ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/15001/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Сидорчук Я.О.;

від відповідача: Топко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України

на рішення Господарського суду міста Києва

від 12.01.2022

у справі №910/15001/21 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР»

про стягнення 216 960, 00 грн

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року Військова частина НОМЕР_3 Національної гвардії України (надалі - Військова частина НОМЕР_3, позивач, скаржник) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (надалі - ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР», відповідач) про стягнення штрафу в розмірі 216 960, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору № 35/ВЗЗ-2020 від 01.06.2020 (надалі - Договір), в частині вимог щодо якості поставленого товару.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на відсутність у Акті порушення умов договору №138 від 31.08.2020 жодних висновків щодо якості товару, а також на відсутність у матеріалах справи актів приймального контролю, з огляду на що позивач не мав права нараховувати штрафні санкції.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що поставлений відповідачем товар був неналежної якості, а отже відсутні визначені п. 8.4 Договору підстави для нарахування штрафних санкцій. Суд, зокрема, зазначив, що зафіксоване у Акті порушення умов договору №138 від 31.08.2020 порушення температурного режиму при транспортуванні товару не є безумовною підставою для визнання такого товару неякісним без проведення заходів приймального контролю.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач (Військова частина НОМЕР_3) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у відповідності до умов п. 8.4 Договору, встановивши, що відповідачем поставлено товар неналежної якості (без дотримання температурного режиму транспортування), позивачем складено Акт порушення умов договору №138 від 31.08.2020, який у свою чергу підписано представником відповідача без жодних зауважень, а тому наявні підстави для стягнення з відповідача штрафних санкцій, визначених Договором.

При цьому, скаржник зазначає, що Акт порушення умов договору №138 від 31.08.2020 відповідачем не оскаржувався, будь-які докази, які б підтверджували постачання відповідачем товару належної якості та у відповідності до вимог ТУ та Технічного опису, в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, до апеляційної скарги скаржником додано клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, із обґрунтуванням причин пропуску строку.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Суліма В.В., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

14.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/15001/21 з Господарського суду міста Києва.

У зв`язку з перебуванням судді Барсук М.А., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2022, для вирішення питання щодо руху апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 клопотання скаржника про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 задоволено, поновлено зазначений строк.

Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21, призначено апеляційну скаргу до розгляду у судовому засіданні на 12.04.2022.

Роз`яснено сторонам у справі право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

Відповідач своїм правом, визначеним ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) не скористався, відзиву на апеляційну скаргу до Північного апеляційного господарського суду не подав.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За положеннями статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із положень вказаної статті Конституції України, Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 №9 рекомендувала зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

Враховуючи загострення збройної агресії російської федерації на адміністративно-територіальній одиниці, на яку розповсюджується юрисдикція Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці представників учасників справи, суддів та працівників апарату суду, розгляд справи №910/15001/21 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022, призначений на 12.04.2022 - не відбувся.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Разом з тим, конституційне право кожного на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, не може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

З метою забезпечення конституційних прав учасників справи на судовий захист, безперервного здійснення правосуддя та дотримання розумності строків розгляду справ, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.06.2022.

14.06.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли письмові пояснення, у яких останній з метою дотримання принципів правової визначеності та єдності судової практики просить суд апеляційної інстанції під час розгляду даної справи врахувати висновки Північного апеляційного господарського суду у аналогічній справі №910/15004/21.

У судове засідання 21.06.2022 з`явилися представники сторін, які надали колегії суддів пояснення по суті спору. Так, представник позивача (скаржника) підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Представник відповідача просив апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 21.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, 01.06.2020 між Військовою частиною НОМЕР_3 (як замовником) та ТОВ «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (як учасником) укладено договір № 35/В33-2020, пунктом 1.1 якого визначено, що учасник зобов`язується у визначені Договором строки поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору (Додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Відповідно до пункту 1.2 Договору, найменування (номенклатура, асортимент) товару Продукти харчування та сушені продукти різні - за кодом CPV за ДК 021:2015 - 15890000-3 (добовий польовий набір продуктів) (надалі - товар). Кількість товару за Договором: 15 000 комплектів.

Згідно з пунктом 2.1 Договору, якість товару, що поставляється учасником повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів, ТУ підприємства виробника та Технічному опису (Додаток 2 до Договору).

Товар, який учасник зобов`язується передати замовнику, має відповідати вимогам до його якості на момент його передачі замовнику, а також протягом строку його придатності.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що контроль за станом виконання договірних зобов`язань учасником здійснюють замовник, представники замовника (відповідні посадові особи військової частини, які уповноважені на вчинення дій, визначених цим Договором) та уповноважені особи (посадові особи Головного управління Національної гвардії України).

Відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 Договору встановлено, що під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається учасником (далі - контрольні заходи). Уповноважені особи мають право бути присутніми при проведенні контрольних заходів. Контрольні заходи включають в себе перевірку безпечності, придатності та якості товару, що постачаються відповідно до умов цього Договору (у тому числі правил маркування та етикетування), відповідність транспортних засобів, що використовуються для транспортування товару за цим Договором, вимогам ст. 44 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів».

Згідно пункту 3.3.1 Договору контрольні заходи здійснюються в обов`язковій присутності представника учасника (який діє на підставі довіреності чи іншого належного документа, що посвідчує повноваження цієї особи), а у разі його відсутності - не розпочинаються.

Відсутність в представника учасника документів, які підтверджують його повноваження на складання документів від імені учасника, має наслідки неявки представника учасника.

Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками замовника, що здійснювали перевірку та представником учасника, а у разі відмови від підписання акту приймального контролю або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та в подальшому акт приймального контролю протягом 3 (трьох) календарних днів, надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Під час проведення контрольних заходів, учасник на вимогу представників замовника зобов`язаний протягом 24 годин надати в паперовому вигляді оригінали або належним чином засвідчені копії документів про відповідність - декларацію (в тому числі декларацію про відповідність), або висновок, або свідоцтво, або сертифікат (у тому числі сертифікат відповідності) або будь який інший документ, що підтверджує виконання визначених законодавством вимог, які стосуються об`єкта оцінки відповідності.

Відповідно до пункту 3.4 Договору, позивач протягом усього (за умови дотримання порядку зберігання) строку (терміну) зберігання товару, як на складі замовника, так і на складі будь-якого підрозділу Національної гвардії України, має право здійснити вибіркову перевірку за якістю і комплектністю, шляхом комісійного відбору зразків (проб) та направлення їх до незалежної акредитованої лабораторії, яку визначає замовник, для проведення лабораторних досліджень. Результати лабораторних досліджень поширюються на всю партію товару.

Пунктом 4.1 Договору з урахуванням Додаткової угоди № 2 до Договору від 19.01.2021 передбачено, що ціна Договору складає 3 905 280, 00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 650 880,00 грн.

У 2020 році за Специфікацією становить 3 254 400,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 542 400,00 грн.

У 2021 році за Специфікацією становить 650 880,00 грн, у тому числі податок на додану вартість 20% - 108 480, 00 грн.

У розділі 5 Договору сторони погодили, що розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом сплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 90 календарних днів з дати документального підтвердження учасником замовнику доставки товару до товароодержувача. До кожної партії товару, що постачається, учасник обов`язково надає замовнику накладну (у трьох примірниках) та рахунок-фактуру, підписану особою учасника, уповноваженого на підписання господарських та фінансових документів. Датою розрахунків за цим Договором вважають день надходження коштів на розрахунковий рахунок учасника.

Відповідно до пункту 6.1 Договору, дата та місце поставки товару зазначаються у письмовій заявці. Строк поставки товару за цим Договором складає 14 календарних днів з моменту отримання учасником письмової заявки замовником, але не пізніше дати вказаної в ній.

Відповідно до пункту 6.6 Договору сторони визначили, що замовник має право не приймати товар за кількістю та якістю, у разі встановлення невідповідності товару документам (декларації виробника або сертифікату якості; протоколу досліджень (випробувань) про безпечність та відповідність товару або експертного висновку про безпечність та відповідність товару; етикетку виробника), які були подані учасником до замовника під час проведення процедури закупівлі, вимогам щодо якості або маркування або етикетування товару, після проведення контрольних заходів представниками замовника. У разі, якщо сумніви щодо безпечності, придатності та якості товару підтверджуються (експертним висновком або протоколом досліджень або актом, тощо), замовник має право в односторонньому порядку відмовитись від Договору.

Пунктами 6.7 та 6.8 Договору сторони також узгодили, що транспортування товару здійснюється на плоских конструкціях - палетах (піддонах), які призначені для різноманітних товарів зручним способом, що забезпечує розвантаження будь-яким пересувним вантажопідйомним засобом. Транспортування проводиться відповідачем у тарі й упаковці з відповідним маркуванням, пакуванням, що відповідає вимогам чинних нормативно-правових актів. Тара та упаковка товару під час транспортування до місця поставки повинна бути цілісною і непошкодженою. Товар, доставлений замовнику з порушенням вимог до маркування, або тари або упаковки, а також товар, що не відповідає вимогам, встановленим у нормативних документах (ДСТУ, ГОСТ, ГСТУ, СОУ, ТУ), вважається не поставленим, про що складається відповідний акт у якому фіксується порушення. Товар має бути замінений учасником протягом 3 (трьох) календарних днів.

