ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/15917/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.06.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем»

на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 (повний текст складено 07.02.2022)

у справі №910/15917/21 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем»

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» (далі, позивач або Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі, відповідач, Комітет або АМКУ) про визнання недійсним рішення тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 94-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» від 12.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Комітету прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, оскільки відповідачем не доведено факт отримання позивачем вимоги 07.12.2020 як підстави для накладення на нього штрафу у зв`язку з неподанням інформації у визначений у вимозі строк.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що Антимонопольний комітет України діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, а позивач у свою чергу зобов`язаний був надати таку інформацію у встановлені строки.

Суд встановив, що отримання Вимоги Комітету позивачем 07.12.2020 підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №399, що має офіційний статус, та наявністю запису на окремому аркуші книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень із зазначенням факту її видачі листоношею поштового відділення зв`язку №14 м. Суми 07.12.2020 одержувачу Смоляру Ю.Ю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» через систему «Електронний суд» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою від 27.02.2022 (зареєстрована судом 04.04.2022), відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини справи, не було доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні суду, є такими, що не відповідають обставинам справи, а також були допущені порушення норм матеріального та процесуального права (у частині порушення частини 1 статті 75, статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України), що призвело до прийняття неправильного рішення.

Позивач в апеляційній скарзі посилається на те, що Комітет під час розгляду справи не з`ясував та не довів факт отримання Товариством (його повноважним представником) запиту, за несвоєчасну відповідь на який було застосовано санкції до позивача.

Судом першої інстанції було визнано доведеними обставини отримання особою з прізвищем «Смоляр» поштового відправлення на ім`я ТОВ «Утеситем» як повноважною особою всупереч факту відсутності доведення наявності в останнього відповідних повноважень.

Позивач наголошує, що єдиним повноважним представником на отримання від імені ТОВ «Утеситем» поштової кореспонденції є керівник/директор підприємства - Маландій Д.М. Однак суд фактично визнав можливість виникнення юридичних фактів та наслідків для особи з отримання кореспонденції на ім`я юридичної особи будь-якою особою, навіть за відсутності таких повноважень.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

24.05.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач просить суд у її задоволенні відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, відповідач зазначив, що станом на грудень 2020 року порядок доставки пошти ТОВ «Утесистем» з АТ «Укрпошта» не узгоджувався та уповноважених осіб самим Товариством не було визначено, а якщо порядок доставки не узгоджений, пошта доставляється на загальних умовах. Отже, повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №399 від 07.12.2020 ОСОБА_1 у сукупності із наявністю запису на окремому аркуші книги для запису рекомендованих поштових відправлень слугує належним доказом вручення Вимоги позивачу.

Також відповідач наголосив на тому, що починаючи з квітня 2020 року громадянин України ОСОБА_1 співпрацював із позивачем, надаючи йому в оренду програмне забезпечення, та мав відношення до здійснення діяльності ТОВ «Утесистем».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15917/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

28.04.2022 матеріали справи №910/15917/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Утесистем», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази на підтвердження надсилання копій апеляційної скарги та доданих до неї документів відповідачу у справі - Антимонопольному комітету України листом з описом вкладення.

05.05.2022 через систему «Електронний суд» представник скаржника подав клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано поштову квитанцію та опис вкладення на підтвердження надсилання копій апеляційної скарги та доданих до неї документів Антимонопольному комітету України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21, розгляд справи призначено на 21.06.2022.

У судовому засіданні 21.06.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 21.06.2022 з`явилися представники сторін.

Представники позивача підтримували доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Антимонопольний комітет України у рамках розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» від 24.09.2020 б/н (далі - ТОВ «ВЕРБА-ВВ») (вх. Комітету №8-01/353-АМ від 28.09.2020) щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції Товариством з обмеженою відповідальністю «Утесистем» під час надання послуг з організації та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини, у межах повноважень, передбачених статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», направив ТОВ «Утесистем» вимогу державного уповноваженого Комітету про надання інформації від 01.12.2020 №130-26.13/02-16430.

