ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2022м. ДніпроСправа № 904/2104/19 (904/990/22)

Суддя господарського суду Дніпропетровської області Владимиренко І.В. розглянувши матеріали позовної заяви в межах справи № 904/2104/19 про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний комбінат" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; )

за позовом Публічного акціонерного товариства Дніпровський металургійний комбінат, м. Кам`янське, Дніпропетровська область

до відповідача ОСОБА_1 , м. Кам`янське, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості із сплати комунальних послуг в розмірі 16 330,24 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство Дніпровський металургійний комбінат звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості із сплати комунальних послуг в розмірі 16 330,24 грн.

З позовної заяви вбачається, що позивачем в якості відповідача визначено фізичну осібу - ОСОБА_1 .

За змістом абзацу 2 частини 1, частин 6, 7 статті 176 Господарського процесуального кодексу України до відкриття провадження у справі суд повинен отримати інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача, яка не є підприємцем. У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, що не є підприємцем, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи. Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Ухвалою господарського суду від 28.04.2022р. зобов`язано Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради (51900, м. Кам`янське, Дніпропетровська обл., проспект Василя Стуса, будинок 10/12 (каб.5); е-mail: ) у строк протягом 5 (п`яти) днів з моменту отримання цієї ухвали суду надіслати на адресу Господарського суду Дніпропетровської області (49600, м. Дніпро, вул. Володимира Винниченка, 1) у паперовій формі: інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 (відома суду адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ). За наявності кількох осіб з однаковим прізвищем, ім`ям та по-батькові - надати відомості про усіх осіб.

Також, 28.04.2022 до Адресно-довідкового бюро ГУ МВС України в Дніпропетровській області судом було направлено запити про надання відомостей про реєстрацію місця проживання (перебування) та інші персональні дані, що містяться в картотеці реєстраційного обліку про ОСОБА_1 .

10.05.2022 до господарського суду надійшла відповідь Відділу формування та ведення реєстру територіальної громади міста Кам`янської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.05.2022, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними у справі матеріалами. Запропоновано учасникам справи: Відповідачу: протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відповідно до вимог статей 165, 178 ГПК України відзив на позовну заяву, а його копію з додатками надіслати всім учасникам справи; у разі наявності заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подати відповідну заяву у строк протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; у 10-ти денний строк з дня отримання від позивача відповіді на відзив (за наявності) надати суду, а також направити всім учасникам справи заперечення з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 167 ГПК України. Позивачу: у 10-ти денний строк з дня отримання відзиву на позов подати суду, а також направити всім учасникам справи відповідь на відзив з урахуванням вимог частин третьої шостої статті 165 та статті 166 ГПК України; Учасникам справи: при поданні заяв по суті справи надати суду докази на підтвердження дати отримання таких заяв від інших учасників для перевірки судом дотримання строку подачі відповідних заяв, а також докази надсилання на адресу інших учасників справи заяв, що подаються до суду.

Відповідачі про розгляд справи повідомлені належним чином.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов не скористалися.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 на підставі рішення дирекції та профспілкового комітету Дніпровського ордена Леніна металургійний комбінат ім. Ф.Е. Дзержинського Відкритого акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (в подальшому назва змінена на Відкрите акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», а потім на Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат», надалі - Позивач) від 21.09.2011, виданий ордер № 25 від 19.10.2011 на право заняття кімнати в сімейному гуртожитку по АДРЕСА_2 .

Для відображення нарахувань та розрахунків за комунальні послуги відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 .

30.12.2016р. між ОСОБА_1 та Публічним акціонерний товариством «Дніпровський металургійний комбінат» укладено Договір №16-1684-01 про відшкодування витрат балансоутримувача по утриманню будівель, що знаходяться на балансі далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку і на умовах цього договору, «Користувач» зобов`язується відшкодовувати «Комбінату» вартість послуг за утримання житлового приміщення, розташованого у гуртожитку за адресою: м. Кам`янське, вул. Астраханська 99А кімн. 192, яке знаходиться на балансі ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ».

Згідно п. 2.1, 2.2 Договору, Користувач» здійснює оплату вартості наданих комунальних послуг згідно з діючими тарифами, встановленими на території м. Дніпродзержинськ. шляхом перерахування платежу на рахунок «Комбінату». Термін внесення платежів - щомісяця, пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Сторони відповідають за належне виконання умов цього договору відповідно до чинного законодавства України. «Комбінат» не несе відповідальності та не забезпечує збереження майна та особистих речей "Користувача". У разі порушення «Користувачем» термінів оплати послуг за надані йому послуги, він зобов`язаний сплатити «Комбінату» неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, що діяла у період, за який нараховується пеня за кожен день прострочення. Сплата неустойки не звільняє Користувача від обов`язку сплатити надані послуги (п. 4.1., 4.2., 4.3. Договору).

На даний час Відповідач продовжує проживати у вказаному житловому приміщенні гуртожитку ПАТ «Дніпровський меткомбінат» та зареєстрована у цьому житлі.

Відповідно до Загальних правил проживання в гуртожитках Комбінату, затверджені Генеральним директором ВАТ «Дніпровський меткомбінат», передбачають обов`язок мешканців щомісячно вносити плату за надане житлове приміщення. Плата за користування житловим приміщенням утримується за весь період проживання в гуртожитку. В гуртожитках сімейного типу мешканці сплачують комунально-побутові послуги за затвердженими тарифами міста Дніпродзержинська.

За даними, що містяться в особовому рахунку № НОМЕР_2 , станом на 01 квітня 2016 року заборгованість Відповідача складала 2 253,12 грн. В подальшому, по листопад 2021 року Відповідач в повному обсязі не сплачувала відповідні платежі, у зв`язку з чим на 01.12.2021 утворилась заборгованість перед Позивачем у загальному розмірі 16 330,24 грн.

Отже, Відповідач протягом тривалого часу фактично отримувала комунальні послуги, претензій щодо якості комунальних послуг не заявляла, однак договірні зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг не виконувала, що стало підставою для звернення Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» з позовом про стягнення заборгованості в розмірі 16 330,24 грн.

Станом на час звернення позивача до суду, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача становить 16 330,24 грн.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач посилається на неналежне виконання відповідачами обов`язків зі сплати спожитих комунальних послуг та просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість з оплати комунальних послуг в розмірі 16 330,24 грн.

Наведені обставини стали причиною виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Стаття 61 Житлового кодексу Української РСР передбачає, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до статті 62 Житлового кодексу Української РСР до відносин, що випливають з договору найму жилого приміщення, у відповідних випадках застосовуються також правила цивільного законодавства.

У відповідності до статті 67 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Стаття 68 Житлового кодексу Української РСР встановлює, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені законом.

Статтею 127 Житлового кодексу України передбачено, що для проживання робітників, службовців, а також інших громадян у період роботи можуть використовуватись гуртожитки.

Порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається статтею 128 Житлового кодексу Української РСР. Так жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Згідно із ст. 129 Житлового кодексу України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який єдиною підставою для вселення на надану площу в гуртожитку.

Відповідно до ст. 130 Житлового кодексу Української РСР порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п.5. ч.1 Закону України Про житлово-комунальні послуги житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги до житлово-комунальних послуг віднесені: житлова послуга - зокрема, прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем, поточних ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. До комунальних послуг відносяться, крім іншого, послуги з постачання теплової енергії, центрального водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ч.2 ст. 7 Закону Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно до п.п. 2, 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків (затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N572) користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності, договором найму (оренди) або іншим документом, що підтверджує право власності чи користування. Власник та наймач (орендар) квартири, житлового приміщення у гуртожитку зобов`язаний: укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил.

У відповідності до ч.3 ст. 815 Цивільного кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за найм житла. Наймач зобов`язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму.

Статтею 820 Цивільного кодексу України встановлено, що наймач вносить плату за найм житла у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за найм житла не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця.

Положеннями статті 11 Цивільного кодексу України встановлені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків. Так цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідачів обов`язку оплачувати надані послуги. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 у справі № 6-2951цс15, Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України Про житлово-комунальні послуги споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Так, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг саме по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, зареєстрована особа несе відповідальність за зобов`язаннями з оплати комунальних послуг.

Згідно наданих позивачем розрахунків, заборгованість відповідача перед позивачем за надані комунальні послуги становить 16 330,24 грн.

Доказів оплати заборгованості за комунальні послуги у розмірі 16 330,24 грн. матеріали справи не містять.

На підставі наведеного, оскільки відповідачі не сплачують вартість наданих житлово-комунальних послуг, станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості до суду сторонами не подано, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Згідно статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232-242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (відома суду адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; ) заборгованість з оплати комунальних послуг в розмірі 16 330,24грн. (шістнадцять тисяч триста тридцять грн. 24 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (відома суду адреса проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний податковий номер платника податків НОМЕР_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ" (51925, Дніпропетровська область, місто Кам`янське, вулиця Соборна, 18-б; ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст.241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено - 08.07.2022р.

Суддя І.В. Владимиренко