РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.07.2022Справа № 910/2279/22
За позовом Українсько - Латвійського товариства з обмеженою відповідальністю і іноземними інвестиціями «Бадм, ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоматехком»

про стягнення 20 398,79 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники: без виклику учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Українсько - Латвійське товариство з обмеженою відповідальністю і іноземними інвестиціями «Бадм, ЛТД» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоматехком», в якому просить суд стягнути з відповідача кошти у сумі 20 398,79 грн. за неотоварені грошові кошти на підставі Договору № 190814_1 від 14.08.2019.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на порушення відповідачем умов договору поставки № 190814_1 від 14.08.2019, в частині зустрічного зобов`язання відповідача по поставці визначеного товару, оплаченого позивачем.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі № 910/2279/22, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

21.02.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних повністю. Надав суду докази сплати заявленої до стягнення позивачем заборгованості у розмірі 16 400,00 грн, з огляду на що вказував про залишок заборгованості у розмірі 19 498,79 грн.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. При цьому суд зауважує, що позивачем надано до відзиву докази направлення такого на адресу позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву, Відзив на позов та додані до них докази.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

14.08.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоматехком» (постачальник, відповідач) та Українсько - Латвійське товариство з обмеженою відповідальністю та іноземними інвестиціями «Бадм, ЛТД» (покупець, позивач) було укладено Договір поставки № 190814_1.

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору, постачальник зобов`язується передати у власність покупця на умовах даного договору продукцію, лалі по тексту договору - продукція, в асортименті, кількості, в строки, по ціні та з якісними характеристиками, що згоджені сторонами в цьому договорі та/або специфікаціях, які являються невід`ємними частинами цього договору.

Згідно п. 2.1. договору, ціна на поставлену постачальником продукцію визначається у специфікаціях, кожна специфікація має свої суттєві умови господарського договору: номер специфікації, дату укладення, перелік продукції, що постачається, умови розрахунків. Терміни і умови поставки, ціну продукції та інше.

Поставка продукції проводиться партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками і в строки, погоджені сторонами у Специфікації до цього договору (п. 4.1. договору).

Умови поставки продукції обумовлені в специфікаціях, які є невід`ємними частинами цього договору. Місце пункту призначення вказується сторонами у відповідних специфікаціях до цього договору (п.4.2. Договору).

Так, 14.08.2019 сторонами підписано Специфікацію № 1 до Договору поставки № 190814_1 від 14.08.2019.

Відповідно о змісту Специфікації № 1 відповідач зобов`язався позивачу поставити Електрошпіндель Elte ТМРЕ3 9/2 (380 В, 30000 об/хв., 1,1 кВт, ER 25) у кількості 1 штуки за ціною 29 915,66 грн. в тому числі ПДВ 5 983,13 грн., разом 35 898,79 грн.

Пунктом 1 та 2 Специфікації № 1 визначено порядок розрахунків, а саме: 50 % суми після підписання договору поставки та 50 % суми протягом 3 банківських днів після отримання листа постачальника про наявність продукції на складі.

Пунктом 3 Специфікації № 1 сторони погодили строк поставки - 40 календарних днів з моменту попередньої оплати на поточний рахунок постачальника.

Судом встановлено, договір поставки та Специфікація № 1 до нього підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками підприємств, отже такі породжували правові наслідки для сторін такого правочину.

14.08.2019 відповідачем виставлено позивачу рахунок - фактуру № СФ-0000149 на загальну суму 35 898,79 грн. на оплату Електрошпіндель Elte ТМРЕ3 9/2 (380 В, 30000 об/хв., 1,1 кВт, ER 25) у кількості 1 штуки.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Специфікації № 1 позивач перерахував на поточний рахунок відповідача/постачальника кошти у розмірі 35 898,79 грн. Такі обставини підтверджуються наданою копією платіжного доручення № 822 від 19.08.2019 на суму 35 898,79 грн. та відповідачем не оспорюються.

Проте, як вказує позивач, у визначені в Специфікації № 1 строки, відповідач не поставив обумовлений товар - Електрошпіндель Elte ТМРЕ3 9/2 (380 В, 30000 об/хв., 1,1 кВт, ER 25) у кількості 1 штуки.

Як зазначає позивач, з огляду на не виконання відповідачем зустрічного зобов`язання по поставці оплаченого товару, позивач направив лист № 19 від 05.02.2020 про повернення коштів у розмірі 35 898,79 грн за не поставлений товар.

Проте, таку, відповідач виконав частково, перерахувавши на рахунок позивача кошти у розмірі 15 500,00 грн, згідно платіжних доручень, наданих до матеріалів справи.

Далі, за твердженнями позивача, які підтверджені матеріалами справи, останнім було направлено до відповідача вимогу № 57 від 07.05.2020 про відшкодування збитків за договором поставки.

Вимоги претензії та листа про повернення коштів та сплати збитків відповідачем не виконані в повному обсязі, з огляду на що позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спір, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 662 Цивільного кодексу України зазначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено судом позивачем відповідно до платіжного доручення № 882 від 19.08.2019 перерахувало на рахунок відповідача 35 898,79 грн. Проте відповідач не виконав свої зобов`язання щодо передачі позивачу товару - Електрошпіндель Elte ТМРЕ3 9/2 (380 В, 30000 об/хв., 1,1 кВт, ER 25) у кількості 1 штуки.

Зворотного відповідачем не доведено, а матеріали справи не містять.

При цьому вимога позивача про повернення коштів у зазначеному розмірі відповідачем виконана частково, а саме на суму 15 500,00 грн.

Станом на час розгляду справи, строк виконання обов`язку Відповідачем щодо повернення коштів у розмірі 20 398,79 грн. (35 898,79 грн - 15 500,00 грн) є таким, що настав.

Статтею 525 ЦК України не передбачає права сторони на односторонню відмову від виконання зобов`язань, а згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.

Згідно зі ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов`язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов`язання або воно припиняється.

Відповідно до ч. 3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Таким чином, відповідач повинен був поставити позивачу товар: Електрошпіндель Elte ТМРЕ3 9/2 (380 В, 30000 об/хв., 1,1 кВт, ER 25) у кількості 1 штуки або повернути суму сплачених коштів за непоставлений товар в строк встановлений приписами частини 2 статті 530 ЦК України, а саме не пізніше 12.02.2020.

Проте, Відповідач, як у встановлений приписами частини 2 статті 530 ЦК України строк, так і на дату судового розгляду, свого зобов`язання щодо поставки товару або повернення суми в розмірі 35 898,79 грн. не виконав у повному розмірі, повернув кошти у розмірі 15 500,00 грн.

При цьому суд критично оцінює надані відповідачем пояснення щодо сплати ним на користь позивача коштів у розмірі більшому на 900,00 грн, ніж зазначено позивачем, з огляду на те, що останнім не надано доказів - належних та допустимих, на підтвердження вказаних обставин, а саме платіжних доручень/квитанцій, які відповідають вимогам до бухгалтерських документів, встановлених Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та такі обставини позивачем заперечуються.

Суд відхиляє надані відповідачем платіжні доручення, з огляду на відсутність на них печатки банку, підтвердження щодо проведення відповідної операції про перерахування коштів банком.

Інші доводи відповідача суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані, та такі, що не впливають на результат вирішення спору - про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір за розгляд справи відповідно до ст. 129 ГПК України покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Українсько - Латвійського товариства з обмеженою відповідальністю і іноземними інвестиціями «Бадм, ЛТД» задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоматехком» (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 9/11 ) заборгованість у розмірі 20 398 (двадцять тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 79 коп. та 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одну) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати наказу відповідно до статті 327 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко