ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року Справа № 924/1129/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Олексюк Г.Є.

суддя Гудак А.В.

при секретарі судового засідання Стафійчук К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.02.22р. у справі № 924/1129/21 (суддя Гладюк Ю.В., повний текст рішення складено 18.02.2022 року)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Юрій Дмитрович

про визнання частково недійсним правочину

за участю представників:

позивача - Цюпик О.В.,

відповідача - Нечитайла Т.В.

третьої особи - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області від 11.02.2022 року у справі №924/1129/21 позов товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд'' до товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Посвятенко Юрій Дмитрович про визнання частково недійсним правочину задоволено. Визнано недійсною фінансову аграрну розписку від 13.05.20, зареєстровану в реєстрі за № 667, в частині безумовного грошового зобов`язання ТОВ "Вінницяагропроектбуд" сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" грошову суму в розмірі 2 574 053, 90 грн. Визнано відсутнім у товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" права на безумовне грошове зобов`язання товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" грошову суму в розмірі 2 574 053,90 грн. за фінансовою аграрною розпискою від 13.05.20р. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" 2 270 грн. судових витрат.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, зокрема, що спірна аграрна розписка, враховуючи зміст останньої, не передбачає будь-яких складових безумовного грошового зобов`язання боржника чи його розмежування на основне та штрафні санкції, а визначає лише загальну суму такого зобов`язання у розмірі 17 097 255 грн. Тому, встановлення обставин виникнення такого зобов`язання та його обсягу, можливо лише при дослідженні саме відносин сторін за договорами № від 01.01.18 та № від 01.01.19.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про аграрні розписки» кредитор за аграрною розпискою це особа яка надає грошові кошти, послуги, товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором. Тобто закон при визначенні статусу кредитора за аграрною розпискою відсилає до договору і вказує на зустрічність зобов`язання. Нарахування ж санкцій не відноситься до зустрічного зобов`язання та власне не є самим зобов`язанням в розумінні предмету договору, а є інструментом забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язання - предмету договору (ст. 546, 549 ЦК України). Тому включення до аграрної розписки додаткової суми 2 574 053, 90 грн. на переконання суду першої інстанції не узгоджується з наведеними положеннями Закону України «Про аграрні розписки».

Виходячи з наведеного та керуючись ст. 16, 203, 215 ЦК України, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині недійсності фінансової аграрної розписки від 13.05.2020 на суму 2 574 053,90 грн.

Також місцевий господарський суд зазначив, що призначення платежу, в тому числі у платіжному дорученні від 25.11.20 № 2331 (яким погашена остаточна сума боргу за договорами поставки) не може бути визначальним фактором встановлення обставин виконання зобов`язання, оскільки відповідні обставини випливають з сукупності доказів. Невірне зазначення реквізиту платіжного доручення не може впливати на фактичні обставини, які свідчать про припинення грошового зобов`язання позивача шляхом виконання.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Хмельницької області від 11.02.2022 року у справі №924/1129/21, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає, зокрема, що суд першої інстанції не з 'ясував обставин, що мають значення для справи, не встановив причин зазначення в аграрній розписці суми саме 17 097 255,00 грн., а не 14 523 201,10 грн. Суд помилково зазначив, що 2 574 053,90 грн. - невстановлена сума, тоді як це сума погодженої неустойки за неналежне виконання договорів поставок. На підставі викладеного, суд порушив статті 203 та 215 Цивільного кодексу України, не зазначивши в рішенні суду жодної з можливих підстав для визнання правочину недійним.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому скасуванню не підлягає. В обґрунтування відзиву позивач зазначає, зокрема, що штрафні санкції (неустойка) у розмірі 2 574 053,90 грн. не могли бути включені до безумовного грошового зобов`язання за аграрною розпискою, оскільки є інструментом забезпечення належного та своєчасного виконання зобов`язання - сплати коштів у розмірі 14 523 201,10 грн., тобто мірою відповідальності та з огляду на визначення поняття «кредитор» передбачене у ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки" та п. 3 аграрної розписки, відповідач не являється таким по відношенню до позивача у сумі коштів у розмірі 2 574 053,90 грн.

Окрім того, позивачем 23.06.2022 року надано суду апеляційної інстанції письмові пояснення, в яких зазначено, що оскільки у аграрній розписці відсутня формула розрахунку розміру безумовного грошового зобов`язання у сумі 17 097 255,00грн., вона не відповідає змісту фінансової аграрної розписки, що безумовно є порушенням п.4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про аграрні розписки» та аграрна розписка, з огляду на ч.З ст.6 вказаного закону, не є аграрною розпискою.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши апеляційну скаргу в межах вимог та доводів наведених в ній, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

01.01.18 між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (покупець) укладено договір поставки № , відповідно до якого продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів.