Однак, як зазначає АМКУ, ТОВ «Утесистем» надало відповідь на Вимогу з порушенням строку, встановленого у Вимозі.

Розпорядженням державного уповноваженого Комітету від 01.02.2021 № 07/27-р було розпочато розгляд справи №130-26.13/9-21 за ознаками вчинення ТОВ «Утесистем» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Комітету на Вимогу в установлений державним уповноваженим Комітету строк.

Листом від 03.02.2021 №130-26.13/07-1701 ТОВ «Утесистем» надіслано копію розпорядження державного уповноваженого Комітету від 01.02.2021 №07/27-р про початок розгляду справи №130-26.13/9-21.

Листом від 25.05.2021 №130-26.13/07-7827 ТОВ «Утесистем» направлено подання про попередні висновки у справі від 24.05.2021 №130-26.13/9-21/251-спр.

Листом від 24.06.2021 б/н (вх. Комітету № 8-07/9121 від 30.06.2021) позивач надав Комітету заперечення на подання про попередні висновки.

12.08.2021 тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України прийнято рішення №94-р/тк «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» (далі, Рішення), яким визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» вчинило порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Антимонопольного комітету України від 01.12.2020 №130-26.13/02-16430 у встановлений ним строк.

За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накладено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем» штраф у розмірі 64 388,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що рішення Антимонопольного комітету України, на думку позивача, підлягає визнанню недійсним, оскільки відповідачем не доведено факт отримання 07.12.2020 уповноваженим представником позивача вимоги Комітету як підстави для застосування до Товариства відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Голова Антимонопольного комітету України має статус державного уповноваженого, передбачений цим Законом.

Згідно з частиною 7 статті 6 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету є органом Комітету.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» державний уповноважений Комітету має право при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Положеннями статей 22 та 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що вимоги державного уповноваженого Комітету є обов`язковими для виконання у визначений ним строк; суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу державного уповноваженого АМК подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Комітетом завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Виходячи зі змісту статей 22, 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України щодо подання суб`єктами господарювання та інших документів, інформації тощо, необхідних для виконання цими органами завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, є обов`язковими для виконання у визначені ними строки.

Законодавство про захист економічної конкуренції не містить вичерпного переліку випадків, у яких уповноважені особи АМКУ мають право вимагати відповідну інформацію у суб`єктів господарювання та інших осіб.

Суд звертає увагу на те, що обов`язок надання інформації на запит (вимогу) уповноваженої особи АМКУ повинен виконуватися суб`єктом господарювання незалежно від того, чи розпочата органом АМКУ справа про порушення законодавства про захист економічної конкуренції. Інформація може бути витребувана як під час розгляду заяв, так і під час розгляду справ, а також в інших випадках, передбачених законом.

Закон України «Про Антимонопольний комітет України» та інші нормативно-правові акти не містять положень про право суб`єктів господарювання на відмову від виконання вимоги уповноваженої особи АМКУ щодо подання інформації, необхідної для реалізації завдань, покладених на АМКУ.

Близька за змістом правова позиція неодноразово висловлена у постановах Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №910/1589/17, від 17.09.2019 у справі №904/332/19, від 24.10.2019 у справі №904/781/19, від 19.12.2019 у справі №910/12403/18.

Законодавчі акти України про захист економічної конкуренції не обмежують коло тих суб`єктів господарювання, у яких органом Антимонопольного комітету може бути витребувана інформація, лише тими особами, які беруть участь у справі.

Саме орган Антимонопольного комітету України визначає форму, спосіб та строк надання інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Законодавство про захист економічної конкуренції не наділяє суб`єкта господарювання правом на власний розсуд вирішувати питання щодо форми, способу та доцільності витребування органом Антимонопольного комітету України інформації, необхідної для виконання завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Близька за змістом правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 23.04.2019 у справі №915/827/18, від 04.07.2019 у справі №910/13461/18, від 01.08.2019 у справі №910/15697/18, від 07.08.2019 у справі №910/13460/18, від 07.08.2019 у справі №910/13472/18, від 26.09.2019 у справі №910/12393/18.

