ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2022м. ДніпроСправа № 904/6164/21

За заявою Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі

За позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ"

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА"

про стягнення інфляційних втрат у розмірі 106 752 546,84 грн. та 3% річних у розмірі 45 688 427,77 грн.

Суддя Юзіков С.Г.

При секретарі судових засідань: Юрченко В.В.

Представники:

Стягувача Черненко Є.І.

Боржника (Заявника ) не прибув

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив стягнути з Відповідача інфляційні втрати - 106 752 546,84 грн. та 3% річних - 45 688 427,77 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 10.11.2021 позов задоволено частково, стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 44 402 319,66 грн. 3% річних, 106 752 546,84 грн. індексу інфляції, 787 797,00 грн. судового збору, про що 20.12.2021 видано наказ.

27.06.2022 від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із списанням штрафних санкцій.

Заява мотивована тим, що ст.7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-ІХ, передбачено списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до ст. 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до ст. 4 цього Закону.

06.07.2022 електронною поштою від Стягувача надійшов відзив по суті заяви про визнання виконавчого документу таким, ще не підлягає виконанню, у якому останній вважає заяву Боржника необґрунтованою та безпідставною, з огляду на те, що у заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню Боржник посилається на норми Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" від 03.11.2016 № 1730-VIII зі змінами відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" від 14.07.2021 № 1639-ІХ, зокрема на статтю 6 Закону № 1639-ІХ, однак Відповідачем не в повній мірі наведена норма закону, зокрема не зазначено основну вимогу за для реалізації даної норми, а саме п. 2 ч. 2 ст. 6 Закону № 1639-ІХ, що підлягають списаною неустойка, лише за умови повного виконання підприємством-дебітором укладеного договору про реструктуризацію заборгованості. Статтею 5 Закону № 1730 встановлено, що кожна із сторін зобов`язана укласти договір про реструктуризацію заборгованості у строк, що не перевищує 10 календарних днів з дня його отримання, якщо сума за таким договором підтверджена актами звіряння між учасниками процедури врегулювання заборгованості. Однак станом на 05.07.2022 сторонами не укладено договору про реструктуризацію заборгованості.

Представник Заявника (Боржника) у судове засідання не прибув, у телефонному режимі представник повідомив секретарю судових засідань, що у зв`язку з технічними несправностями (відсутність електропостачання), останній не має можливості взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Статтею 327 цього кодексу передбачено, що виконання рішення господарського суду проводиться на підставі виданого судом наказу, який є виконавчим документом. Згідно зі ст. 328 ГПК України: суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню; суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин; суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу; неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви; до розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання; про виправлення помилки у виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу; якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом.

Пунктами 3.3, 3.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" встановлено, що ч. 4 ст. 117 ГПК містить підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті: якщо його видано помилково; якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано, якщо на момент таких скасування чи зміни наказ ще не було виконано повністю або частково). Тією ж частиною 4 ст. 117 ГПК передбачено, що коли стягнення за наказом, визнаним таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, уже відбулося, господарський суд на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за наказом.

29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі Закон № 1639-ІХ).

Вказаним Законом, серед інших, внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Статтею 2 цього Закону в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14.07.2021 № 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, зі змінами, внесеними Законом № 1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Савіцький проти України", № 38773/05, від 26.07.2012, зазначено, що право на суд, захищене п. 1 ст. 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення.

Відповідно до ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Боржник у заяві про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на акт звірки від 16.01.2022 та ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, просить визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/6164/21 від 20.12.2021 таким, що не підлягає виконанню, оскільки Боржником станом на 16.06.2022 по справі № 904/6164/21 обліковується заборгованість, зокрема штрафи та пені - 151 908 926,92 грн., однак суд бере до уваги, що у справі № 904/6164/21 Позивач просив стягнути з Відповідача інфляційні втрати - 106 752 546,84 грн. та 3% річних - 45 688 427,77 грн., зокрема посилаючись на ст. 625 ЦК України, на прострочений борг Відповідача за рішенням № 904/4341/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 13 601 500,61 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 071 168,62 грн., за рішенням № 904/5041/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 6 326 821,77 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних - 2 811 779,12 грн., за рішенням № 904/7314/13, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 15 368 247,48 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 315 718,02 грн., за рішенням № 904/9/14, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 13 613 850,69 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 6 143 478,08 грн., за рішенням № 904/5487/14, з урахуванням часткових оплат, за період з 01.06.2018 по 31.05.2021 Позивач нарахував 57 842 126,29 грн. індексу інфляції та за період з 31.05.2018 по 31.05.2021 3% річних 24 346 283,93 грн., з наданого Боржником акту звірки вбачається, що у справах № 904/4341/13, № 904/5041/13, № 904/7314/13, № 904/5487/14 наявний основний борг по договору, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Крім того, суд бере до уваги, що Законом України "про заходи спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" передбачено декілька умов для списання неустойки, однак дослідивши наявні у справі документи, суд констатує, що Заявником належними і допустимими доказами не доведено наявності підстав для визнання наказу у даній справі таким, що не підлягає виконанню, зокрема не надано доказів відсутності боргів за наведеними вище відносинами, зафіксованими рішеннями суду, а також доказів реструктуризації існуюдчих боргів.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" № 80/07 від 21.06.2022 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/6164/21 слід залишити без задоволення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Керуючись ст.46, 234, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволені заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" № 80/07 від 21.06.2022 про визнання таким, що не підлягає виконанню наказу у справі № 904/6164/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Згідно зі ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний тексу ухвали складено 12.07.2022.

Суддя С.Г. Юзіков