодексу України, якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов`язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

Згідно з абзацом 2 частини 1 статті 37 Закону України "Про ринок природного газу" газорозподільні системи, власником яких є держава, не можуть знаходитися в користуванні оператора газорозподільної системи на праві господарського відання, крім випадків належності такого оператора до суб`єктів господарювання державного сектору економіки.

Пунктом 16 частини 1 статті 16 Закону України "Про управління об`єктами державної власності" передбачено, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань здійснюють управління державним майном, що не увійшло до статутних капіталів господарських товариств у процесі корпоратизації або перетворення державних підприємств у державні акціонерні товариства, 100 відсотків акцій яких належать державі, приймають рішення про подальше використання цього майна (крім матеріальних носіїв секретної інформації), у тому числі об`єктів, що не підлягають приватизації.

Відповідно до положень пункту 2 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем договори експлуатації, господарського відання та користування укладаються за формами, визначеними у додатках 3 - 5 цього Кодексу (крім газових мереж, що є державним майном). Взаємовідносини між власниками газорозподільних систем, які відносяться до державного майна, та Операторами ГРМ врегульовуються відповідно до вимог законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" (далі - постанова № 95) затверджено Примірний договір експлуатації газорозподільних систем або їх складових.

Згідно з пунктом 2 постанови № 95 визначено Міністерство енергетики та вугільної промисловості органом управління газорозподільними системами, власником яких є держава, або їх складовими.

Як вбачається з викладеного, укладення договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових для Міненерговугілля та операторів газорозподільних систем є обов`язковим.

24.05.2017 між Міністерством енергетики та вугільної промисловості, як органом управління, та ПАТ "Дніпропетровськгаз" (яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз"), як оператором, було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору від 12.11.2012 № 31/02 щодо його приведення до вимог примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 з протоколом розбіжностей.

Міністерством направлено АТ "Дніпропетровськгаз" для підписання проект додаткової угоди № 1 від 31.01.2018, разом із додатком, сформованим на підставі матеріалів інвентаризації газорозподільних систем або їх складових, що належать державі станом на 31.12.2016, в якій містяться умови:

- пункт1 викладено в наступній редакції: У зв`язку із завершенням інвентаризації державного майна станом на 31.12.2016 , сторони домовились викласти додаток № 1 до договору експлуатації «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи», в новій редакції, що додається;

- пункт 2 додаткової угоди викладено в наступній редакції: Додаток до цієї угоди, сформований на підставі матеріалів інвентаризації газорозподільних систем або їх складових, що належать державі станом на 31.12.2016, є її невід`ємною частиною і має юридичну силу , якщо він укладений з дотриманням вимог законодавства та підписаний уповноваженими представниками сторін;

- пункт 3 додаткової угоди викладено в наступній редакції: ця угода набуває чинності з дати підписання та, відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались сторонами з 01.05.2017;

- пункт 4 додаткової угоди викладено в наступній редакції: Ця угода складена при повному розумінні сторонами її умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із сторін.

Однак, АТ "Дніпропетровськгаз" не було підписано додаткову угоду №1, та надіслано Міністерству енергетики та вугільної промисловості протокол розбіжностей від 07.03.2018 до додаткової угоди № 1 від 31.01.2018 до Договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017, в якому викладено відповідні пункти в наступній редакції:

- пункт 1 додаткової угоди викладено наступним чином:

1. На виконання пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.17 №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», враховуючи законодавчу невизначеність питань виду та форми правовстановлюючих документів на газорозподільні системи та їх складові, СТОРОНИ домовились викласти додаток 1 «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» в новій редакції після виконання таких умов:

1.1. Міністерство зобов`язується надати належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на державні газорозподільні системи або їх складові.

1.2. Оператор в 20 денний строк з моменту отримання документів, визначених у п. 1.1. цієї додаткової угоди, зобов`язується сформувати, підписати зі своєї сторони та надати Міністерству «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» станом на 31 грудня 2017 року за залишковою балансовою вартістю державного майна з розподілом об`єктів державного майна за функціональним призначенням на:

- об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу;

- об`єкти державного майна, що безпосередньо для розподілу природного газу не використовуються.

1.3. Міністерство зобов`язується протягом 20 робочих днів з дати отримання наданого Оператором відповідно до п. 1.2. цієї додаткової угоди «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» здійснити його перевірку, оформлення та підписання.

1.4. Оператор в місячний строк з дати отримання підписаного Міністерством відповідно до п. 1.3. цієї додаткової угоди «Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» зобов`язується звернутись до НКРЕКП України за включенням до складу тарифу на розподіл природного газу плати за користування державним майном, включеним до вказаного Переліку.

- Пункт 2 додаткової угоди: виключити.

- пункт 3 додаткової угоди: Ця Угода набуває чинності з дати підписання та, відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного Кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з « 01» травня 2017 року в частині визначення пооб`єктного Переліку майна, без врахування майна, що було списано протягом 2017 року, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи, за винятком вартості об`єктів, визначеної за наслідками проведеної незалежної оцінки, яка стає обов`язковою для СТОРІН з дати підписання Переліку з урахуванням проведеної оцінки.

Плата за експлуатацію, передбачена пунктом 15 Договору, визначається за період з 1 травня 2017 року до дати підписання СТОРОНАМИ оновленого відповідно до умов цією додаткової угоди Переліку, на підставі залишкової балансової вартості державного майна станом на 31.12.2017 року.

