УХВАЛА

м. Київ

18.07.2022Справа № 910/6968/16 (910/14406/20)
Суддя Господарського суду міста Києва Яковенко А.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1

до Державного підприємства "Укрветсанзавод"

про стягнення 162 066,58 грн.

в межах справи № 910/6968/16

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин"

до Державного підприємства "Укрветсанзавод" (01001, м. Київ, вул. Б.Грінченка,1)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/6968/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Птахокомплекс "Губин" про банкрутство Державного підприємства "Укрветсанзавод".

До Господарського суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 про стягнення надбавки до посадового окладу за інтенсивність праці, особливий характер роботи за січень 2017 року, середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на загальну суму 162 066,58 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що наказом №АУП213-К/16- від 12.10.2016 було прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії підприємства «Укрветсанзавод» та встановлена щомісячна надбавка за інтенсивність праці у розмірі 50% до посадового окладу, проте відповідач вказану надбавку не нарахував у січні 2017 у зв`язку з чим, позивач просить стягнути доплату за інтенсивність праці за січень 2017 у розмірі 2 340, грн та середній заробіток.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2020 прийнято заяву ОСОБА_1 про стягнення 162 066,58 грн. в межах справи № 910/6968/16 до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

28.12.2020 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Укрветсанзавод» надійшов відзив на позовну заяву з доказами його направлення позивачу, за змістом якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представників відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, встановив наступне.

Наказом № АУП213-К/16- від 12.10.2016 прийнято на роботу ОСОБА_1 на посаду головного бухгалтера Хмельницької філії ДП "Укрветсанзавод" та встановлена щомісячна надбавка за інтенсивність праці у розмірі 50% до посадового окладу.

Під час перевірки питань щодо повноти і своєчасності нарахування і виплати ОСОБА_1 зарплати Управлінням Держпраці у Хмельницькій області було виявлено відсутність нарахування йому надбавки за інтенсивність праці у розмірі 50 до посадового окладу у січні 2017 року.

Відповідно до податкової звітності Форма №Д4 за січень 2017 року Хмельницької філії Державного підприємства «Укрветсанзавод», свідчить, що інші отримувачі цієї надбавки згідно штатних розкладів, а саме: директор, заступник директора та головний інженер як отримували надбавку у 2016 році так і отримували у січні 2017 року.

А тому позивач звернувся до суду у зв`язку із неправомірним, на його думку, не нарахування надбавки за інтенсивність справи у січні місяці 2017 році.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Так з матеріалів справи вбачається, що штатним розписом Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», затвердженого В.о. генерального директора від 04.04.2016 передбачено надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи головному бухгалтеру у розмірі 50%, аналогічна надбавка передбачена і штатному розписі, який водився в дію з 01.12.2016 року.

В той же час в матеріалах справи наявний тимчасовий штатний розпис Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», який затверджений в.о. генерального директора ДП «Укрвестанзавод» Підгорним В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, відповідно до якого надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи головному бухгалтеру не передбачена.

За змістом листа Управління держпраці у Хмельницькій області №4119 від 06.06.2019 вбачається, що за січень місяць 2017 року позивачу нараховувалася заробітна плата згідно тимчасового штатного розпису Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», який введений в лію з 01.01.2017, затверджений в.о. генерального директора ДП «Укрветсанзавод» Підгорним В.М. та встановлено , що посадовий оклад на посаді головного бухгалтеру становить 5 200,00 грн., надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи становила 0,00 грн. Будь-яких порушень щодо неправомірного не нарахування надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи у січні 2017 року Управлінням держпраці у Хмельницькій області не виявлено.

Частиною 1 статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що форми і системи оплати праці, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних та гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі, але з додержанням норм і гарантій передбачених законодавством.

Таке поняття виплат, як додаткові заохочення вказує на те, що не всі працівники отримують таке заохочення, а тільки ті, хто своєю плідною та результативною працею заслужив на таке заохочення. Такі виплати провадяться виключно за обґрунтованим рапортом безпосереднього керівника працівника. Якщо такого рапорту не має, то відповідній службі (бухгалтерія) та керівнику підприємства не може бути відомо про необхідність нарахування такого заохочення та відповідно про видання наказу по підприємству.

