ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року

м. Київ

Cправа № 918/806/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г.,

суддів: Картере В.І., Огородніка К.М.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І.І.,

учасники справи:

боржник - ОСОБА_1 ,

представник боржника в судове засідання не з`явився,

керуючий реструктуризацією - арбітражний керуючий Сокотун Віталій Апполінарійович,

представник арбітражного керуючого в судове засідання не з`явився,

кредитор - ОСОБА_2 ,

представник кредитора в судове засідання не з`явився,

представник АТ "КБ "Приватбанк" - Куценко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022

у складі колегії суддів: Павлюк І.Ю. (головуючий), Демидюк О.О., Савченко Г.І.

та на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021

у складі судді Марача В.В.

у справі за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність фізичної особи,

На розгляд Суду постало питання оскарження особою, яка заявила грошові вимоги до боржника, грошових вимог іншого кредитора у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

ВСТАНОВИВ

Обставини справи

1. 17.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи, посилаючись на наявність прострочених зобов`язань перед кредиторами розмір яких, більше 30 розмірів мінімальної заробітної плати, наявність обставин припинення погашення кредиту чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів упродовж двох місяців, існування інших обставин, які підтверджують, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності).

2. 05.10.2021 ухвалою Господарського суду Рівненської області відкрито провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 ; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Сокотуна Віталія Аполлінарійовича; заборонено фізичній особі ОСОБА_1 відчужувати майно; призначено попереднє засідання.

3. 06.10.2021 оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_1 .

4. 23.10.2020 до Господарського суду Рівненської області від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій останній просить суд визнати грошові вимоги до ОСОБА_1 в сумі 5 000 000 грн основного боргу.

5. Обґрунтовуючи подану заяву, ОСОБА_2 посилається на те, що 17.09.2019 року між ним та боржником укладено договір позики у спрощеній формі, що підтверджується розпискою у розмірі 5 000 000 грн.

6. Відповідно до умов договору, позика у розмірі 5 000 000 грн мала бути повернута до серпня 2021 року. Однак, станом на день подання заяви, кошти боржником не повернуті, заборгованість не погашена.

7. 25.10.2021 ухвалою Господарського суду Рівненської області заяву ОСОБА_2 про визнання кредитором прийнято до розгляду та призначено до розгляду у попередньому засіданні.

8. 08.11.2021 до Господарського суду Рівненської області від Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (далі - АТ "КБ "Приват Банк") надійшла заява, в якій заявник просить суд визнати грошові вимоги до ОСОБА_1 та включити їх до реєстру вимог кредиторів в сумі 16 996 169,07 грн та судовий збір сплачений за подання заяви у сумі 4 540 грн. Заява обґрунтована невиконанням боржником кредитного договору від 28.04.2007 №0704/92, за яким останньою було отримано кредит у розмірі 29 000 дол. США на споживчі цілі, а також кредитного договору від 12.02.2008 №0802/46, за яким боржником було отримано кредит у розмірі 60 000 Євро на споживчі цілі.

9. 09.11.2021 заяву АТ КБ "Приватбанк" про визнання кредитором прийнято до розгляду та призначено до розгляду у попередньому засіданні.

10. 22.11.2021 до суду першої інстанції АТ КБ "Приватбанк" заявлено клопотання про призначення судової експертизи документу - розписки на підставі якої ґрунтуються грошові вимоги ОСОБА_2 , стверджуючи про те, що розписка сфальсифікована, виготовлена перед зверненням до суду з метою введення у справу про банкрутство "дружнього кредитора" з метою отримання контролю над процедурою неплатоспроможності.

11. 23.11.2021 до суду першої інстанції від керуючого реструктуризацією ОСОБА_3 надійшов відзив на заяву з грошовими вимогами ОСОБА_2 , в якому заявлені останнім вимоги у сумі 5 000 000 грн визнаються в повному обсязі та у відповідності до статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства відносяться до 2 черги задоволення вимог.

12. 07.12.2021 до Господарського суду Рівненської області від керуючого реструктуризацією ОСОБА_3 також надійшов відзив на заяву з грошовими вимогами АТ КБ "Приватбанк", в якому заявлені вимоги в сумі 16 996 196,07 грн визнаються частково, а саме по кредитному договору №0704/92 від 28.04.2008 в розмірі 31 872,91 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 848 210,16 грн на підставі постанови Волинського апеляційного суду від 17.08.2021 по справі №0417/11962/2012 провадження №22-ц/802/653/21.