- пункт 4 додакової угоди: в редакції Міністерства без змін.

Листом від 07.03.2018 Міністерство енергетики та вугільної промисловості України повернуло додаткову угоду № 1 разом з протоколом розбіжностей, - без підписання.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога АТ "Дніпропетровськгаз" до відповідача про визнання укладеною додаткової угоди № 1 від 31.01.2018 до договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 року №240517/04-Дн-ГРМ в редакції викладеної у протоколі розбіжностей ПАТ " Дніпропетровськгаз " від 07.03.2018, і яка містить наступні умови:

«Додаткова угода №1 від 31.01.2018 року до Договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 року №240517/04-Дн-ГРМ

м. Київ « 31» січня 2018 року

Ми, що нижче підписалися: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, в особі Директора департаменту нафтогазового комплексу Лісніченка Олександра Петровича, який діє на підставі довіреності від 10.03.2017 № 01/31-2090, надалі - Міністерство, з однієї сторони, та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - Оператор), в особі Голови Правління Вакуленка Івана Євгеновича, який діє на підставі Статуту та має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, надалі разом за текстом - СТОРОНИ, зважаючи на положення пункту 4 Додаткової угоди №1 до Договору від 12.11.2012р. №31/02 «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва» щодо його приведення до вимог примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017р. №188) уклали цю Додаткову угоду до договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 року №240517/04-Дн-ГРМ (далі - Договір експлуатації), укладеного між Міністерством та Оператором, надалі - Угода, про наступне:

1. На виконання пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.17 №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», враховуючи законодавчу невизначеність питань виду та форми правовстановлюючих документів на газорозподільні системи та їх складові, СТОРОНИ домовились викласти додаток 1 «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» в новій редакції після виконання таких умов:

1.1.Міністерство зобов`язується надати належним чином засвідчені

правовстановлюючі документи на державні газорозподільні системи або їх складові.

1.2. Оператор в 20 денний строк з моменту отримання документів, визначених у п. 1.1. цієї додаткової угоди, зобов`язується сформувати, підписати зі своєї сторони та надати Міністерству «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» станом на 31 грудня 2017 року за залишковою балансовою вартістю державного майна з розподілом об`єктів державного майна за функціональним призначенням на:

- об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу;

- об`єкти державного майна, що безпосередньо для розподілу природного газу не використовуються.

1.3. Міністерство зобов`язується протягом 20 робочих днів з дати отримання наданого Оператором відповідно до п. 1.2. цієї додаткової угоди «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» здійснити його перевірку, оформлення та підписання.

1.4. Оператор в місячний строк з дати отримання підписаного Міністерством відповідно до п. 1.3. цієї додаткової угоди «Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» зобов`язується звернутись до НКРЕКП України за включенням до складу тарифу на розподіл природного газу плати за користування державним майном, включеним до вказаного Переліку.

2. Ця Угода набуває чинності з дати підписання та, відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного Кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з « 01» травня 2017 року в частині визначення пооб`єктного Переліку майна, без врахування майна, що було списано протягом 2017 року, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи, за винятком вартості об`єктів, визначеної за наслідками проведеної незалежної оцінки, яка стає обов`язковою для СТОРІН з дати підписання Переліку з урахуванням проведеної оцінки.

Плата за експлуатацію, передбачена пунктом 15 Договору, визначається за період з 1 травня 2017 року до дати підписання СТОРОНАМИ оновленого відповідно до умов цією додаткової угоди Переліку, на підставі залишкової балансової вартості державного майна станом на 31.12.2017 року.

3. Ця Угода складена при повному розумінні Сторонами її умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

4.

Реквізити та підписи сторін

МІНІСТЕРСТВО: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України ОПЕРАТОР Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз»
вул. Хрещатик, б. 30 м. Київ, 01601 тел.: 206-38-44 факс: 239-43-94 вул. Шевченка, б. 2 м. Дніпро, 49000 тел. 0562 47-17-01 факс: 0562 47-17-44
Директор департаменту нафтогазового комплексу ___________________Лісніченко О.П.Голова Правління _____________І.Є. Вакуленко

Також, позивачем до матеріалів справи були долучені Договори про списання державного майна, що не ввійшло до статутного капіталу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» у процесі корпоратизації та перебуває на його балансі, а також накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.05.2017 № 315 та № 316 від 12.05.2017 про списання державного майна з балансу АТ «Дніпропетровськгаз», а також відповідні Переліки об`єктів державної власності, що обліковуються на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» та пропонуються до списання, в яких наведено відповідні об`єкти списання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, зокрема, визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать.

Відповідно до частин 2, 4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Також, відповідно до пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» від 21 лютого 2017 р. № 95 (далі - Постанова № 95), доручено Міністерству разом з Фондом державного майна забезпечити проведення:

1) до 1 грудня 2017 р.: інвентаризації газорозподільних систем, які обліковуються на балансі операторів газорозподільних систем; перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим цього підпункту інвентаризації;

2) в установленому законодавством порядку до 31 грудня 2018 р. паспортизації газорозподільних систем.

