РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2022Справа № 910/16045/21

За позовом Приватного підприємства "РІГА";

до Акціонерного товариства "Українська залізниця";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Акціонерне товариство "Акціонерний комерційний банк "Конкорд";

про визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню.

Суддя Мандриченко О.В.

Секретар судового засідання Рябий І. П.

Представники:

Від позивача: не з`явилися;

Від відповідача: не з`явилися;

Від третьої особи: не з`явилися.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство "РІГА" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", у якому просить суд визнати вимогу Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 15.09.2021 № НКМ-12/193 про виплату регіональній філії "Львівська залізниця" 20 700,00 грн. на підставі банківської гарантії №71.00.019710 (вих.№21229/19710 від 03.11.2020), такою, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2021 відкрито провадження у справі № 910/16045/21 та вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання, розгляд справи призначено на 09.11.2021.

До господарського суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якій останній просить відмовити у задоволенні позову повністю.

Від Приватного підприємства "РІГА" до суду надійшла відповідь на відзив, у якій позивач просить задовольнити позовні вимоги повністю.

До господарського суду від Акціонерного товариства "Акціонерний комерційний банк "Конкорд" надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу № 910/16045/21 до судового розгляду по суті на 15.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2022 судове засідання призначено на 14.06.2022.

Представники сторін та третьої особи у судове засідання 14.06.2022 не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Однак, від відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання після закінчення воєнного стану.

Відповідно до статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно з частинами 1, 2 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу. Якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Одночасно, застосовуючи відповідно до частини 1 статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989 Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Суд зазначає, що наведені відповідачем причини (військовий стан) не перешкоджають розгляду по суті цього конкретного спору, з огляду на його стадію та тривалість.

Суд звертає увагу, що суд здійснює правосуддя під час воєнного стану та не позбавлений права приймати рішення по суті спору за наявності всіх необхідних для цього умов. Натомість, відкладення розгляду спору по суті до закінчення воєнного стану, як того бажає відповідач, призведе до безпідставного затягування судового провадження на невизначений термін.

Суд, не виходячи до нарадчої кімнати, ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про призначення наступного судового засідання після закінчення воєнного стану у зв`язку з його необґрунтованістю.

З огляду на наведене та з урахуванням того, що неявка представників сторін та третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового розгляду 14.06.2022 за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ

06.11.2020 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» (далі - відповідач, замовник, АТ «Українська залізниця») та Приватним підприємством «РІГА» (далі-позивач, виконавець, ПП «РІГА») укладено договір № Л/П-20478/НЮ (далі - Договір) про закупівлю послуг згідно з ДК 021:2015 - 71250000-5 «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги» (Послуги землевпорядних робіт з оформлення/переоформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки) (ідентифікатор закупівлі: UA-2020-08-13-009113-а).

Виконання цього Договору забезпечене банківською гарантією № 71.00.019710 (вих.№21229/19710 від 03.11.2020), відповідно до якої банком-гарантом є Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» (далі - AT «АКБ «КОНКОРД», третя особа, гарант); принципалом є ПП «РІГА»; бенефіціаром є регіональна філія «Львівська залізниця» AT «Укрзалізниця»; сума гарантії - 20 700,00 грн. (двадцять тисяч сімсот гривень 00 коп.), гарантія діє по 10.11.2021 включно.

28.09.2021, Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» направив позивачеві лист № 1476 стосовно отримання третьою особою вимоги про перерахування коштів та копію листа-вимоги регіональної філії «Львівська залізниця» Aкціонерного товариства «Українська залізниця» № НКМ-12/193, з вимогою виплатити регіональній філії «Львівська залізниця» Aкціонерного товариства «Українська залізниця» повну суму гарантії, що складає 20 700,00 грн. у зв`язку з невиконанням Приватним підприємством «РІГА» своїх зобов`язань (пункт 12.3 Договору про закупівлю послуг від 06.11.2020 №Л/П-20478/НЮ) у термін, встановлений договором (пункт 5.5. Договору) (надалі - Вимога).

Вимогу відповідача від 15.09.2021 № НКМ-12/193, яка стосується виплати повної суми гарантії за банківською гарантією №71.00.019710 (вих. №21229/19710 від 03.11.2020), позивач вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає виконанню, у зв`язку з чим і звернувся до суду.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з пунктом 1.1. вищезгаданого Договору, виконавець зобов`язується надати послуги землевпорядних робіт з оформлення / переоформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку (ДК 021:2015 - 71250000-5 «Архітектурні, інженерні та геодезичні послуги») в термін визначений пунктом 5.5 цього договору, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці послуги відповідно до цього Договору.

Пунктом 1.2. Договору встановлено, що інформація щодо земельної ділянки, її місце розташування та адреса, щодо якої здійснюється закупівля послуг, визначена у Додатку 1, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Як вказано у пункті 1. 3. Договору, результатом надання послуг є - реєстрація права постійного користування земельною ділянкою AT «Укрзалізниця» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права. Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно передається виконавцем замовнику разом з документами і матеріалами, передбаченими пунктом 2.3. цього договору.