Відповідно до Законів України «Про Антимонопольний комітет України» та «Про захист економічної конкуренції» кваліфікація дій суб`єктів господарювання як порушення законодавства про захист економічної конкуренції є компетенцією органів АМКУ.

Пункт 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначає порушенням законодавства про захист економічної конкуренції неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Отже, неподання інформації Антимонопольному комітету України у встановлені органами Антимонопольного комітету України строки є актом невиконання заснованої на законі вимоги державного органу, що тягне за собою встановлену чинним законодавством відповідальність.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Як визначено статтею 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також зазначено і у пункті 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Як вбачається із відомостей щодо ТОВ «Утесистем», які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом його діяльності позивача є лізинг інтелектуальної власності та подібних продуктів, крім творів, захищених авторськими правами, а також інші види діяльності, а саме: оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; інша діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; консультування з питань інформатизації.

Тобто, ТОВ «Утесистем» є суб`єктом господарювання відповідно до статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Як вбачається з матеріалів справи, Антимонопольний комітет України у рамках розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРБА-ВВ» від 24.09.2020 б/н (далі - ТОВ «ВЕРБА-ВВ») (вх. Комітету №8-01/353-АМ від 28.09.2020) щодо порушення законодавства про захист економічної конкуренції товариством з обмеженою відповідальністю «Утесистем» під час надання послуг з організації та проведення аукціонів із продажу необробленої деревини, у межах повноважень, передбачених статтею 22-1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», направив ТОВ «Утесистем» вимогу державного уповноваженого Комітету про надання інформації від 01.12.2020 № 130-26.13/02-16430 (далі - Вимога; том 1, а.с. 64-67).

У вказаній вимозі відповідач повідомив, що позивачу протягом 15 календарних днів із моменту її отримання необхідно було надіслати Комітету визначену у Вимозі інформацію та належним чином завірені копії документів.

У Вимозі ТОВ «Утесистем» було повідомлено, що відповідно до статті 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» вимоги голови територіального відділення Антимонопольного комітету України є обов`язковими для виконання у визначений строк. Відповідно до статті 22-1 цього ж закону суб`єкти господарювання зобов`язані на вимогу голови територіального відділення Антимонопольного комітету України подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання територіальним відділенням завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Крім того у Вимозі зазначалося, що відповідно до пунктів 13, 14, 15 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дії з неподання інформації у встановлені строки, подання інформації в неповному обсязі у встановлені строки, подання недостовірної інформації Комітету визнаються порушенням законодавства про захист економічної конкуренції і тягнуть за собою відповідальність, встановлену 3 статтею 52 цього Закону.

Також, у вимозі зазначено, що у разі відсутності можливості надання запитуваної інформації у визначений вимогою строк, не пізніше кінцевої дати на надання відповіді, визначеної в цій вимозі, ТОВ «Утесистем» може звернутися до Комітету з обґрунтованим клопотанням про продовження строку на надання інформації на вимогу, із поясненням причин неможливості надання запитуваної інформації у визначений у вимозі строк.

Судам у розгляді справ про неподання інформації чи подання інформації в неповному обсязі Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню слід з`ясовувати, чи було повідомлено суб`єкта господарювання про необхідність надання ним відомостей та у який саме спосіб, а також причини, з яких відомості не було надано або надано невчасно.

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №399 Вимогу №130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 було отримано представником ТОВ «Утесистем» 07.12.2020, а саме ОСОБА_1

Отже, останній день строку надання інформації на Вимогу припадав на 22.12.2020.

Листом від 28.12.2020 б/н (вх. Комітету №8-02/17328 від 28.12.2020) ТОВ «Утесистем» було надано інформацію на вимогу.

Тобто, таку інформацію надано позивачем поза межами строку, встановленого державним уповноваженим Комітету.