Пунктом 6 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» від 21 лютого 2017 р. № 95, Фонду державного майна разом з Міністерством доручено забезпечити проведення в установленому порядку незалежної оцінки газорозподільних систем відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим підпункту 1 пункту 5 цієї постанови інвентаризації.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав, що підписання додаткової угоди №1 від 31.01.2018 до договору в редакції Міністерства - є неможливим.

При цьому, суд апеляційної інстанції здійснюючи апеляційний розгляд справи, встановив наступне.

Так, згідно підпункту 1.1. запропонованої позивачем редакції додаткової угоди вбачається, що Міністерство зобов`язується надати належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на державні газорозподільні системи або їх складові.

В свою чергу, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив про те, що ні пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95, ні Положеннями примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 не передбачено такого зобов`язання для Міністерства щодо надання належним чином засвідчених правовстановлюючих документів.

Проте, суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, оскільки в цій частині запропоновані позивачем умови угоди жодним чином не суперечать постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95, як не суперечать і Положенню примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95, а навпаки, включення вказаної умови відповідає приписам 316, 317, 319, 319, 320, 321, 326 Цивільного кодексу України, оскільки надання відповідачем правовстановлюючих документів на державні газорозподільні системи або їх складові, підтверджує як право особи, яка передає їх у експлуатацію, тобто здійснює розпорядження ними, так і право особи, яка приймає їх у експлуатацію на здійснення розпорядження вказаними об`єктами на належній правовій підставі - волі правовласника.

При цьому, пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» від 21 лютого 2017 р. № 95 визначено порядок вчинення відповідних дій, з метою оформлення документів з метою саме забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових, а саме шляхом проведення інвентаризації та паспортизації.

Крім того, з огляду на ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 16.03.2021 у справі № 924/287/18 та ухвалі від 13.09.2021 у справі № 910/2019/18, в яких було встановлено, що без проведення інвентаризації та підтвердження правовстановлюючими документами складу майна в переліку (згідно п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей АТ «Дніпропетровськгаз») вимагати від позивача підписання «Переліку майна право експлуатації на яке надається АТ «Дніпропетровськгаз» за результатами інвентаризації станом на 31.12.2016- є недоцільним.

При цьому, висновки суду першої інстанції про неузгодженість додаткової угоди в редакції позивача з положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 та наказу Міненерговугілля від 09.03.2017 № 183 "Про використання газорозподільних систем" - є помилковими та спростовуються наявними матеріалами справи, оскільки, як зазначалось вище, Постановою № 95 визначено порядок забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових шляхом проведення відповідних дій з метою перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим цього підпункту інвентаризації, а вказаним наказом врегульовано вже фактичне використання відповідних систем, а також подання відповідних документів у випадку їх наявності.

Також, висновки суду першої інстанції в оскаржуваному рішенні про те, що запропонований Позивачем у підпункту 1.2. пункту 1 додаткової угоди поділ майна суперечить постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових" та основному договору а також іншим нормативно-правовим актам які регулюють користування газорозподільної системи або їх складових. - суд апеляційної інстанції вважає помилковим з огляду на наступне.

Враховуючи, що на час порушення питання про підписання оновленого Переліку та додаткової угоди до договору експлуатації, є чинною Постанова Кабінету Міністрів №95 від 21.02.2017 "Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових", яку необхідно виконувати, позивач в протоколі розбіжностей запропонувало врегулювати між сторонами відносини та зобов`язання, необхідні для оновлення Переліку об`єктів державного майна, а саме:

- Міністерству виконати вимоги пунктів 5 та 6 Постанови №95 стосовно перевірки та відновлення правовстановлюючих документів на державне майно;

- позивачу - завершити інвентаризацію державного майна станом на 31 грудня 2017 року та сформувати Перелік за наслідками перевірки та відновлення правовстановлюючих документів на державне майно.

Відповідно до Постанови №95, предметом договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових можуть бути лише газорозподільні системи або їх складові, право власності на які належить державі, то обґрунтованими та підставними є твердження позивача про необхідність виокремлення з Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи, майна, яке відноситься до державної форми власності, та майна, яке не відноситься до державної форми власності.

Відповідач у запропонованій до підписання додатковій угоді визначає "складові газорозподільних систем" як окремі об`єкти речових прав. В той же час такий підхід не враховує дійсної правової природи цього майна, визначеної законодавчими актами, як елементів складної речі.

Частиною 1 ст. 37 Закону України "Про ринок природного газу", на виконання якої і була прийнята Постанова № 95, передбачається, що на праві господарського відання у суб`єктів господарювання недержавного сектору економіки не можуть знаходитись у користуванні газорозподільні системи, власником яких є держава.

При цьому, такий підхід до регулювання в якості об`єкту правовідносин саме системи, а не окремих її складових, є цілком обґрунтованим з огляду на визначення приведене в ст. 1 цього ж Закону, а саме "газорозподільна система" - технологічний комплекс, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам; та "газотранспортна система", під якою розуміється технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об`єктами і спорудами, пов`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

Аналогічно до визначень в Законі України "Про ринок природного газу" оперують поняттями газотранспортної та газорозподільної систем Кодекс газотранспортної системи (затверджений постановою НКРЕКП України від 30.09.2015 № 2493, далі - Кодекс ГТС) та Кодекс газорозподільних систем (затверджений постановою НКРЕКП України від 30.09.2015 № 2494, далі - Кодекс ГРМ).