13. Стосовно вимог по кредитному договору №0802/46 від 12.02.2008 зазначає, що боржник просить застосувати суд строки позовної давності відповідно до статей 257, 258 ЦК України.

14. Таким чином, керуючий реструктуризацією вказує, що до визнання у відповідності до статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства підлягають вимоги в розмірі 848 210,91 грн, з яких 785 835,25 грн відносяться до 2-ї черги задоволення та 62 374,91 грн, що відносяться до 3-ї черги задоволення.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

15. 07.12.2021 ухвалою Господарського суду Рівненської області у справі № 918/806/21 про неплатоспроможність ОСОБА_1 визнано грошові вимоги кредитора ОСОБА_2 до боржника у розмірі 5 000 000 грн, як вимоги другої черги задоволення. Включено до витрат, пов`язаних з провадженням у справі про неплатоспроможність витрати на оплату судового збору кредитора у розмірі 4 540 грн. Відкладено розгляд заяви АТ "КБ "Приватбанк" про визнання кредитором у попередньому засіданні на 11.01.2022.

16. Визнаючи грошові вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що факт укладення договору позики не оспорюється ні позикодавцем, ні позичальником. З розписки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що боржник отримав у борг у ОСОБА_2 кошти в розмірі 5 000 000 грн, які зобов`язувався повернути до серпня 2021 року, однак у вказані строки свого обов`язку не виконав, борг позикодавцю не повернув.

17. Клопотання представника АТ КБ "Приватбанк" про призначення судової експертизи розписки ОСОБА_1 про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів суд першої інстанції відхилив, з тих підстав, що АТ КБ "Приват Банк" ще не є учасником справи про банкрутство, а ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнають факт виникнення між ними правовідносин щодо позики.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

18. 01.02.2022 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу АТ "КБ "Приватбанк" залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 у справі №918/806/21 - без змін.

19. Апеляційний господарський суд погодився із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість грошових вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

20. Щодо клопотання АТ "КБ "Приват Банк" про призначення у справі судової експертизи, апеляційний господарський суд зауважив, що при розгляді спірних грошових вимог кредитора суд не вправі призначати експертизу, предметом якої є дослідження документів на обґрунтування чи спростування грошових вимог кредитора, оскільки такі повноваження щодо дослідження повноти та належності документальних доказів, наданих конкурсним кредитором на обґрунтування своїх кредиторських вимог, законодавцем покладено на суд, який розглядає спірні вимоги кредитора у конкурсній процедурі. Суд не вправі перекладати свої повноваження щодо дослідження документальних доказів обґрунтованості спірних вимог на іншу особу (судового експерта). Суд першої чи апеляційної інстанції, який призначає експертизу у справі про банкрутство, не може скористатися правом на зупинення провадження у справі, оскільки у справах про банкрутство законодавець в імперативному порядку заборонив таке зупинення провадження.

21. Враховуючи вище викладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення заявленого представником АТ КБ "Приватбанк" клопотання про призначення у справі судової експертизи.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

22. 14.06.2021 АТ "КБ "Приватбанк" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 та ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 у справі № 918/806/21 скасувати в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_2 та в цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 у визнанні грошових вимог до боржника ОСОБА_1 у розмірі 5 000 000 грн.

23. AT КБ "ПриватБанк" вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права (стаття 74, 76, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України) без врахування наступних висновків викладених у судових рішеннях Верховного Суду зокрема, у постановах від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20, від 27.05.2021 № 924/556/20, від 01.10.2020 у справі № 910/16586/18, від 12.01.2021 у справі № 910/3726/20, від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15 - зокрема, щодо недопущення використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами; питання вірогідності доказів; обов`язку підвищеного стандарту доказування у разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог.

24. Скаржник стверджує, що Господарським судом Рівненської області не розглянуто в підготовчому засіданні вимоги всіх кредиторів, а створено обставини набуття одним кредитором статусу учасника справи раніше за іншого кредитора, що не відповідача вимогам статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

25. Скаржник вважає, що вчинений правочин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є сумнівним та при цьому, вказує, що судами першої та апеляційної інстанції не було досліджено підстави виникнення таких грошових вимог, їх характеру, факту передачі грошових коштів та мету їх отримання.