Відповідно до пункту 2.3. Договору, документи і матеріали, які повинні бути передані замовнику після закінчення надання послуг:

- проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в паперовому та

електронному вигляді разом із електронним документом у двох примірниках;

- витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку в паперовому

вигляді;

- правовстановлюючі документи в паперовому вигляді, що підтверджують

право постійного користування земельною ділянкою AT «Укрзалізниця».

Згідно з пунктом 5.1. Договору, датою початку надання послуг є дата надання на електронну адресу виконавця, зазначену в реквізитах сторін, заявки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та підтвердженням замовника до приймання послуг.

Пунктом 5.5. Договору передбачено, що строк виконання та надання послуг безпосередньо до досягнення кінцевої мети договору - не більше 6 місяців з дати надання на електронну адресу виконавця, заявки замовника.

Заявка відповідача № НГ-10/6364 від 10.11.2020 направлена 17.11.2021 на електронну адресу позивача: .

Керівником Приватного підприємства «РІГА», Р. Раком безпосередньо отримано заявку № НГ-10/6364 від 10.11.2020, розпорядження Чернівецької обласної державної адміністрації від 18.06.2020 № 550-р щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування AT «Укрзалізниця» Регіональної філії «Львівська залізниця» та інші документи наявні у замовника для виконання умов договору.

До складу послуги з оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку згідно пункту 2.2 Договору є: на підставі довіреності, виданої уповноваженими представниками замовника, отримати дозвіл (згоду) органів державної виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельних ділянок (в тому числі підготовка графічних матеріалів з позначенням місця розташування земельних ділянок з їх орієнтовними розмірами площі) (2.2.1.); на підставі дозволу (згоди) уповноваженого органу, скласти проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог статті 50 Закону України «Про землеустрій» (2.2.2.); здійснити погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками (землекористувачами) (2.2.3.); погодити проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок в порядку визначеному статтею 1861 Земельного кодексу України (2.2.4.); здійснити реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі відповідно до вимог Закону України «Про Державний земельний кадастр» та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру» 17.10.2012 № 1051 (2.2.5.); на підставі довіреності, виданої уповноваженими представниками Замовника, здійснити реєстрацію права постійного користування земельними ділянками залізниці в Державному реєстрі нерухомого майна відповідно до вимог Закону України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та відповідно Постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (2.2.6.); встановити межові знаки, відповідно до вимог Інструкції про порядок встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (2.2.7.).

Відповідно до пункту 4.1.3. цього Договору, замовник зобов`язаний видати уповноваженому представнику виконавця довіреність на право представляти інтереси замовника в органах державної виконавчої влади та органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях з питань реєстрації земельної ділянки, що визначена в додатку 1 та оформлення правовстановлюючих документів на неї та надати виконавцю всю необхідну для надання цих послуг документацію, яка наявна у замовника, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання цього договору.

Позивач зазначає, що всупереч положень пунктів 4.1.3. та 5.3. Договору, відповідач видав Пилипчуку Р.Б. (уповноваженому представнику позивача) довіреність серії НМН № 889973, зареєстрованої в реєстрі за №136, на право представляти інтереси відповідача в органах державної виконавчої влади та органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях з питань реєстрації земельної ділянки, що визначена в Додатку 1 та оформлення правовстановлюючих документів на неї не 16.11.2021, а лише 15.01.2021. Більше того, відповідач не направив позивачеві вищезгадану довіреність рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а вручив її під розписку гр. Рошуор Н.В. лише 02.02,2021.

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву не заперечує, що довіреність на представництво інтересів від 15.01.2021 надано представнику ПП «РІГА» Рошуор Н.В. під розписку 02.02.2021.

Однак, відповідно до плану - графіку виконання робіт № 20/311 від 17.12.2020, згідно договору від 16.11.2020 № Л/П-20478/НЮ, який наданий виконавцем, з 17.11.2020 по 01.02.2021 виконавець зобов`язувався здійснити польові роботи, формування ортофотопланів території під смугами відведення залізниці, інженерно-геодезичні вишукування, камеральні роботи. Всі вищезазначені роботи не вимагають наявності довіреності на представництво інтересів.

Враховуючи вищезазначене замовником виконано зобов`язання передбачене пунктом 4.1.3 Договору щодо передачі уповноваженому представнику виконавця довіреності на право представляти інтереси замовника в органах державної виконавчої влади та органах місцевого самоврядування (підприємствах, установах, організаціях) з питань реєстрації земельної ділянки та оформлення правовстановлюючих документів на неї та документації, яка наявна у замовника.

Відповідно до пункту 4.3.7. Договору, виконавець зобов`язаний негайно інформувати замовника про ускладнення, які виникають у ході надання послуг або про наявність обставин, що впливають на якість послуг, строки надання послуг чи ведуть до відхилення від умов, визначених у цьому Договорі, протягом одного дня з моменту виникнення таких обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано жодного листа, де б було зазначено, що відсутність довіреності є ускладненням, що впливає на термін, якість надання послуг, чи є підставою неможливості виконувати договір № Л/П-20478/НЮ від 06.11.2020.