Розділ II Кодексу ГРМ містить деталізований нормативний опис структури газорозподільної системи, згідно якого газорозподільна система є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій до споживачів, тиск якого не може перевищувати 1,2 МПа. Газові мережі, тиск яких менше 1,2 МПа, та через які природний газ передається споживачам, є газорозподільною системою незалежно від їх власності та підпорядкування. До складу ГРМ входять споруди і пристрої на газопроводах від місця надходження природного газу в ГРМ до пунктів призначення (об`єктів споживачів або суміжних операторів ГРМ). зокрема, ГРМ включають: 1) газопроводи, зокрема підземні та/або надземні, високого, середнього та низького тиску; 2) обладнання для зниження тиску і підтримання його на заданому рівні, зокрема ГРП та ШРП; 3) установки електрохімічного захисту від корозії; 4) лінії технологічного зв`язку, споруди, обладнання автоматизованих систем контролю та управління технологічними процесами і установок електрохімічного захисту; 5) переходи через природні і штучні перешкоди (автомобільні дороги, залізниці, канали тощо); 6) будівлі та споруди для забезпечення експлуатації та оперативного обслуговування ГРМ; 7) споруди газорозподільних мереж, зокрема колодязі, запірна арматура, компенсатори, конденсатозбірники, контрольні трубки, контрольно-вимірювальні пункти, футляри, розпізнавальні і сигнальні знаки тощо.

Відповідно до статті 179 Цивільного кодексу України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Газопровід, як об`єкт матеріального світу є річчю.

Використання газопроводів за функціональним призначенням неможливе без наявності таких споруд та обладнання як компресорні станції, газорозподільні станції, газорегуляторні пункти, станції антикорозійного катодного захисту, контрольно- вимірювальні пункти, пункти зниження тиску газу, колодязі для розміщення вимикаючих пристроїв на газопроводах, конденсатозабірники, вузли обліку газу, тощо. Газопроводи можуть слугувати своєму призначенню виключно в сукупності з іншими об`єктами, спорудами, обладнанням, які подають цей газ для транспортування та/або тими, які цей газ відбирають. Тобто йдеться про майновий комплекс, який у сукупності своїх елементів утворює єдине ціле.

Згідно зі статтею 188 Цивільного кодексу України, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ).

З огляду на зазначене вище й визначення норми Цивільного кодексу України, є всі підстави стверджувати, що в юридичному розумінні розподільні та магістральні газопроводи є частинами складних речей.

Розуміння газопроводу, як частини складної речі, міститься окрім іншого в Законі України "Про ринок природного газу", Законі України "Про нафту і газ".

Тобто, з наведеного законодавчого визначення вбачається, що перелічені складові є елементами цієї системи. Отже, ці елементи не можуть бути окремим об`єктом у цивільному обороті, адже це буде порушувати принцип цілісності об`єкта, закріпленого статтею 188 Цивільного кодексу України.

З огляду на викладене, без проведення інвентаризації та підтвердження правовстановлюючими документами складу майна в переліку (згідно п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей АТ «Дніпропетровськгаз») вимагати від позивача підписання «Переліку майна право експлуатації на яке надається АТ «Дніпропетровськгаз» за результатами інвентаризації станом на 31.12.2016 - є недоцільним.

Водночас, на виконання Постанови № 95 від 21 лютого 2017 року відповідачем використано матеріали інвентаризації станом на 31.12.2016, в той час як означеною Постановою № 95 постановлено саме Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Фондом державного майна забезпечити проведення до 1 грудня 2017 року: інвентаризації газорозподільних систем, які обліковуються на балансі операторів газорозподільних систем; перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим цього підпункту інвентаризації.

Крім того, як похідні з цього, АТ «Дніпропетровськгаз» також було відображено у протоколі розбіжностей пп.1.2, 1.3, 1.4 п. 1, згідно з якими Оператор в 20-денний строк з моменту отримання документів, визначених у п. 1.1. цієї додаткової угоди, зобов`язується сформувати, підписати зі своєї сторони та надати Міністерству «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» станом на 31 грудня 2017 року за залишковою балансовою вартістю державного майна з розподілом об`єктів державного майна за функціональним призначенням на об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу; об`єкти державного майна, що безпосередньо для розподілу природного газу не використовуються.

Одночасно, у відповідності до пп. 1.3 п. 1 протоколу розбіжностей, в редакції позивача, Міністерство зобов`язується протягом 20 робочих днів з дати отримання наданого Оператором відповідно до п. 1.2. цієї додаткової угоди «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» здійснити його перевірку, оформлення та підписання. Після чого (пп. 1.4 п. 1 протоколу розбіжностей) Оператор в місячний строк з дати отримання підписаного Міністерством відповідно до п.1.3. цієї додаткової угоди «Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» зобов`язується звернутись до НКРЕКП України за включенням до складу тарифу на розподіл природного газу плати за користування державним майном, включеним до вказаного Переліку.

Крім того, AT «Дніпропетровськгаз» 15.06.2017 звернулося до НКРЕКП з проханням переглянути тариф на розподіл природного газу та передбачити у новому тарифі плату за користування державним майном у зв`язку з тим, що інші джерела надходжень у підприємства - відсутні.

Повторно AT «Дніпропетровськгаз» згідно встановленої НКРЕКП процедури звернулося з відповідною заявою №Dp05.2-CJI-l 1698-0817 від 04.08.2017.

