номер провадження справи 35/9/22-15/26/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2022 Справа № 908/176/22

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С., розглянувши матеріали

позовної заяви Концерну Міські теплові мережі, бул. Гвардійський, б. 137, м. Запоріжжя, 69091; поштова адреса вул. Адмірала Нахімова, б. 4, м. Запоріжжя, 69005

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім БСМ, вул. Волгоградська, б. 26, м. Запоріжжя, 69035

про стягнення коштів

без повідомлення (виклику) учасників справи

суть спору:

До Господарського суду Запорізької області звернувся позивач Концерн Міські теплові мережі з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім БСМ, в якому просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 10 533,60 грн, 3% річних у сумі 397,77 грн, інфляційні втрати у сумі 846,67 грн, пеню у сумі 6 373,15 грн.

На підставі розпорядження керівника апарату від 18.01.2022 №П-37/22 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справі присвоєно єдиний унікальний номер 908/176/22, справу передано на розгляд судді Топчій О.А.

Ухвалою суду від 20.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/176/22. Присвоєно справі номер провадження 35/9/22. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

23.02.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Розпорядженням керівника апарату суду від 11.03.2022 № П-176/22 на підставі наказу голови Господарського суду Запорізької області від 01.03.2022 № 2к/ап про відрахування судді Топчій О.А. зі складу суддів Господарського суду Запорізької області призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.03.2022 справу № 908/176/22 передано на розгляд судді Горохову І.С.

29.03.2022 ухвалою суду прийнято справу № 908/176/22 до розгляду та відкрито провадження, присвоєно номер провадження 35/9/22-15/26/22. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Повідомлено, що розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі. Встановлено відповідачу строк для надання суду заперечень на відповідь на відзив з доказами направлення заперечень позивачу - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов, а також доказів направлення відповіді на відзив відповідачу - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву на позов.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 29.04.2022 сплив тридцяти денний термін наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, строк вчинення яких обмежений першим судовим засіданням, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Відповідно до ч. 5, 7 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення - 30.06.2022.

Позов заявлено з тих підстав, що відповідачу на підставі договору купівлі-продажу було поставлено теплову енергію в гарячій воді. В результатів неналежного виконання умов договору щодо оплати за спожиту теплову енергію в гарячій воді за відповідачем утворилась заборгованість в розмірі 10 533,60 грн, яку позивач просить стягнути. Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 6373,15 грн, 3% річних в сумі 397,77 грн, суму інфляційних втрат у розмірі 846,67 грн, штраф у розмірі 1274,63 грн.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що згідно із актом звірки розрахунків станом на 01.02.2022 у позивача наявна заборгованість у розмірі 4533,60 грн за лютий квітень 2021 року. Вказана заборгованість сплачена 07.02.2022 платіжним дорученням № 3040 на суму 5645,97 грн. Щодо вимог про стягнення нарахувань інфляційних втрат, пені, штрафу та 3% річних зазначив, що вказані вимоги нерозривно пов`язані із сумою основного боргу і їх необгрунтвоаність базується на необгрунтвоаності вимог про стягнення основної суми боргу. Просить провадження у справі в частині стягнення 10 533,60 грн закрити, щодо 3% річних, інфляційних втрат, пені та штрафу у позові відмовити.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд установив.

01.08.2013 між Концерном «Міські теплові мережі» та Товарситвом з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БСМ» укладено договір № 202767 (далі - Договір) купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді, (далі - Договір). Відповідно до умов якого Теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) в терміни та порядку, встановленими умовами Договору та Додатками до Договору, що є його невід`ємними частинами.

Додатком № 1 до Договору визначено, що договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді укладено для об`єкту розташованого за адресою м. Запоріжжя, вул. Волгоградська, буд. 26, (далі - об`єкт теплопостачання).

Відповідно до умов Договору облік споживання теплової енергії на потреби опалення та гарячого водопостачання проводиться за приладами комерційного обліку або розрахунковим способом згідно договірних навантажень.

Розрахунковим періодом між сторонами є розрахунковий місяць, а підставою для розрахунків між Теплопостачальною організацією та Споживачем є рахунок та акт приймання - передачі теплової енергії.

Згідно з п. 6.7- договору Договору, Споживач з 10 по 12 число місяця, наступного за розрахунковим, повинен отримати від Теплопостачальної організації за адресою: вул. Адмірала Нахімова 4, документи за розрахунковий період: рахунок фактуру, акт приймання-передачі теплової енергії, податкову накладну.

Боржник не з`явився до Заявника для отримання зазначених документів в порядку, визначеному Договором. Концерн «Міські теплові мережі» направив розрахункові документи за спірний період в необхідній кількості примірників на адресу Споживача поштовою кореспонденцією, про що свідчать реєстри відправлених рахунків, актів приймання-передачі теплвоїенергії за спірний період.

Споживач, згідно з п. 6.7.1. Договору, отриманий акт приймання-передачі теплової енергії повинен підписати, оформити належним чином та повернути на адресу Теплопостачальної організації на протязі п`яти днів з дати отримання.