Таким чином, позивач не надав відповіді на Вимогу №130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 у строк, встановлений державним уповноваженим Комітету для надання інформації.

При цьому, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з заявами/клопотаннями щодо подовження строку надання інформації на Вимогу державного уповноваженого Комітету та/або щодо роз`яснення питань тощо у строк, встановлений державним уповноваженим Комітету у Вимозі.

Стосовно доводів скаржника про неналежне вручення вказаної Вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

За правилами статті 13 Закону України «Про поштовий зв`язок», послуги поштового зв`язку надаються на договірній основі згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, та повинні відповідати встановленим нормам якості.

Згідно з пунктом 9 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку» від 05.03.2009 №270, національний оператор поштового зв`язку забезпечує надання універсальних послуг поштового зв`язку на всій території України.

Вимога АМКУ від 01.12.2020 №130-26.13/02-16430 була надіслана рекомендованим листом із повідомленням про вручення зі штрих-кодовим ідентифікатором №399 на юридичну адресу позивачу (40000, м. Суми, вул. Петропавлівська, 77б/2).

Відповідно до повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №399 вимогу державного уповноваженого Комітету №130-26.13/02-16430 від 01.12.2020 було отримано 07.12.2020 представником ТОВ «Утесистем» ОСОБА_1 (том 1, а.с. 68).

Із матеріалів справи вбачається, що з метою підтвердження належного вручення Вимоги позивачу Комітет листом від 04.02.2021 №130-26.13/07-1766 звернувся до АТ «УКРПОШТА» про надання інформації.

У відповідь на вказаний лист АТ «Укрпошта» листом від 15.02.2021 №33-Т-1154 повідомила, що на грудень 2020 року порядок доставки пошти з ТОВ «Утесистем» не узгоджувався та уповноважених осіб не було визначено.

26.02.2021 АМКУ звернувся до ТОВ «Утесистем» із вимогою №130-26.13/07-3105 про надання уточнюючої інформації, яка підтверджує, що Смоляр є працівником ТОВ «Утесистем». У разі якщо Смоляр не є працівником ТОВ «Утесистем», надати пояснення, на якій підстав ним було отримано зазначене вище рекомендоване поштове повідомлення.

У відповідь на вимогу Комітету №130-26.13/07-3105 від 26.02.2021 ТОВ «Утесистем» направило лист від 08.03.2021 (зареєстрований Комітетом 09.03.2021 за вх.№8-07/3084) (том 1, а.с. 85-87). У даному листі позивач зазначив, що Вимогу було знайдено у поштовій скриньці виконавчим органом підприємства 22.12.2020, а посилання на факт отримання її 07.12.2020 є недоречним з огляду на відсутність будь-яких уповноважених осіб на отримання кореспонденції від імені Товариства, крім його керівника.

Також АМКУ звертався до АТ «УКРПОШТА» листом від 24.03.2021 №130-26.13/07-4591 із проханням надати інформацію щодо дати вручення та належності вручення Вимоги Товариству.

АТ «УКРПОШТА» листом від 05.04.2021 №33-Т-2664 надано роз`яснення, що відповідно до пункту 94 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270 (зі змінами) (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку), порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Якщо порядок доставки не узгоджувався, пошта доставляється на загальних умовах.

Також у Листі АТ «УКРПОШТА» вказано, що повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, яким оператор поштового зв`язку доводить до відома відправника чи уповноваженої ним особи інформацію про дату вручення реєстрованого поштового відправлення та прізвище отримувача, має офіційний статус, що передбачено положеннями Правил надання послуг поштового зв`язку, які розроблені відповідно до Закону України «Про поштовий зв`язок», Актів Всесвітнього поштового союзу та інших нормативних документів АТ «УКРПОШТА».

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 89 Правил надання послуг поштового зв`язку, реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина, інших документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку, одержання реєстрованого поштового відправлення, грошових коштів за поштовим переказом здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис. Оператор поштового зв`язку також може визначати інший порядок вручення реєстрованих поштових відправлень. Поштові відправлення, в тому числі прості, адресовані «До запитання», видаються тільки адресату на підставі пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус.