На підставі вимоги, висловленій у листі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України №03/31-7553 від 17.08.2017, AT «Дніпропетровськгаз» листом від 23.08.2017 № Dp05.2-CJI-13213-0817 повторно було надано до НКРЕКП відповідні документи.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем вжито необхідних заходів для включення в тариф на розподіл природного газу плати за надане право експлуатації майна, що належить державі та обліковується на балансі оператора.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду справи дійшов до висновку, що укладення додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей позивача має на меті більш повне врегулювання спірних правовідносин сторін з метою проведення належної інвентаризації газорозподільних систем, які обліковуються на балансі позивача, як Оператора газорозподільних систем; перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення. Оскільки без проведення інвентаризації та підтвердження правовстановлюючими документами складу майна в переліку, вимагати від позивача підписання Переліку майна право експлуатації на яке надається позивачу за результатами інвентаризації станом на 31.12.2016 - є недоцільним.

Натомість, як встановлено судом, на виконання Постанови № 95 від 21 лютого 2017 року відповідачем використано матеріали інвентаризації станом на 31.12.2016, в той час як означеною Постановою № 95 постановлено саме Міністерству енергетики та вугільної промисловості разом з Фондом державного майна забезпечити проведення до 1 грудня 2017 року: інвентаризації газорозподільних систем, які обліковуються на балансі операторів газорозподільних систем; перевірки наявності правовстановлюючих документів на державне майно, що використовується для розподілу природного газу, та у разі потреби їх відновлення відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим цього підпункту інвентаризації.

З доданих до матеріалів справи доказів, з урахуванням ст. ст. 76, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції не встановив яким чином проводилась інвентаризація станом на грудень 2016 року за відсутності правовстановлюючих документів на державне майно, а відповідачем до матеріалів справи не подано матеріалів та оформленого результату означеної інвентаризації як на момент розгляду справи судом першої інстанції, так і на момент апеляційного розгляду справи.

При цьому, слід звернути увагу, що саме на Міністерство покладено відновлення правовстановлюючих документів на державне майно (у разі потреби), та саме в пункті 5 Постанови № 95 зазначено державне майно, що використовується для розподілу природного газу, отже, не позивач "намагається виділити об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу".

З наданих сторонами документів не вбачається проведення в порядку пункту 6 Постанови № 95 незалежної оцінки газорозподільних систем відповідно до результатів проведеної згідно з абзацом другим підпункту 1 пункту 5 цієї постанови інвентаризації.

Крім того, як підтверджується наявними матеріалами справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.06.2018 року призначено у справі № 910/5011/18 економічну експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

До Господарського суду міста Києва від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідний лист від 20.05.2021 № 777/778-20 разом з висновком експерта від 06.04.2021 № 777/778-20 та матеріалами справи.

За результатами проведеної експертизи було надані наступні висновки:

1) Документально встановити якими є джерела фінансування створення (будівництва, реконструкції, переобладнання, перебудови тощо) майна, що обліковується на балансі AT "Дніпропетровськгаз" як державне в розрізі кожного об`єкта не надається за можливе, оскільки передбачає проведення ревізії господарської діяльності підприємства.

2) Питання чи підтверджується рішеннями міських/сільських рад та актами прийому- передачі належність газопроводів до комунальної, державної форми власності, власності AT "Дніпропетровськгаз" та власності інших осіб, має правовий характер, що виходить за межі компетенції експерта-економіста.

3) Встановити чи підтверджується документами бухгалтерського обліку AT "Дніпропетровськгаз" взяття на баланс, обслуговування, користування, експлуатацію газопроводів міських, сільських, селищних рад згідно переліку (вказаного в п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей AT "Дніпропетровськгаз") не надається за можливо.

4) Встановити якими коштами було профінансовано будівництво, реконструкція та переобладнання майна згідно переліку (вказаного в п. 1 додаткової угоди в редакції протоколу розбіжностей AT "Дніпропетровська") не надається за можливе.

5) Питання щодо визначення долі державного, комунального майна, майна AT "Дніпропетровськгаз" та майна інших осіб, яке обліковується на балансі AT "Дніпропетровськгаз" має правовий характер, що виходить за межі компетенції експертів-економістів.

Вказаний експертний висновок приймається до уваги судом апеляційної інстанції в частині пункту 1, яким встановлено, що документально встановити якими є джерела фінансування створення (будівництва, реконструкції, переобладнання, перебудови тощо) майна, що обліковується на балансі AT "Дніпропетровськгаз" як державне в розрізі кожного об`єкта не надається за можливе, оскільки передбачає проведення ревізії господарської діяльності підприємства, що додатково підтверджує необхідність проведення відповідної інвентаризації для забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових, як передбачено пунктом 5 постанови № 95.

Судом апеляційної інстанції також встановлено, що матеріали справи містять докази проведеного списання майна протягом 2017 року, зокрема Договори про списання державного майна, що не ввійшло до статутного капіталу ПАТ по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» у процесі корпоратизації та перебуває на його балансі, а також накази Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 12.05.2017 № 315 та № 316 від 12.05.2017 про списання державного майна з балансу АТ «Дніпропетровськгаз», а також відповідні Переліки об`єктів державної власності, що обліковуються на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» та пропонуються до списання, в яких наведено відповідні об`єкти списання.