26. AT КБ "ПриватБанк" вважає, що Господарський суд Рівненської області більш ніж формально поставився до питання розгляду грошових вимог ОСОБА_2 (порушуючи також вимоги частини 2 статті 47 КУзПБ), реально не перевірив підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, факту передачі коштів, мету їх отримання.

27. Крім того, скаржник вказує, що AT КБ "ПриватБанк" було подано заяву про відвід судді Господарського суду Рівненської області Марач В.В., яка мотивована тим, що боржник працевлаштована в Господарському суді Рівненської області та відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та введення процедури реструктуризації боргів судом першої інстанції за відсутності проекту плану реструктуризації боргів (частина 4 статті 116 КУзПБ) викликає сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Однак, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 24.11.2021 було залишено без розгляду подану заяву про відвід через відсутність у Банку статусу учасника справи.

28. У додаткових пояснення, що надійшли до Верховного Суду 06.07.2022, банк наголошує на тому, що розписка від 17.07.2019 не може бути належною правовою підставою вимог ОСОБА_2 , а належних та допустимих доказів передачі боржнику грошових коштів немає. Водночас, за твердженням скаржника, суди попередніх інстанцій формально розглянули грошові вимоги

ОСОБА_2 . Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

29. 17.05.2022 до Верховного Суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому кредитор наводить прохання залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Також просить здійснити розгляд справи без його участі, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

30. ОСОБА_2 стверджує, що факт вчинення правочину між ним та боржником підтверджено первинним документом - розпискою; боржник зазначила, що отримала кошти за розпискою на лікування дитини у лютому 2020 року, що підтверджується ОСОБА_2 ; у боржника не було підстав внесення таких відомостей у декларацію за 2019 рік.

31. 04.07.2022 від ОСОБА_1 до Верховного Суду надійшли письмові пояснення на касаційну скаргу, в яких боржник вказує, що факт укладення договору позики не оспорюється ні боржником ні позикодавцем, а кошти за розпискою вона отримала у лютому 2020 року. ОСОБА_1 також зауважує, що з 24.10.2020, у зв`язку зі зміною законодавства, вона перестала бути суб`єктом декларування, а тому у неї не було підстав вносити такі відомості до декларації за 2019 рік.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

32. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

33. Предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала суду першої інстанції та постанова апеляційного господарського суду, якою визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника фізичної особи - ОСОБА_1 у справі про її неплатоспроможність.

34. Доводи AT КБ "ПриватБанк", як в апеляційній скарзі, так і в касаційній скарзі зводяться до заперечень банком дійсності укладеного правочину позики між ОСОБА_2 та боржником і, як наслідок, обґрунтованості грошових вимог такого кредитора.

35. Оцінивши доводи касаційної скарги та інших учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних ухвали та постанови, Верховний Суд дійшов таких висновків.

36. За змістом частини першої статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

37. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього суду; вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

38. Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

39. При цьому "право на суд" та право на "доступ до суду" не є абсолютними. Права можуть бути обмежені, але лише у такий спосіб та до такої міри, що не порушують зміст цих прав (Philis v Greece (Філіс), § 59; De Geouffre de la Pradelle v France (Де Жуфр де ла Прадель проти Франції), § 28, і Stanev v Bulgaria (Станєв проти Болгарії) [ВП], § 229).

40. Стаття 129 Конституції України встановлює основні засади судочинства, якими, зокрема, є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

41. Зазначена конституційна норма конкретизована законодавцем у статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

42. Реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 рішення Конституційного Суду України від 11.12.2007 № 11-рп/2007).

43. Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи в касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

44. Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в провадженні у справі про банкрутство - норм Господарського процесуального кодексу України та Кодексу України з процедур банкрутства.

45. Конституційні гарантії захисту прав та інтересів в апеляційній інстанції конкретизовано в главі 1 розділу І, главі 1 розділу ІV Господарського процесуального кодексу України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного оскарження судових рішень у господарському судочинстві.