Таким чином, обов`язок щодо перевірки повноважень представника позивача на отримання поштового відправлення покладено на працівників АТ «УКРПОШТА».

Пунктом 117 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що після закінчення встановленого строку зберігання поштові відправлення, поштові перекази повертаються відправнику. Повернення відправлень, від яких відмовився адресат або вручення яких неможливе, повинне здійснюватися негайно.

Отже, положення Правил надання послуг поштового зв`язку свідчать, що видача рекомендованого поштового відправлення одержувачу здійснюється відділенням поштового зв`язку виключно за умови пред`явлення документів, що посвідчують особу, і власноруч зазначеного прізвища та підпису одержувача в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка.

Суд зазначає, що АТ «УКРПОШТА» у своєму листі від 05.04.2021 було вказано, що за повідомленням Сумської дирекції Укрпошти до грудня 2020 року в ТОВ «Утесистем» було два директори, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Договір про доставку/вручення поштових відправлень та періодичних друкованих видань ТОВ «Утесистем» та довіреність ТОВ «Утесистем» до відділення поштового зв`язку (далі - ВПЗ) №14 м. Суми не надавалися, тому рекомендований лист №399 від 02.12.2020 на адресу ТОВ «УТЕСИСТЕМ» (вул. Петропавлівська, 77б/2, м. Суми, 40000) вручений ОСОБА_1 07.12.2020 під підпис без пред`явлення довіреності. На даний час ТОВ «Утесистем» розділилося на три організації: Товарно-сировинна біржа «Сумська ресурсна біржа», директором якого являється ОСОБА_1 , ТОВ «Утесистем» та ТОВ «УТЕСИСТЕМ+», директором яких є ОСОБА_2 .

На підтвердження вказаного вище АТ «УКРПОШТА» надіслало Комітету копії довіреностей Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа», ТОВ «Утесистем» і ТОВ «УТЕСИСТЕМ+» від 01.02.2021 стосовно представлення їх інтересів (що пов`язані з отриманням/відправленням посилок, листів, будь-якої іншої поштової кореспонденції, у тому числі цінної та замовної) визначеними ними особами перед всіма відділеннями АТ «УКРПОШТА».

Згідно з копіями відповідних довіреностей Товарно-сировинна біржа «Сумська ресурсна біржа», ТОВ «Утесистем» і ТОВ «УТЕСИСТЕМ+» знаходяться за однією адресою, а саме: вул. Петропавлівська, 77б/2, м. Суми, 40000. Також довіреністю Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» від 01.02.2021 передбачено, що її директор ОСОБА_1 доручає ОСОБА_2 представляти інтереси Товарно-сировинної біржі «Сумська ресурсна біржа» перед всіма відділеннями АТ «УКРПОШТА» та здійснювати всі необхідні дії в інтересах цієї біржі, які пов`язані з отриманням/відправленням посилок, листів, будь-якої іншої поштової кореспонденції Товарно-сировинної біржі, у тому числі цінної та замовної.

До того ж, як вбачається із матеріалів справи, листом від 08.03.2021 (вх. Комітету від 09.03.2021 №8-07/3084) позивачем надано АМКУ копію договору від 10.04.2020 №01/04-ІТ, який укладений між громадянином ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (орендодавцями) з однієї сторони та ТОВ «Утесистем», в особі Т.в.о. директора ОСОБА_2 (орендарем), з іншої сторони, про надання в оренду програмного забезпечення (оренда об`єкта інтелектуальної власності).

Зазначене у сукупності, як вірно наголошує Комітет, додаткового свідчить, що громадянин України ОСОБА_1 співпрацював із позивачем, надаючи йому, зокрема, в оренду програмне забезпечення, та мав відношення до здійснення діяльності ТОВ «Утесистем».