Відповідно до пункту 6.8.1 Договору у разі виявлення представниками замовника порушень при прийманні товару, протягом 24 годин складається Акт про порушення умов договору у двох примірниках. Один примірник залишається у замовника, другий примірник надається представнику учасника під підпис, а у разі відмови від підписання акту про порушення умов договору або відсутності представника учасника на території військової частини на момент складання вищезазначеного акту - комісійно (у складі не менше трьох осіб представника замовника), що засвідчується підписами представників замовника та протягом 3 (трьох) календарних днів надсилається учаснику рекомендованим листом із повідомленням про вручення чи цінним листом з описом вкладення, що вважається належним доказом ознайомлення учасника з вищезазначеним актом.

Відповідно до пункту 7.2.5 Договору замовник має право відмовитись від прийняття і оплати товару у разі невідповідності його умовам цього Договору, а якщо товар уже оплачений замовником - вимагати повернення сплаченої суми від учасника.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим Договором.

Пунктом 8.4 Договору сторони погодили, що у разі поставки неякісного (некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог безпечності або придатності або порушенням розділу 2 цього Договору), учасник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20% вартості цього товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом про порушення умов договору. У випадку відмови від підпису вищезазначеного акту однією із сторін цього Договору або не прибуття сторони на підписання, запис про таку відмову чи не прибуття сторони для підписання зазначається в акті і підписується відповідно другою стороною цього Договору. Зазначений товар не зараховується учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк 5 (п`яти) робочих днів з дня направлення документа щодо невідповідності якості товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим Договором.

Відповідно до пункту 8.6 Договору у разі поставки товару з порушенням вимог щодо транспортування або тари або упаковки або маркування або неналежної якості або кількості або комплектності, замовник має право за своїм вибором використати оперативно-господарську санкцію у вигляді:

- відмови від оплати: або поставленої та прийнятої, але неоплаченої партії товару, або наступної партії товару, що буде поставлена, із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії;

- відмови від прийняття та оплати товару із звільненням замовника від будь-якої відповідальності за такі дії.

Пунктом 8.7 Договору сторони узгодили, що строк позовної давності три роки застосовується для вимог про стягнення з учасника штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Відповідно до пункту 11.1 Договору з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2020 визначено, що Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.03.2021, а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання.

Додатком № 2 до Договору (Технічний опис) визначено, що зберігання добового польового набору продуктів повинно здійснюватися при температурі від 0°С до +20°С та відносній вологості не більше 75%.

Зазначені вимоги до зберігання товару визначені також у Технічних умовах ТУ У 10.8.-2:2018 «РАЦІОНИ ГОТОВОЇ ЇЖІ», затвердженого відповідачем 03.05.2018.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 24.07.2020 надав відповідачу заявку №78/5/7-1535 про поставку 15 000 комплектів добових наборів сухих продуктів, доставка яких здійснюється на склад замовника - в/ч НОМЕР_3 НГУ АДРЕСА_1.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідач на підставі видаткової накладної № 65227 від 30.08.2020 поставив товар, визначений Договором, у кількості 5 000 комплектів та вартістю 1 084 800,00 грн.

Із матеріалів справи встановлено та сторонами не заперечується, що відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 розділу 3 Договору, з метою перевірки безпечності, придатності та якості поставленого товару, комісія позивача у присутності представника відповідача Кісільова А.В. здійснила фактичний огляд товару та встановила порушення температурного режиму при його транспортуванні (зберіганні). Під час вимірювання температури товару в кузові рефрижератора вантажного автомобіля РЕНО НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 повіреним пірометром "TROTEC BP17" заводський/серійний №160135448, який знаходиться у власності позивача, було встановлено наступні температурні показники: 26,4°С, 26,3°С, 27,2°С, 25,0°С, 23,3°С. Тобто, середня температура товару під час транспортування (зберігання) становила 25,6°С.

Як стверджував позивач, за результатами приймального контролю поставленого відповідачем товару позивач склав в двох примірниках Акт

№ 138 від 31.08.2020 про порушення відповідачем умов Договору, який є підтвердженням поставки недоброякісного товару (п. 8.4. Договору), примірник якого отримано під підпис представником відповідача Кісільовим А.В., в якому він зазначив, що зауважень не має. Неякісний товар не зараховано відповідачу як виконання поставки та 31.08.2020 повернуто без прийняття та оплати.