Пункт 2.4. Договору встановлює, що гарантії якості наданих послуг поширюються на всі складові елементи повного комплекту землевпорядної документації, необхідної для реєстрації права користування земельною ділянкою, розроблені та підготовлені виконавцем за цим Договором.

Згідно з пунктом 2.5. Договору, виконавець гарантує:

2.5.1. Належну якість Послуг за Договором.

2.5.2. Своєчасне усунення недоліків, дефектів (недоробок), виявлених під час

прийняття таких Послуг та/або реєстрації права користування в органах державної влади

протягом 20 календарних днів з моменту встановлення невідповідності такого документа.

Пунктом 4.3.1. Договору передбачено, що виконавець зобов`язаний забезпечити надання послуг у строки, визначений пунктом 5.5 цього договору (6 місяців).

Також позивач вказує, що причиною несвоєчасного виконання робіт є прострочення з боку відповідача.

Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо такого прострочення, а тому такі твердження не приймаються судом.

Враховуючи, що заявка НГ-10/6364 від 10.11.2020 направлена 17.11.2020 на електронну адресу ПП «РІГА» і відповідно отримана виконавцем 17.11.2020, то термін надання послуг закінчився 17.05.2021.

Листом від 02.06.2021 № НКМ-12/118, відповідачем було повідомлено ПП «РІГА» про закінчення строку виконання та надання послуг.

Відповідно до пункту 12.1. Договору, гарантія виконання цього Договору забезпечуються наданням виконавцем оригіналу безвідкличної, безумовної банківської гарантії у розмірі 5 відсотків вартості Договору, що становить 20 700 (двадцять тисяч сімсот) грн.

Забезпечення виконання договору про закупівлю не повертається Виконавцю у разі невиконання ним зобов`язань передбачених пунктом 1.1. Договору (пункт 12.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, банківська гарантія № 71.00.019710 (вих.№21229/19710 від 03.11.2020) видана Акціонерним товариством «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД».

Відповідно до вказаної гарантії, Гарант зобов`язується сплатити на користь Бенефіціара (AT «Українська залізниця») суму банківської гарантії у випадку невиконання Принципалом (ПП «Ріга») своїх зобов`язань перед Бенефіціаром за основним договором.

Гарант зобов`язується виплатити Бенефіціару повну суму Гарантії, що складає 20 700 (двадцять тисяч сімсот гривень), після одержання Гарантом викладеної українською мовою та підписаної уповноваженою особою першої письмової вимоги Бенефінціара, у якій Бенефіціар завляє щодо невиконання Принципалом зобов`язань у термін вставлений Договором. Ця гарантія є безвідкличною, безумовною та діє по 10.11.2021.

З матеріалів справи вбачається, що регіональною філією «Львівська залізниця» AT «Українська залізниця» надано письмову вимогу від 15.09.2021 № НКМ-12/193 Акціонерному товариству «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» про виплату банківської гарантії № 71.00.019710 (вих.№21229/19710 від 03.11.2020) на адресу місцезнаходження третьої особи.

Судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.09.2021 Акціонерне товариство «Акціонерний комерційний банк «КОНКОРД» направив позивачеві лист № 1476 стосовно отримання третьою особою вимоги про перерахування коштів та копію листа-вимоги регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» № НКМ-12/193, з вимогою виплатити регіональній філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» повну суму гарантії, що складає 20 700,00 грн. у зв`язку з невиконанням Приватним підприємством «РІГА» своїх зобов`язань (пункт 12.3 договору про закупівлю послуг від 06.11.2020 №Л/П- 20478/НЮ) у термін, встановлений договором (пункт 5.5. Договору).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі статтею 560 Цивільного кодексу України, за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 563 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано. Кредитор не може передавати іншій особі право вимоги до гаранта, якщо інше не встановлено гарантією.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (стаття 564 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 200 Господарського кодексу України встановлено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Суд також приймає до уваги висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/22706/17.

Верховний Суд у зазначеній постанові, враховуючи приписи статей 560, 563, 565 Цивільного кодексу України вказав на те, що обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про наявність підстав для стягнення з гаранта розміру банківської гарантії, з огляду на встановлення судами наявності умов, за яких настає відповідальність гаранта та невиконання ним у добровільному порядку своїх зобов`язань за банківськими гарантіями.

З огляду на викладене, враховуючи той факт, що позивачем не було виконано умови договору Л/П-20478/НЮ від 06.11.2020 та не надано послуги у строк до 17.05.2020, враховуючи умови банківської гарантії, у суду відсутні обґрунтовані та законні підстави для визнання вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» від 15.09.2021 № НКМ-12/193 про виплату Регіональній філії Акціонерного товариства «Українська залізниця» 20 700,00 грн на підставі банківської гарантії №71.00.019710 (вих.№21229/19710 від 03.11.2020) такою, що не підлягає виконанню, а тому суд не вбачає достатніх підстав для задоволення позовних вимог.

Згідно із статтями 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Надаючи оцінку доводам всіх учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина 5 статті 236 ГПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

З огляду на встановлені судом обставини, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та не доведеними належними доказами у справі, а позов Приватного підприємства «РІГА» не підлягає задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до статті 129 ГПК України покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 (двадцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Суддя О.В. Мандриченко