Як вказував позивач у письмових поясненнях, таке списання майна обумовлено тим, що ПАТ «Дніпропетровськгаз» впродовж 2017 року за погодженням з Міністерством проводилось списання державного майна, у зв`язку з чим підстави для підписання додаткової угоди з констатацією факту проведення інвентаризації майна станом на 31.12.2016 у ПАТ «Дніпропетровськгаз» відсутні оскільки перелік майна станом на 31.12.2016 року вже не був актуальним.

Так, під час підписання додаткової угоди №1 до договору №31/14 від 29.11.2012 у травні 2017 року додаток № 1 до договору «Перелік державного майна, яке перебуває на балансі підприємства ПАТ «Дніпропетровськгаз» та надається йому на праві господарського відання станом на 31.12.2011 року» зазнав змін тільки в частині назви і містить інформацію щодо кількості та вартості об`єктів державного майна станом на 31.12.2011, яка була достовірною і оформленою належним чином станом на зазначену дату. Додаткова угода була підписана на підставі даних 2011 року на перехідний період в умовах необхідності виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2017 року № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових».

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що підстави для підписання додаткової угоди від 31.01.2018 року №1 до договору в редакції Міністерства, - відсутні, оскільки запропонована відповідачем до підписання угода не відображає достовірні дані обліку газорозподільних систем та їх складових.

Також, 03.02.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справив якості доказів наступних документів:

- Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 17.01.2022 № 9898, складений судовим експертом Незалежним інститутом судових експертиз Шульгою Л.Д. (свідоцтво № 1148 , рішення ЦЕКК Міністерства юстиції України від 19.07.2007, дія якого продовжена до 15.06.2023, має кваліфікацію судового експерта), який попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384 та ст. 385 КК України, а також зазначено, що вказаний висновок подається до суду;

- Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 17.01.2022 № 9897, складений судовим експертом Незалежним інститутом судових експертиз Галієвою О.М. (свідоцтво № 1738, рішення ЦЕКК Міністерства юстиції України від 31.07.2015, дія якого продовжена до 23.11.2024, має кваліфікацію судового експерта), який попереджений про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків за ст. 384 та ст. 385 КК України, а також зазначено, що вказаний висновок подається до суду.

Клопотання про долучення вказаних документів мотивовано необґрунтованістю наявного у справі висновку Дніпропетровського науково-дослідного інституту судового експертиз від 06.04.2021 № 777/778-20, а також тим, що на стадії розгляду справи судом першої інстанції позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи, і доводами щодо порушення в цій частині судом першої інстанції норм процесуального права в силу приписів ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України мотивована апеляційна скарга. При цьому, скаржник у т.ч. з метою економії процесуального часу самостійно звернувся до експертної установи, уклав договір з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» з метою проведення експертного дослідження, і отримав відповідні висновки вже на стадії апеляційного розгляду справи, і які просить врахувати при вирішенні спору.

Також, у додаткових поясненнях, поданих 01.04.2022 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду, позивач додатково наголошував на обгрунтованості поданих експертних висновків, а також неможливості їх надання суду першої інстанції та необхідності їх врахування під час вирішення спору.

В свою чергу, відповідач у письмових запереченнях, поданих через канцелярію Північного апеляційного господарського суду 15.02.2022, заперечував проти долучення вказаних висновків експертиз, посилаючись на те, що позивачем не доведено неможливості подання вказаних висновків до суду першої інстанції з причин, які від нього не залежали, що в силу ч. 3 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України виключає можливість їх прийняття на стадії апеляційного розгляду справи, а подані висновки суперечать ст. 3 Закону України «Про судову експертизу».

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, а також доводи сторін в цій частині, дійшов висновку про необхідність прийняття вказаних висновків з огляду на наступне.

Так, на стадії розгляду справи судом першої інстанції позивачу було відмовлено у задоволенні клопотання про призначення повторної судової експертизи, і доводами щодо порушення в цій частині судом першої інстанції норм процесуального права в силу приписів ч. 3 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України мотивована апеляційна скарга, що визнається судом апеляційної інстанції обґрунтованим.

При цьому, скаржник самостійно звернувся до експертної установи, уклав договір з ТОВ «Незалежний інститут судових експертиз» з метою проведення експертного дослідження, і отримав відповідні висновки вже на стадії апеляційного розгляду справи, а тому з метою забезпечення загальних принципів господарського судочинства, закріплених в ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції вважає доводи скаржника про необхідність прийняття вказаних висновків у якості доказів - обґрунтованими та такими, що узгоджуються з приписами ст. 269 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оцінка поданих висновків, як доказів, здійснюється судом апеляційної інстанції з урахуванням усіх обставин справи та перевірки їх доказами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством.

Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

За приписами статті 104 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

У перевірці й оцінці експертного висновку господарським судам слід з`ясовувати: чи було додержано вимоги законодавства при проведенні судової експертизи; чи не було обставин, які виключали участь експерта у справі; повноту відповідей на порушені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком судової експертизи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 17.01.2022 № 9897, суд апеляційної інстанції дійшов висновку стосовно того, що даний висновок експерта не викликає сумнівів у його правильності, не містить розбіжностей і відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі, стосовно критеріїв повноти, ясності, обґрунтованості. Так, дослідивши Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 17.01.2022 № 9897, складений судовим експертом Незалежним інститутом судових експертиз Галієвою О.М., суд апеляційної інстанції встановив, що у ньому експертом за результатами аналізу первинних документів на майно, що обліковується на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» експертом надано відповідь на запитання:

1) Чи є технічна можливість відповідно до нормативно-правових актів розділ/виділ/поділ частки об`єктів державного комунального майна у вигляді системи газопостачання/газопроводів?