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до місцевого господарського суду із даним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що внаслідок недотримання відповідачем договірних вимог щодо якості поставленого товару, останній відповідно до положень пункту 8.4 Договору має сплатити позивачеві штраф у розмірі 20% вартості цього товару, який складає 216 960, 00 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на що у задоволенні позову відмовлено.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає передчасними висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною другою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями статтей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі статтею 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Судом першої інстанції вірно визначено, що укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

За змістом частин першої-другої статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з частиною першою статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

За умовами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач поставив позивачу товар з порушенням умов Договору, а тому вказаний товар не було прийнято позивачем, про що сторонами складено та підписано Акт порушення умов договору №138 від 31.08.2020.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вже зазначалось, пунктами 3.2 та 3.3 Договору встановлено, що під час поставки кожної партії товару, замовник протягом 2 (двох) робочих днів, проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності товару, що постачається учасником. При цьому, пунктом 8.4 Договору визначено, що факт поставки недоброякісного товару підтверджується актом про порушення умов договору.

Так, відповідно до вказаних вище положень Договору, комісія позивача у присутності представника відповідача здійснила фактичний огляд поставленого товару, за результатами якого встановлено порушення температурного режиму при транспортуванні, а саме вимог ТУ У.8.-2:2018 та Декларації виробника №11 від 27.08.2020, про що складено Акт № 138 від 31.08.2020 про порушення умов Договору, який без зауважень підписаний представником відповідача.

Згідно із ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Виходячи із викладеного вище, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що поставка відповідачем неякісного товару не підтверджена матеріалами справи. Місцевий господарський суд при розгляді даної справи належним чином не оцінив долучений до позовної заяви Акт про порушення умов договору

№ 138 від 31.08.2020 на відповідність умовам Договору, що стало підставою для передчасного висновку про відмову в позові.

Слід зазначити, що Законом України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що він регулює відносини між операторами ринку харчових продуктів та споживачами харчових продуктів і визначає порядок забезпечення безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, що виробляються, перебувають в обігу, ввозяться (пересилаються) на митну територію України та/або вивозяться (пересилаються) з неї.

Пунктом 55 частини першої статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що оператор ринку харчових продуктів (далі - оператор ринку) - суб`єкт господарювання, який провадить діяльність з метою або без мети отримання прибутку та в управлінні якого перебувають потужності, на яких здійснюється первинне виробництво, виробництво, реалізація та/або обіг харчових продуктів та/або інших об`єктів санітарних заходів (крім матеріалів, що контактують з харчовими продуктами), і який відповідає за виконання вимог цього Закону та законодавства про безпечність та окремі показники якості харчових продуктів. До операторів ринку належать фізичні особи, якщо вони провадять діяльність з метою або без мети отримання прибутку та займаються виробництвом та/або обігом харчових продуктів або інших об`єктів санітарних заходів.

Пунктом 22 частини першої статті 1 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» визначено, що експлуатаційний дозвіл - документ дозвільного характеру, що видається територіальним органом компетентного органу операторові ринку за результатами інспектування його потужності та посвідчує право оператора ринку здійснювати визначену цим Законом діяльність з виробництва та/або зберігання харчових продуктів тваринного походження.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідач є оператором ринку харчових продуктів, потужності якого зареєстровані за адресою: Рівненська область, м. Дубровиця, вул. Залізнична, 16-Б, що підтверджується відомостями в Державному реєстрі потужностей операторів ринку на офіційному веб - сайті Держпродспоживслужби за адресою https://www.agro-id.gov.ua/reestr.rs/rs/.

У відповідності статті 49 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів» оператори ринку дотримуються зокрема таких вимог:

дотримується температурний режим, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів. Такий режим не повинен перериватися. Виключення щодо дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів, можливе протягом обмеженого періоду часу в процесі підготовки харчового продукту до перевезення, зберігання, продажу, сервірування харчових продуктів за умови, якщо це не спричиняє ризик здоров`ю споживачів;

потужності з виробництва, обробки, транспортування, зберігання, первинного пакування перероблених харчових продуктів повинні мати належні приміщення для окремого зберігання перероблених харчових продуктів від неперероблених, у тому числі морозильні камери достатнього розміру;

якщо харчові продукти мають зберігатися або пропонуватися до споживання при низьких температурах, вони повинні бути якнайшвидше охолоджені після стадії термічної обробки або останньої стадії виробництва до температури, яка не спричинить ризик здоров`ю споживачів.