01.01.19 між ТОВ "Суффле Агро Україна" (продавець) та ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (покупець) укладено договір поставки № який направлений на забезпечення продавцем покупця посівними матеріалами, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону, а також на надання послуг, пов`язаних з вирощуванням врожаю. Згідно договору продавець зобов`язується поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість сільськогосподарських товарів.

Листом від 30.03.20 б/н, адресованим позивачу, відповідач повідомив, що станом на момент звернення з даним листом загальна заборгованість ТОВ "Вінницяагропроектбуд" за договорами поставки становить 14 523 201, 10 грн. Крім того, за вищевказаними договорами будуть нараховані проценти на підставі ст. 625 ЦКУ. ТОВ "Суфле Агро Україна" очікує видачі аграрної розписки для гарантування виконання договорів щодо оплати (т.2, а.с. 230).

13.05.2020 ТОВ "Вінницяагропроектбуд" (боржник) складено фінансову аграрну розписку (далі - розписка, аграрна розписка), посвідчену нотаріусом та зареєстровану в Реєстрі аграрних розписок за № 667 (т.1, а.с. 50-55).

Відповідно до пункту 1 розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника (позивач) сплатити кредитору грошову суму у розмірі 17 097 255 грн. до 15.10.20. що є еквівалентом в товарному розрахунку за визначеною в розписці формулою.

Кредитором та отримувачем коштів за цією аграрною розпискою є ТОВ "Суффле Агро Україна".

Відповідно до пункту 3 аграрна розписка надається боржником на повне виконання ним зобов`язання в рамках договорів № від 01.01.18 та № від 01.01.19, укладених між боржником та кредитором.

Предметом позову у даній справі є, зокрема, вимога про часткове визнання недійсною фінансової аграрної розписки від 13.05.2020, яка посвідчена приватним нотаріусом за реєстровим номером 667.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Із системного аналізу положень статей 203 та 215 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що правочин може бути визнаний недійсним у випадку встановлення обставин недодержання вимог, визначених частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України, в момент вчинення відповідного правочину.

Водночас відносини, що виникають під час оформлення, видачі, обігу, виконання аграрних розписок регулюються Законом України «Про аграрні розписки», який визначає порядок їх реєстрації та спрямований на створення правових, економічних, організаційних умов функціонування цих документів.

У статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» містяться визначення, згідно з якими: аграрна розписка - це товаророзпорядчий документ, що фіксує безумовне зобов`язання боржника, яке забезпечується заставою, здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених у ньому умовах; боржник за аграрною розпискою - це особа, яка видає аграрну розписку для оформлення свого зобов`язання здійснити поставку сільськогосподарської продукції або сплатити грошові кошти на визначених в аграрній розписці умовах; кредитор за аграрною розпискою - це фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань, а також фізична чи юридична особа, яка отримала права кредитора за аграрною розпискою від іншого кредитора за аграрною розпискою у спосіб, не заборонений законом.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо невідповідності аграрної розписки приписам статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» з посиланням на те, що відповідач не набув статусу кредитора на суми 2 574 053, 90 грн., оскільки вказана сума є штрафними санкціям, а не основним зобов`язанням за договорами поставки, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З аналізу статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» вбачається, що кредитором за аграрною розпискою є фізична чи юридична особа, яка надає грошові кошти, послуги, поставляє товари, виконує роботи як зустрічне зобов`язання за договором, за яким боржник за аграрною розпискою видає їй аграрну розписку, наділяючи правом вимагати від нього належного виконання зобов`язань.

Матеріали справи містять копії договорів № від 01.01.18 та № від 01.01.19., укладених відповідачем (як постачальником) та позивачем (як покупцем), за умовами яких у порядку, строки та на умовах, визначених цими договорами постачальник зобов`язувався поставити покупцю наступні товари: насіння, засоби захисту рослин, мінеральні добрива, добрива для позакореневого підживлення, а покупець зобов`язується приймати цей товар й оплачувати його. Також суду надано копії видаткових накладних, на підтвердження здійснення відповідачем поставки за договорами поставки.

Вищевказані договори поставки та видаткові накладні підтверджують обставини того, що відповідач поставляв товари позивачу, а також обставини існування боргу позивача перед відповідачем, що відповідає критеріям пункту 3 частини першої статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» щодо визначення поняття кредитора за аграрною розпискою.