За змістом ст. 21 Кодексу законів про працю України, Україна забезпечує рівність трудових прав усіх громадян незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної приналежності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, роду і характеру занять, місця проживання та інших обставин.

В рішенні Конституційного Суду України від 20 травня 2009 року № 11-рп/2009 зроблено наступні висновки щодо норм ст. 21 КЗпП України.

Згідно з приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом (частина четверта) і своєчасно виплачену (частина сьома).

Відповідно до положень статті 10 Закону України „Про оплату праці", розмір заробітної плати не може бути менше розміру мінімальної заробітної плати, що встановлюється у щорічному законі про Державний бюджет України.

За статтею 2 Закону України „Про оплату праці" Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Тобто, заробітна плата включає як постійні складові, так і додаткові, які не є гарантованими та мають індивідуальний характер (премії, окремі надбавки тощо).

Зазначене підтверджує, що заробітна плата працівників не має максимально визначеного розміру і може змінюватися в залежності від конкретних обставин, які обумовлюють складові в оплаті їх праці.

Таким чином, тимчасовим штатним розписом Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», який затверджений в.о. генерального директора ДП «Укрвестанзавод» Підгорним В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, підвищено заробітну плату позивачу з 4 500,00 грн. до 5 200,00 грн., що відповідає приписам ст. 10 Закону України «Про оплату праці»

Щодо посилання Рія С.В. на неправомірність дій відповідача з приводу не нарахування надбавки за інтенсивність праці, особливий характер роботи у січні 2017 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис (частина третя статті 64 ГК України).

Частиною другою статті 65 ГК України передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

При цьому саме втручання в господарську та іншу діяльність підприємства не допускається, крім випадків, передбачених законодавством України.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 755/3495/16-ц (провадження № 61-1350св17).

Відповідно до частини третьої статті 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Таким чином, до зміни істотних умов праці відноситься: зміна систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інше.

Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці - це виключне повноваження власника.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 761/8658/16-ц (провадження № 61-34286св18), від 22 квітня 2019 року у справі №176/3792/14-ц (провадження № 61-24426св18).

Як зазначалося судом, тимчасовим штатним розписом Хмельницької філії ДП «Укрветсанзавод», який затверджений в.о. генерального директора ДП «Укрвестанзавод» Підгорним В.М., та вводився в дію з 01.01.2017, надбавка за інтенсивність праці, особливий характер роботи головному бухгалтеру не передбачена.

Відповідно до Державного класифікатора України «Державний класифікатор управлінської документації» ДК 010-98, затвердженого Наказом Держстандарту України 31.12.1998 № 1024 (чинний на момент прийняття штатних розписів ДП «Укрветсанзавод») штатний розпис є організаційно-розпорядчим документом, що використовується для вирішення організаційно-розпорядчих завдань управління.

З огляду на викладене вбачається, що нарахування надбавки за інтенсивність праці, яка відповідно до ст. 2 Закону України «Про оплату праці» не є гарантованою та має індивідуальний характер, це виключне право підприємства і ніхто не може втручатися в його діяльність, а тому й обов`язку щодо попередження позивача у відповідності до ст. 32 Кодексу законів про працю України у відповідача відсутнє.

Посилання позивача на те, що директор, заступник директора та головний інженер як отримували надбавку у 2016 році так і отримували у січні 2017 року, не заслуговує уваги, оскільки, як вже зазначалося судом, надбавка за інтенсивність праці не є гарантованою та має індивідуальний характер, а підприємство самостійно вирішує щодо таких нарахувань.

Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Згідно із ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_1 не надав доказів того, що йому неправомірно не нарахували надбавку за інтенсивність праці, а суд такого не встановив, а тому відсутні підстави для задоволення такої вимоги позивача.

Так як, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення надбавки за інтенсивність праці, тому не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення середнього заробітку, які є похідними від вимоги про стягнення надбавки за інтенсивність праці.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволені позовних вимог.

Керуючись Кодексом законів про працю України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», статтями 233-235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. Дана ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена.

Суддя А.В. Яковенко