46. Частина перша статті 254 Господарського процесуального кодексу України визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, і поділяються на дві групи: учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

47. Відповідно до частини другої статті 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції можуть подавати учасники справи відповідно до цього Кодексу та Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

48. У цій справі із встановлених судами попередніх інстанцій обставин вбачається, що 23.10.2020 до суду першої інстанції від ОСОБА_2 надійшла заява з грошовими вимогами до боржника у справі про неплатоспроможність фізичної особи - ОСОБА_1 . Також, 08.11.2021 до місцевого господарського суду надійшла заява з грошовими вимогами до ОСОБА_1 від АТ КБ "Приватбанк". Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та відкладено розгляд грошових вимог АТ КБ "Приватбанк". Переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 07.12.2021 за апеляційною скаргою АТ "КБ "Приватбанк" та відмовляючи в її задоволенні, суд апеляційної інстанції дійшов висновків про обґрунтованість грошових вимог ОСОБА_2 до боржника.

49. Водночас, колегія суддів Верховного Суду вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними та зробленими без належної оцінки та з`ясування наявності у заявника апеляційної скарги права на апеляційне оскарження ухвали суду місцевого господарського суду та без урахування норм законодавства, якими урегульовано порядок та право оскарження судових рішень.

50. Частиною шостою статті 12 ГПК України передбачено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

51. Частиною п`ятою статті 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у справах про банкрутство склад учасників справи визначається Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

52. З 21.10.2019 введено в дію Кодекс України з процедур банкрутства.

53. Як вже зазначалося вище, у даній справі порушено провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

54. Верховний Суд зауважує, що відповідно до статті 113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

55. Суд звертає увагу, що у справі про банкрутство коло осіб, які мають право оскаржити судові рішення, звужено до учасників такої справи задля попередження необґрунтованого втручання інших осіб, які не є учасниками справи, у хід процедури банкрутства.

56. Відповідна правова позиція не має законодавчого відтворення ані в ГПК України, ані в Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" або Кодексі України з процедур банкрутства, однак є усталеною під час перегляду справ про банкрутство та викладена суддями судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, зокрема, у постановах від 07.07.2020 у справі № Б-39/27-09, від 11.06.2020 у справі № 916/3206/17, від 03.06.2020 у справі № 910/18031/14, від 19.05.2020 у справі № 908/2332/19, від 03.03.2020 у справі № 904/7965/16, від 20.02.2019 у справі №5005/2329/2011, від 16.01.2020 у справі №911/5186/14.

57. Така позиція також підтримана Верховним Судом у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19.

58. Так, відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства учасники у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) боржника, а також у випадках, передбачених цим Кодексом, інші учасники справи про банкрутство, щодо прав або обов`язків яких існує спір. Сторони у справі про банкрутство - конкурсні кредитори (представник комітету кредиторів), забезпечені кредитори, боржник (банкрут).

59. Колегія суддів Верховного Суду також зауважує, що відповідно до частини першої статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

60. Порядок набуття кредитором (окрім кредитора, за заявою якого відкрито провадження у справі про банкрутство) статусу учасника провадження у справі про банкрутство визначається статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

61. Нормами статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

62. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

63. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим.

64. Кредитори за вимогами щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також за вимогами щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю громадян, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування мають право протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують.

65. У питанні набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство колегія суддів звертається до правових висновків Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19, та зазначає наступне.

66. Законодавством про банкрутство для конкурсних кредиторів встановлений більш складний, порівняно з іншими учасниками справи, порядок набуття статусу учасника провадження у справі про банкрутство, який (статус) наділяє такого учасника повним обсягом процесуальної дієздатності, в т. ч. правом оскаржувати судові рішення, оскаржувати дії боржника, розпорядника майном, керуючого санацією, ліквідатора, звертатися про визнання недійсними угод боржника тощо.

67. Набуття такого статусу остаточно формалізується ухвалою суду про визнання вимог кредитора (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №913/444/18).

68. За приписами частини другої статті 47 Кодексу України з процедур банкрутства у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. Нормами цієї статті передбачено, що за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, тобто чітко визначений порядок формалізації конкурсного кредитора як у часника провадження у справі про банкрутство.

69. Таким чином, порядок набуття конкурсним кредитором статусу учасника провадження у справі про банкрутство є чітким, зрозумілим та однозначним, тобто таке нормативне регулювання виключає можливість довільного його трактування.