Окрім того, зі змісту самої аграрної розписки від 13.05.2020 року вбачається, що розписка видана боржником на повне виконання ним зобов`язання в рамках договорів № від 01.01.18 та № від 01.01.19, укладених між боржником та кредитором (п.3 аграрної розписки).

Таким чином, для набуття статусу кредитора за аграрною розпискою відповідно до статті 1 Закону України «Про аграрні розписки» у спірних правовідносинах визначальним є встановлення наявності самих зобов`язальних відносин за договорами поставки, за якими боржником за аграрною розпискою було видано таку аграрну розписку (аналогічні за змістом висновки містить поставнова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2021 року у справі №924/187/21).

Натомість сума зобов`язання за фінансовою аграрною розпискою визначається у відповідності до ст. 5 Закону України «Про аграрні розписки», з якої вбачається, що фінансова аграрна розписка встановлює безумовне грошове зобов`язання боржника сплатити грошову суму, розмір якої визначається за погоджено боржником і кредитором формулою з урахуванням цін на сільськогосподарську продукцію у визначеній кількості та якості.

Проаналізувавши зазначені норми Закону України «Про аграрні розписки», колегія суддів дійшла висновку, що аграрну розписку не можна ототожнювати із договором поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника. При оформленні та видачі аграрної розписки наявність такого зустрічного зобов`язання необхідна виключно для підтвердження статусу кредитора та можливості видачі аграрної розписки.

Аграрна розписка не є і додатком до договору поставки, на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання до боржника - сільгоспвиробника.

Аграрна розписка є специфічним видом правочину, який має спеціальне законодавче врегулювання - Закон України «Про аграрні розписки». Аграрна розписка є окремим правочином, товаророзпорядчим документом, який встановлює безумовне зобов`язання боржника сплатити грошову суму, забезпечене заставою майбутнього врожаю. Аграрна розписка може містити, крім іншого, відповідальність за її невиконання та інші положення, що не суперечать законодавству. Аграрна розписка виконується незалежно від виконання договору поставки (чи іншого), на підставі якого у кредитора виникає зустрічне зобов`язання, вона може бути відступлена іншому кредитору (аналогічні правові висновки наведені в пункті 30 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.05.2022 року у справі №906/708/20).

При цьому, нормативне визнання безумовності зобов`язання аграрної розписки передбачає не лише його безспірність, а й самостійність такого зобов`язання по відношенню до договору поставки, за наслідками укладення якого було видано аграрну розписку.

Отже, взаємні права та обов`язки між сторонами у даній справі виникли саме на підставі виданої позивачем 13 травня 2020 року фінансової аграрної розписки, що була нотаріально посвідчена, та така аграрна розписка передбачає безумовне грошове зобов`язання позивача, яке за своєю суттю є основним зобов`язанням за аграрною розпискою, як окремим правочином.

Окрім того, спірна аграрна розписка, враховуючи зміст останньої, не передбачає розмежування безумовного грошового зобов`язання боржник на основне зобов`язання за договором поставки та штрафні санкції, які нараховані за його неналежне виконання, а визначає лише загальну суму основного зобов`язання за аграрною розпискою (як окремим правочином) у розмірі 17 097 255 грн., розрахованого за формулою, яка включає в себе показники загальної кількості врожаю, площі посіву, очікуваної врожайності, розрахункової ціни за тону зерна.

При цьому, вказана сума була визначена саме позивачем під час видачі ним, як боржником за договором поставки, спірної аграрної розписки за погодженою з кредитором формулою, що презюмує не лише обізнаність боржника з обсягом зобов`язань, а й з їх безумовністю та безспірністю.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про безпідставне включення до суми зобов`язання за аграрною розпискою штрафних санкції, що нараховані за договорами поставки в сумі 2 574 053, 90 грн.

Оцінюючи доводи позивача наведені в письмових поясненнях поданих суду апеляційної інстанції 23.06.2022 (т.4, а.с. 28-19) про невідповідність аграрної розписки п.4 ч.1 ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки", колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В позовній заяві позивачем було зазначено єдину підставу визнання правочину недійсним - відсутність існування заборгованості в частині 2 574 053,90 грн. (спірність існування боргу в цій частині), в зв`язку з чим позивачем було зазначено як підставу позову невідповідність правочину вимогам ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки". Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачем не подавалось жодного клопотання про зміну предмету або підстав позову.