2) Чи підтверджується документально створення (побудова) та технічне використання майна, яке обліковується на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» за рахунок державних або комунальних інвестицій?

Зокрема, на поставлені питання експертом надано відповіді:

1. Розділ/виділ/поділ об`єктів комунального та державного майна у вигляді елементів систем газопостачання на окремі частини системи, з технічної точки зору, неможливий, оскільки відокремлення:

- будь-якої частини газопроводів будь-якого тиску призведе до фізичної відсутності газу як речовини, що транспортується в газопроводі та як наслідок до неможливості постачання газу до споживача;

- устаткування та обладнання зниження та регулювання тиску, електрохімічного захисту призведе до порушення режиму тиску транспортування та, як наслідок втрати цілісності всій системи та порушення безпечної експлуатації;

2. Наданими документами підтверджується приналежність об`єктів, які обліковуються на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» до:

- приватна власність АТ «Дніпропетровськгаз» - 4,73 %, перелік такого майна наведений в додатку № 5 до Висновку;

- державна власність - 1,46 %, перелік такого майна наведений в додатку № 6 до Висновку;

- комунальна власність - 1,99 %, перелік такого майна наведений в додатку № 7 до Висновку;

- приватна власність інших осіб - 0,35 %, перелік такого майна наведений в додатку № 8 до Висновку.

Визначити належність до тієї чи іншої форми власності 35,56 % обсягу майна, що обліковується на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» не вбачається за можливе у зв`язку з відсутністю таких даних в наданих документах. Перелік такого майна наведений в додатку № 9 до висновку.

Підтвердити або спростувати належність 55,91 % від обсягу майна, що обліковується на балансі АТ «Дніпропетровськгаз» до державної форми власності не вбачається за можливе у зв`язку з відсутністю будь-яких документів про право володіння майном. Перелік такого майна наведений в додатку № 10 до висновку.

Суд приймає наведений Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно - технічної експертизи від 17.01.2022 № 9897, складений судовим експертом Незалежним інститутом судових експертиз Галієвою О.М., як належний та допустимий доказ по справі в розумінні ст. ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України, та зазначає, що за результатом дослідження поданих позивачем для проведення експертного дослідження документів, експертами було переглянуто майно, яке обліковується на балансі АТ «Дніпропетровськгаз», як державне майно, і виявлено невідповідність, у зв`язку з тим, що до обліку, саме як державного майна, віднесено газопроводи та споруди на них, які за поданими на дослідження документами до державного - не належать внаслідок здійснених певних господарських дій по його списанню, що додатково підтверджує необхідність проведення заходів, обумовлених додатковою угодою в редакції позивача на виконання постанови № 95.

При цьому, Висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи від 17.01.2022 № 9898, складений судовим експертом Незалежним інститутом судових експертиз Шульгою Л.Д.,яким зокрема встановлено що балансова вартість становить 370 829 331, 87 грн (відповідь по першому питанню), сума капітальних інвестицій здійснених АТ «Дніпропетровсьгаз» в основні засоби(необоротні матеріальні активи) по кожному об`єкту, що обліковується на балансі АТ «Дніпропетровсьгаз» складає 92 485 018, 81 грн (відповідь по другому питанню), первісна вартість майна в розрізі кожного об`єкта . яке обліковується на балансі АТ «Дніпропетровсьгаз», у зв`язку з його поліпшенням (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція та ін..) збільшилась на суму 114 511 862,01 грн (відповідь по третьому питанню), фінансування робіт пов`язаних з поліпшенням відновленням ремонтом реконструкцією та технічним обслуговуванням майна, що обліковується на балансі АТ «Дніпропетровсьгаз», а також забезпечувались умови безпечного та безаварійного технічного використання майна, здійснювалось за рахунок амортизаційних відрахувань (відповідь по четвертому питанню), приналежність до державної власності тих складових, які опубліковуються на балансі як державне майно не має можливості підтвердити або спростувати (відповідь по п`ятому питанню), також суд апеляційної інстанції приймає як належний та допустимий доказ по справі в розумінні ст. ст. 76,77 Господарського процесуального кодексу України, оскільки його висновки додатково підтверджують оцінку спірних правовідносин, здійснену судом апеляційної інстанції в межах розгляду даної справи.

При цьому, доводи відповідача, що подані висновки суперечать ст. 3 Закону України «Про судову експертизу» - не знайшли свого підтвердження наявними матеріалами справи.

Інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, проте, є такими, що не спростовують висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи. Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача є законними та обгрунтованими, були доведені належними та допустимими доказами в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а отже, підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, наведених у даній постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, рішення суду першої інстанції ухвалено при нез`ясуванні обставин, що мають значення для справи, за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, а також при ухваленні рішення судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим на підставі п. 1-4 ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України оскаржуване рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином: з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" судовий збір за подачу позову в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн., судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп., а також 19 602 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дві) грн. 95 коп. витрат на проведення судової експертизи, призначеної ухвалою місцевого господарського суду.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 у справі № 910/5011/18 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.09.2021 у справі № 910/5011/18 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позов Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про визнання укладеною додаткової угоди від 31.01.2018 року № 1 до договору № 240517/04-Дн-ГРМ від 24.05.2017 - задовольнити повністю.