70. Отже, лише після вчинення всіх передбачених Кодексом України з процедур банкрутства (стаття 45) дій, прийняття судом відповідної ухвали про повне або часткове (частина шоста статті 45, стаття 47 Кодексу України з процедур банкрутства) визнання його вимог, кредитор набуває статусу учасника провадження у справі про банкрутство та повну процесуальну дієздатність (здатність особисто здійснювати процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, стаття 44 Господарського процесуального кодексу України) (пункт 56.16 постанови Верховного Суду від 16.07.2020 у справі №910/4475/19).

71. Кредитори (в розумінні абзацу десятого частини першої статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, окрім тих хто ініціював провадження у справі про банкрутство), з моменту подання заяви, передбаченої абзацом першим частини першої статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства, можуть скористатися правами, передбаченими абзацом першим частини шостої названої статті, та правом оскарження судових рішень у справі про банкрутство як особи, які не брали участі у справі (частина перша статті 254 ГПК України), якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (пункт 56.20 постанови Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.07.2020 у справі № 910/4475/19).

72. Отже, другою групою осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення стаття 254 Господарського процесуального кодексу України визначає осіб, які не брали участі у справі, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

73. Особи, які не брали участі у справі також мають право подавати апеляційні скарги на такі судові рішення, нарівні з іншими учасниками відповідної справи. Однак на відміну від оскарження судового рішення учасником справи не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним. Разом з тим судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

74. При розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

75. Якщо ж при цьому судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд не позбавлений права закрити апеляційне провадження на підставі пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України.

76. Наведений висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 62/112 та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.01.2020 у справі № 925/1600/16.

77. У цій справі, як вже зазначалося вище, ухвалою Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та відкладено розгляд грошових вимог АТ КБ "Приватбанк". При цьому, з матеріалів справи вбачається, що на момент відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ "КБ "Приватбанк" на ухвалу суду першої інстанції від 07.12.2021, питання про грошові вимоги АТ "КБ "Приватбанк" у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 судом вирішено не було.

78. Однак наведеного вище апеляційний господарський суд не врахував та, переглядаючи в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції від 07.12.2021 за апеляційною скаргою АТ "КБ "Приватбанк", не надав оцінку правовому статусу заявника апеляційної скарги у справі (не з`ясував чи набув він статусу кредитора у справі), наявності у нього права на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції в контексті впливу цього судового рішення на права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

79. Частинами першою-третьою статті 269 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

80. Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

81. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

82. З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

83. Відповідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

84. Колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку, що постанова суду апеляційної інстанції у цій справі наведеним вимогам не відповідає, а апеляційним господарським судом допущено порушення статей 86, 236, 269 ГПК України та не з`ясовано правовий зв`язок заявника апеляційної скарги із оскаржуваним ним судовим рішенням суду першої інстанції. У зв`язку з наведеним Верховний Суд дійшов висновку про скасування постанови апеляційного господарського суду із направленням справи на новий апеляційний розгляд.

85. Щодо доводу скаржника про наявність сумнівів в неупередженості та об`єктивності судді Господарського суду Рівненської області, яким прийнято оскаржувану ухвалу від 07.12.2021, у зв`язку з чим банком було заявлено відвід, Верховний Суд зауважує, що у даному випадку, у зв`язку направленням цієї справи на новий апеляційний розгляд, Суд вважає передчасним розгляд такого аргументу, оскільки передумовою встановлення впливу цієї підстави на законність рішення суду першої інстанції є визначення статусу скаржника як учасника цієї справи.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

86. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду. Згідно із пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 310 ГПК України).

87. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 310 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга АТ "КБ "Приватбанк" підлягає частковому задоволенню, а прийнята у справі постанова апеляційного господарського суду скасуванню із направленням справи в частині апеляційної скарги АТ "КБ "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В. Розподіл судових витрат

88. Частиною чотирнадцятою статті 129 ГПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки в цьому випадку справа направляється на новий розгляд до апеляційного господарського суду, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 2 частини першої статті 308, статтею 310, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 у справі № 918/806/21 скасувати.

3. Справу № 918/806/21 в частині апеляційної скарги Акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 07.12.2021 передати на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

4. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді В. Картере

К. Огороднік