За визначенням, наведеним у Законі України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», безпечний харчовий продукт - це харчовий продукт, який не справляє шкідливого впливу на здоров`я людини та є придатним для споживання; забруднююча речовина - будь-яка біологічна речовина, в тому числі організми, мікроорганізми та їх частини, або хімічна речовина, стороння домішка чи інша речовина, що ненавмисно потрапила до харчового продукту і становить загрозу безпечності харчового продукту; небезпечний харчовий продукт - харчовий продукт, що є шкідливим для здоров`я та/або непридатним для споживання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про вилучення з обігу, переробку, утилізацію, знищення або подальше використання неякісної та небезпечної продукції» до неякісної та небезпечної продукції відноситься, зокрема:

продукція, яка не відповідає вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів стосовно відповідних видів продукції щодо її споживчих властивостей;

продукція, яка не відповідає обов`язковим вимогам чинних в Україні нормативно-правових актів щодо її безпеки для життя і здоров`я людини, майна і довкілля.

Таким чином, враховуючи вищевказані приписи чинного законодавства, на переконання колегії суддів, недодержання температурних режимів зберігання продуктів сприяє їх псуванню.

Також судова колегія звертає увагу на те, що недотримання відповідачем температурного режиму транспортування (зберігання) товару відбувалось протягом тривалого періоду в часі, оскільки пункт навантаження товару за адресою: Рівненська область, м. Дубровиця, вул. Залізнична, 16-Б, а пункт розвантаження за адресою: АДРЕСА_1.

Втім, виключення щодо дотримання температурного режиму, який унеможливлює розмноження мікроорганізмів, формування токсинів, можливе лише протягом обмеженого періоду часу в процесі підготовки харчового продукту до перевезення, зберігання, продажу, сервірування харчових продуктів за умови, якщо це не спричиняє ризик здоров`ю споживачів (пункт 5 частини першої статті 49 Закону України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів»).

За приписами частин першої, третьої та четвертої статті 268 ГК України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів. У разі відсутності в договорі умов щодо якості товарів остання визначається відповідно до мети договору або до звичайного рівня якості для предмета договору чи загальних критеріїв якості. Постачальник повинен засвідчити якість товарів, що поставляються, належним товаросупровідним документом, який надсилається разом з товаром, якщо інше не передбачено в договорі.

На підставі вищевикладеного, судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідачем при виконанні Договору порушено його умови, визначені пунктом 2.1, що останнім не спростовано.

Відповідно зі статтями 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами статті 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною другою статті 231 ГК України визначено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг).

Перевіривши заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір штрафу на відповідність умовам пункту 8.4 Договору та положенням ст. 231 ГК України, колегією суддів встановлено його правильність (20% вартості товару на підставі видаткової накладної № 65227 від 30.08.2020).

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що факт поставки відповідачем товару неналежної якості, а саме із порушенням вимог до температурного режиму транспортування (зберігання) підтверджується належними та допустимими доказами.

При цьому, колегія суддів відхиляє доводи відповідача, що позивачем не було доведено неналежну якість поставленого товару, так як ним не було проведено контрольні заходи, що оформляються актом приймального контролю, оскільки такі доводи спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи.

Частиною першою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Згідно частиною четвертою статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд, мотивуючи рішення у справі, повинен давати відповідь на кожен важливий та доречний аргумент сторони. Перекладення на сторону обов`язку доказати певний факт або спростувати його в умовах, коли такий обов`язок об`єктивно спроможна виконати лише інша сторона, може призвести до необґрунтованого свавільного рішення.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

За приписами частини першої статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до частини першої статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням встановлених вище обставин та наведених положень законодавства колегія суддів вважає, що під час перегляду цієї справи судом апеляційної інстанції знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм процесуального права, які мали наслідком нез`ясування обставин, що мають значення для справи, та недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, що відповідно до наведених вище положень статті 277 ГПК України є підставою для скасування такого рішення.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відтак, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції слід скасувати повністю та ухвалити нове рішення - про задоволення позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 216 960, 00 грн.

Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 14 статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в результаті перегляду справи судом апеляційної інстанції позовні вимоги задоволено, судові витрати за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України на рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 12.01.2022 у справі №910/15001/21 - скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІЙСЬКСЕРВІС-ВОЛОНТЕР» (ідентифікаційний код 40887542, 04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, будинок 10/8) на користь Військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (ідентифікаційний код НОМЕР_4, АДРЕСА_2) 216 960 (двісті шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп. штрафу, 3 254 (три тисячі двісті п`ятдесят чотири) грн 40 коп. судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції, 4 881 (чотири тисячі вісімсот вісімдесят одну) грн 60 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

5. Видачу наказів по справі №910/15001/21 доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи №910/15001/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 08.07.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

В.В. Сулім