Отже, оскільки порядок доставки пошти АТ «УКРПОШТА» з ТОВ «Утесистем» не узгоджувався та уповноважених осіб не було визначено, що позивачем не спростовано, пошта для позивача доставлялася на загальних умовах, зокрема, рекомендовані поштові відправлення могли бути вручені одержувачам за умови пред`явлення ними документів, що посвідчують особу згідно із законодавством.

Тобто, як вірно встановив суд першої інстанції, повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення №399, яке має офіційний статус, та наявність запису на окремому аркуші книги для запису рекомендованих поштових відправлень і повідомлень із зазначенням: факту її видачі листоношею поштового відділення зв`язку № 14 м. Суми 07.12.2020; даних, що посвідчують особу (без яких відповідно до пункту 105 Правил надання послуг поштового зв`язку неможливо отримати рекомендоване поштове відправлення); особистого підпису особи одержувача ( ОСОБА_1 ), є належними доказами отримання Вимоги позивачем 07.12.2020.

У даному контексті колегія суддів також наголошує, що добросовісна поведінка суб`єкта господарювання передбачає забезпечення ним отримання кореспонденції за адресою його місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Невиконання чи неналежне виконання господарських зобов`язань ПАТ «Укрпошта», навіть якщо б останнє і мало місце (чого у цій справі позивачем не доведено), не може бути підставою для звільнення суб`єкта господарювання від обов`язкових для виконання розпоряджень, рішень, вимог органу Антимонопольного комітету України та відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.01.2020 у справі №922/1124/18, від 30.11.2021 у справі №904/4203/20.

Таким чином, доказами, зібраними у антимонопольній справі та матеріалами судової справи доводиться, а запереченнями та поясненнями позивача не спростовується висновок Комітету про те, що дії позивача, які полягали: у неподанні інформації Антимонопольному комітету України на вимогу державного уповноваженого Комітету від 01.12.2020 №130-26.13/02-16430 у встановлений ним строк, становлять порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Наявні у матеріалах справи та подані відповідачем докази на підтвердження факту отримання Вимоги позивачем 07.12.2020 є більш вірогідними, ніж докази надані позивачем на спростування даної обставини.

Відповідно до статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; зобов`язання органу влади, органу місцевого самоврядування, органу адміністративно-господарського управління та контролю скасувати або змінити прийняте ним рішення чи розірвати угоди, визнані антиконкурентними діями органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю; визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; примусовий поділ суб`єкта господарювання, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку; накладення штрафу; блокування цінних паперів; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема усунення чи пом`якшення негативного впливу узгоджених дій, концентрації суб`єктів господарювання на конкуренцію; скасування дозволу на узгоджені дії у разі вчинення дій, заборонених згідно із статтею 19 цього Закону; оприлюднення відповідачем за власні кошти офіційної інформації Антимонопольного комітету України чи його територіального відділення стосовно рішення, прийнятого у справі про порушення, в тому числі опублікування рішень у повному обсязі (за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим, головою територіального відділення інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), у строк і спосіб, визначені цим рішенням або законодавством; закриття провадження у справі.

Як встановлено судом вище, доказів на підтвердження того, що позивач надав інформацію у встановлені строки та в необхідних обсягах, яка вимагалась державним уповноваженим Антимонопольного комітету України у вимозі від 01.12.2020 №130-26.13/02-16430, матеріали справи не містять, а позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження наведеного суду не надано.

Статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Перевіривши юридичну оцінку обставин справи Комітету та повноту їх встановлення в оскаржуваному Рішенні, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимоги Закону України «Про захист економічної конкуренції», Правил розгляду справ, які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, у зв`язку з чим всебічно, повно і об`єктивно розглянуто обставини справи, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Відповідач діяв у межах наданих повноважень щодо витребування у позивача відповідної інформації, відтак Рішення Антимонопольного комітету України прийнято у межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення не підлягають задоволенню.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Утесистем» на рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 27.01.2022 у справі №910/15917/21 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Утесистем».

Матеріали справи №910/15917/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.07.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

І.А. Іоннікова