4. Визнати укладеною додаткову угоду в наступній редакції:

«Додаткова угода №1 від 31.01.2018 року до Договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 року №240517/04-Дн-ГРМ

м. Київ « 31» січня 2018 року

Ми, що нижче підписалися: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, в особі Директора департаменту нафтогазового комплексу Лісніченка Олександра Петровича, який діє на підставі довіреності від 10.03.2017 № 01/31-2090, надалі - Міністерство, з однієї сторони, та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (далі - Оператор), в особі Голови Правління Вакуленка Івана Євгеновича, який діє на підставі Статуту та має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, надалі разом за текстом - СТОРОНИ, зважаючи на положення пункту 4 Додаткової угоди №1 до Договору від 12.11.2012р. №31/02 «Про надання на праві господарського відання державного майна, яке використовується для забезпечення розподілу природного газу, не підлягає приватизації, обліковується на балансі господарського товариства із газопостачання та газифікації і не може бути відокремлене від його основного виробництва» щодо його приведення до вимог примірного договору експлуатації газорозподільних систем та їх складових, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових» (з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017р. №188) уклали цю Додаткову угоду до договору експлуатації газорозподільних систем або їх складових від 24.05.2017 року №240517/04-Дн-ГРМ (далі - Договір експлуатації), укладеного між Міністерством та Оператором, надалі - Угода, про наступне:

1. На виконання пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.17 №95 «Про забезпечення ефективного використання газорозподільних систем або їх складових», враховуючи законодавчу невизначеність питань виду та форми правовстановлюючих документів на газорозподільні системи та їх складові, СТОРОНИ домовились викласти додаток 1 «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» в новій редакції після виконання таких умов:

1.1 Міністерство зобов`язується надати належним чином засвідчені правовстановлюючі документи на державні газорозподільні системи або їх складові.

1.2. Оператор в 20 денний строк з моменту отримання документів, визначених у п. 1.1. цієї додаткової угоди, зобов`язується сформувати, підписати зі своєї сторони та надати Міністерству «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» станом на 31 грудня 2017 року за залишковою балансовою вартістю державного майна з розподілом об`єктів державного майна за функціональним призначенням на:

- об`єкти, що безпосередньо використовуються для розподілу природного газу;

- об`єкти державного майна, що безпосередньо для розподілу природного газу не використовуються.

1.3. Міністерство зобов`язується протягом 20 робочих днів з дати отримання наданого Оператором відповідно до п. 1.2. цієї додаткової угоди «Перелік майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» здійснити його перевірку, оформлення та підписання.

1.4. Оператор в місячний строк з дати отримання підписаного Міністерством відповідно до п. 1.3. цієї додаткової угоди «Переліку майна, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи» зобов`язується звернутись до НКРЕКП України за включенням до складу тарифу на розподіл природного газу плати за користування державним майном, включеним до вказаного Переліку.

2. Ця Угода набуває чинності з дати підписання та, відповідно до частини третьої статті 631 Цивільного Кодексу України, поширює свою дію на відносини, що склались між сторонами з « 01» травня 2017 року в частині визначення пооб`єктного Переліку майна, без врахування майна, що було списано протягом 2017 року, право експлуатації на яке надається оператору газорозподільної системи, за винятком вартості об`єктів, визначеної за наслідками проведеної незалежної оцінки, яка стає обов`язковою для СТОРІН з дати підписання Переліку з урахуванням проведеної оцінки.

Плата за експлуатацію, передбачена пунктом 15 Договору, визначається за період з 1 травня 2017 року до дати підписання СТОРОНАМИ оновленого відповідно до умов цією додаткової угоди Переліку, на підставі залишкової балансової вартості державного майна станом на 31.12.2017 року.

3. Ця Угода складена при повному розумінні Сторонами її умов та термінології українською мовою у двох автентичних примірниках, які мають однакову юридичну силу, по одному для кожної із Сторін.

4. Реквізити та підписи сторін

МІНІСТЕРСТВО: Міністерство енергетики та вугільної промисловості України ОПЕРАТОР Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз»
вул. Хрещатик, б. 30 м. Київ, 01601 тел.: 206-38-44 факс: 239-43-94 вул. Шевченка, б. 2 м. Дніпро, 49000 тел. 0562 47-17-01 факс: 0562 47-17-44
Директор департаменту нафтогазового комплексу ___________________Лісніченко О.П. Голова Правління _____________І.Є. Вакуленко
5. Стягнути з Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (код 37471933; місцезнаходження: 01601 м.Київ, вул. Хрещатик, 30) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпропетровськгаз" (код 03340920; місцезнаходження: 49000 м.Дніпро, вул.. Шевченка, 2) судовий збір за подачу позову в сумі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн., судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп., а також 19 602 (дев`ятнадцять тисяч шістсот дві) грн. 95 коп. витрат на проведення судової експертизи.

6. Матеріали справи № 910/5011/18 повернути до Господарського суду м. Києва, доручивши видати накази на виконання даної постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді А.Г. Майданевич

О.М. Гаврилюк

Повний текст постанови підписано 08.07.2022.