ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
УХВАЛА про повернення позовної заяви

"13" липня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/471/22

Господарський суд Житомирської області у складі судді Шніт А.В.,

перевіривши матеріали позовної заяви

Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Андрушівської міської ради Житомирської області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Андрушівської міської ради Житомирської області, згідно якої просить зобов`язати Андрушівську міську раду Житомирської області:

- надати дозвіл на реєстрацію права власності на кафе-магазин площею 74,8кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- укласти договір оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване кафе-магазин площею 74,8кв.м;

- надати дозвіл на виготовлення паспорту прив`язки кафе-магазин за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на факт перебування в нього у користуванні кафе-магазину, розташованого по АДРЕСА_1 на підставі договору оренди нежитлових приміщень або частини території від 25.10.2000. Також, в якості фактичних підстав позову зазначає відмову відповідача у видачі свідоцтва про право власності на зазначений об`єкт нерухомості та відмову в наданні дозволу на виготовлення паспорту прив`язки на нього.

Дослідивши позовну заяву господарський суд дійшов висновку, що остання підлягає поверненню без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

Згідно ч.1 ст.173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Отже, процесуальний закон допускає об`єднання декількох позовних вимог в одній позовній заяві, однак такі вимоги повинні відповідати певним умовам (альтернативно): пов`язаність між собою підставою виникнення, або пов`язаність між собою поданими доказами.

Варто зазначити, що за своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Однорідними позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Так, підставою позову є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов, зокрема факти матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, їх виникнення, зміну, припинення.

Доказами в господарському судочинстві є будь-які відомості, отримані у визначеному законом порядку, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин, на яких обґрунтовуються вимоги і заперечення осіб, що беруть участь у справі, та інші обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку.

Тобто, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв`язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов`язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Проте, зазначені позивачем вимоги не пов`язані підставами виникнення та не пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів, з огляду на наступне.

В якості правової підстави позовної вимоги про зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирської області надати дозвіл на реєстрацію права власності на кафе-магазин площею 74,8кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем зазначено ст.376 Цивільного кодексу України, яка у свою чергу, містить визначення поняття "самочинне будівництво" та визначає правовий механізм набуття права власності на нього, зокрема, в судовому порядку. Водночас, суд зауважує, що позивач заявляє вимогу саме щодо надання дозволу на реєстрацію права власності на спірний об`єкт нерухомості, а не про визнання права власності на нього.

Судом встановлено, що позовну вимогу про зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирської області укласти договір оренди на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , на якій розташоване кафе-магазин площею 74,8кв.м, позивачем взагалі жодним чином не обґрунтовано ні фактичними обставинами, ні правовими підставами. Зокрема, не надано доказів звернення до відповідача з відповідним проханням щодо оформлення відповідного права на зазначену вище земельну ділянку.

Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирської області надати дозвіл на виготовлення паспорту прив`язки кафе-магазин за адресою: АДРЕСА_1 , суд вважає за необхідне зауважити, що підстави, порядок надання таких дозволів регулюється Порядком розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженим Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 (зі змінами) (далі - Порядок). Згідно п.1.1 даного Порядку останній визначає механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту (п.1.3 Порядку). Паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності (п.1.4 Порядку).

З викладеного вище вбачається, що виготовлення паспорту прив`язки передбачений для встановлення саме тимчасової споруди.

Водночас, позивач у мотивувальній частині позовної заяви зазначає, що кафе-магазин за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває в його користуванні, є завершеним об`єктом нерухомості, про зобов`язання надати дозвіл на державну реєстрацію права власності на яке останній просить суд.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання Андрушівської міської ради Житомирської області надати дозвіл на реєстрацію права власності на кафе-магазин площею 74,8кв.м, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та надати дозвіл на виготовлення паспорту прив`язки кафе-магазин за адресою: АДРЕСА_1 , за своєю суттю є суперечливими, взаємовиключними та такими, що протирічать одна одній. Тобто, дані вимоги позивача не мають однорідного характеру, що, у свою чергу, виключає можливість їх спільного розгляду в межах одного позовного провадження.

Таким чином, всупереч вимозі ст.173 ГПК України, позивач фактично об`єднав у одній позовній заяві різні окремі позови, які не пов`язані підставами і поданими доказами. Даний факт суттєво ускладнює вирішення спору та дослідження доказів.

Отже, поєднання зазначених вимог, перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєвим чином ускладнить вирішення справи по суті.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем порушено правила об`єднання вимог.

Враховуючи порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, визначених ч.1 ст.173 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви та доданих до неї документів позивачу на підставі п.2 ч.5 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, всупереч вимогам ст.164 ГПК України, позивачем до позовної заяви не додано належного доказу відправлення відповідачу позовної заяви та доданих до неї документів; належним чином завірених додатків (відсутнє зазначення власного імені та прізвища, дати засвідчення копії) (крім того, подані документи неналежної якості для прочитання і опрацювання); належним чином засвідченої копії рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 30.06.2006 №160, а також доказів на підтвердження статусу фізичної особи-підприємця. Водночас, судом здійснено запит до Єдиного державного реєстру щодо позивача (за пошуковим критерієм - ідентифікаційним номером), на який отримано відповідь про відсутність результатів пошуку (роздруківка відповіді додається).

Відповідно до ч.1 ст.174 Господарського процесуального України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Однак, враховуючи наявність обов`язкової підстави для повернення позовної заяви, визначеної в п.2 ч.5 ст.174 ГПК України, суд дійшов висновку повернути позовну заяву та додані до неї документи позивачу.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч.8 ст.174 ГПК України повернення позовної заяви н е п е р е ш к о д ж а є повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Крім того, у прохальній частині позовної заяви позивач виклав вимоги про забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони відповідачу та іншим органам державної влади вирішувати питання про знесення кафе-магазину площею 74,8кв.м, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 ;

- зупинення дії рішення Андрушівської міської ради Житомирської області №304 від 14.12.2021 до закінчення розгляду справи в суді.

Щодо клопотання позивача про забезпечення позову, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Згідно ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Відповідно ч.1 ст.139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема, о б ґ р у н т у в а н н я н е о б х і д н о с т і з а б е з п е ч е н н я п о з о в у.

Так, заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Згідно ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проте, зі змісту позовної заяви, в якій викладено клопотання про забезпечення позову, вбачається, що остання містить лише зазначення позивачем того, що існують вагомі підстави для вжиття заходів забезпечення позову, невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи унеможливити виконання рішення по справі у разі задоволення позовної вимоги. Водночас, обґрунтування фактичними даними та відповідними документами ймовірного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду - відсутнє.

Також, суд зауважує, що рішення Андрушівської міської ради Житомирської області №304 від 14.12.2021, про зупинення дії якого до закінчення розгляду справи в суді просить позивач, взагалі не є предметом оскарження.

Крім того, в порушення п.6 ч.1 ст.139 Господарського процесуального кодексу України заявником не наведено пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Отже, суд дійшов висновку про те, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог, передбачених ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 7 статті 140 ГПК України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи, що заява про забезпечення позову викладена у змісті позовної заяви, а позовна заява повертається позивачу без розгляду, суд дійшов висновку повернення без розгляду заяви останнього про забезпечення позову.

Керуючись ст.136, 137, 139, 140, 164, 173, 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Повернути позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Андрушівської міської ради Житомирської області про зобов`язання вчинити дії без розгляду.

2. Повернути без розгляду заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили здати її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Додаток: позовна заява від 07.07.2022 з доданими копіями документів та витягом з Єдиного державного реєстру, всього на 29 аркушах.

Суддя Шніт А.В.

Друк:

1 - у справу

2 - позивачу (рек. з пов.)