Відповідно до ч.3 ст. 46 ГПК України зміна предмету або підстав позову допускається лише до закінчення підготовчого засідання, тобто під час розгляду справи в суді першої, а не апеляційної інстанції.

Однак, лише під час розгляду апеляційної скарги позивачем було додатково зазначено про невідповідність змісту спірного правочину ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки" в частині відсутності формули розрахунку грошового зобов`язання.

Згідно ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки" фінансова аграрна розписка має містити обов`язкові реквізити до яких, зокрема відноситься предмет - безумовне зобов`язання сплатити грошові кошти, визначення формули розрахунку розміру грошового зобов`язання боржника, кількості та родових ознак сільськогосподарської продукції, що є невід`ємною частиною такої формули (п.4 ч.1 ст. 6 Закону).

Відповідно до ч.3 ст. 6 Закону України "Про аграрні розписки" документ, що не відповідає вимогам цієї статті, не є аграрною розпискою.

Таким чином, відсутність в аграрній розписці обов`язкових реквізитів, визначених у статті 6 Закону України "Про аграрні розписки", свідчить про нікчемність аграрної розписки (аналогічні висновки містить поставнова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2021 року у справі №924/187/21).

Поряд з цим, аналіз положень пункту 1 спірної аграрної розписки вказує, що сторонами визначено розмір безумовного грошового зобов`язання в сумі 17 097 255 грн. та формулу розрахунку вказаної суми.

Позивач невірно ототожнює формулу розрахунку грошового зобов`язання за аграрною розпискою, виключно як розмір основного боргу в сумі з розміром штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання договорів поставки. При цьому, зазначена в пункті 1 аграрної розписки сума грошового зобов`язання містить деталізовану формулу її розрахунку, в основу якого покладені такі показники, як кількість врожаю, площа посіву, очікувана врожайність, розрахункова ціна за тону зерна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що спірна аграрна розписка від 13.05.2020 року укладена відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання її недійсною в частині безумовного грошового зобов`язання на суму 2 574 053, 90 грн., що помилково не було враховано судом першої інстанції.

Щодо позовних вимог про визнання відсутнім у ТОВ "Суффле Агро Україна" права на безумовне грошове зобов`язання в сумі 2574053,90грн. за фінансовою аграрною розпискою від 13.05.2022, колегія суддів вважає, що вказана позовна вимога є похідною від первісної, а тому теж задоволенню не підлягає.

Окрім того, оцінюючи наведені в позовній заяві посилання позивача на платіжне доручення №2331 від 25.11.2020 року на суму 2523201,10 грн. яким, як вказує позивач, було сплачено залишкову суму заборгованості за аграрною розпискою від 13.05.2020 року, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в графі «призначення платежу» вказаного платіжного доручення зазначено «оплата за ЗЗР згідно договору № від 01.01.2019 року» (т.1, а.с.29).

Таким чином, надане позивачем платіжне доручення № 2331 від 25 листопада 2020 року не є належним доказом у справі, оскільки не підтверджує беззаперечно обставини остаточного та повного виконання позивачем основного (безумовного) зобов`язання саме за фінансовою аграрною розпискою від 13 травня 2020 року.

Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 27.01.2022 року у справі 924/233/21, предметом розгляду якої було визнання аграрної розписки від 13.05.2020 року (є предметом спору і у даній справі) припиненою у зв`язку з її виконанням.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано ст. 1 Закону України "Про аграрні розписки", ст. 203, 215 Цивільного кодексу України та як наслідок здійснено помилковий висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання недійсною в частині аграрну розписку від 13.05.2020 та визнання відсутнім права у ТОВ "Суффле Агро Україна" на безумовне грошове зобов`язання ТОВ "Вінницяагропроектбуд" сплатити ТОВ "Суффле Агро Україна" грошову суму в розмірі 2 574 053, 90 грн., апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про відмову в позові.

Враховуючи приписи ст.129 ГПК України, колегією суддів, з підстав скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги, здійснено перерозподіл судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" - задоволити.

2. Рішення господарського суду Хмельницької області від 11.02.22р. у справі №924/1129/21 скасувати та прийняти нове рішення.

3. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" - відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницяагропроектбуд" (Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Хмельницьке шосе, буд. 82, офіс 538, код юр. особи 35949905) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (Хмельницька обл., Славутський район, село Крупець, вул. Богдана Хмельницького, буд. 43, код юр. особи 34863309) судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 6810 (шість тисяч вісімсот десять) гривень.

5. Господарському суду Хмельницької області видати судовий наказ.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "11" липня 2022 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.