В разі неотримання акту приймання-передачі, або обґрунтованих заперечень в його підписанні, у термін встановлений п. 6.7.1 Договору, акт підписується Теплопостачальною організацією з позначенням про відмову у підписанні його Споживачем, та оформлений таким чином акт вважається погодженим і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в ньому період (п. 6.7.2. Договору).

Споживач заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання -передачі теплової енергії на адресу Теплопостачальної організації не надав, належним чином оформлені акти приймання - передачі теплової енергії за спірний період не повернув. Отже, оформлені таким чином акти вважаються погодженими та є підставою для проведення остаточних розрахунків.

Крім того, п. 3.2.26. Договору передбачено, що Споживач зобов`язався щомісячно, у строки, визначені Договором, повертати Теплопостачальній організації підписаний уповноваженою особою та належним чином оформлений акт приймання-передачі теплової енергії в гарячій воді.

Згідно із Законом України «Про теплопостачання» серед основних обов`язків Споживача є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (ст. 24).

Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198 (надалі - Правила), Споживач зобов`язаний дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (п. 40).

На підставі п. 6.4. Договору Споживач зобов`язаний до 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, перерахувати на розрахунковий рахунок Теплопостачальної організації суму заборгованості за спожиту теплову енергію. Споживач має право робити передоплату.

15.12.2021 позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 743/05-юр про погашення заборгованості за теплову енергію в гарячій воді.

Враховуючи, що у встановлений п. 6.7.1 Договору строк відповідач не повернув Теплопостачальній організації належним чином оформлені Акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період, на вказаних Актах міститься запис, вчинений Теплопостачальною організацією про те, що Споживач від підписання актів приймання-передачі теплової енергії відмовився. На підставі п. 6.7.2 Договору, Акти є погодженими і є підставою для проведення остаточних розрахунків за зазначений в них розрахунковий період.

Згідно з ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 10 533,60 грн за період з березня 2019 року по квітень 2021 року.

Відповідач надав копії платіжних доручень про сплату заборгованості, а саме: № 164463 від 04.02.2019 на суму 2322,68 грн; № 164504 від 13.03.2019 на суму 2276,36 грн; № 164580 від 24.04.2019 на суму 3556,87 грн; № 164618 від 20.05.2019 на суму 551,84 грн; № 1814 від 20.01.2020 на суму 1013,21 грн; № 1817 від 21.01.2020 на суму 2154,96 грн; № 1987 від 03.06.2020 на суму 1197,11 грн; № 1988 від 03.06.2020 на суму 315,06 грн; № 2337 від 18.12.2020 на суму 1074,00 грн; № 2398 від 22.01.2021 на суму 500,00 грн; № 2432 від 12.02.2021 на суму 500,00 грн; № 2445 від 19.02.2021 на суму 500,00 грн; № 2461 від 26.02.2021 на суму 500,00 грн; № 2923 від 25.11.2021 на суму 5000,00 грн; № 2968 від 21.12.2021 на суму 1000,00 грн; № 3040 від 07.02.2022 на суму 5645,97 грн.

Також надано акт звірки взаєморозрахунків № 202767 за підписом начальника відділу договірної та претензійно-позовної роботи Концерну «МТМ» - Наталії Гнатенко за яким за відповідачем станом на 01.02.2022 обліковується заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді в розмірі 4533,60 грн за період лютий кітень 2022 року.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою 14.01.2022 про що свідчить штамп канцелярії суду.

Як вбачається з акту звірки та наданих платіжних доручень, на день звернення позивача з позовом сума основного боргу становила 4533,60 грн. Таким чином позовна вимога позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 6000,00 грн є безпідставною, оскільки такий борг на час звернення позивача з позовом був відсутній.

Щодо суми основного боргу в розмірі 4533,60 грн, то в цій частині провадження у справі підлягає закриттю за відсутністю предмета спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

Також позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з травня 2019 року по жовтень 2021 року у розмірі 846,67 грн, 3% річних за період з 20.04.2019 по 17.12.2021 у розмірі 397,77 грн, пеню за період з 09.09.2021 по 17.12.2021 в розмірі 6373,15 грн, 20% штрафу в розмірі 1274,63 грн.

З приводу нарахування штрафу та пені суд зазначає наступне.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з п. 7.2.10 договору, за порушення споживачем строків оплати за теплову енергію, встановлених у пункті 6.4 цього договору, останній сплачує теплопостачальній організації штраф у розмірі 20% від суми заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України:

- штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

- пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, штраф як вид відповідальності обчислюється одноразово, а пеня за кожен день прострочення за порушення грошових зобов`язань.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 22.11.1996 № 543/96-ВР Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Нормативне обгрунутвання нарахування штрафної санкції у вигляді пені позивачем у позові не зазначено, договором № 202767 від 01.08.2013 нарахування пені у розмірі 1% не передбачено та сторонами не погоджено, відтак підстави для стягнення пені відсутні.

За період січень квітень 2021 року сума заборгованості становить 6489,76 грн, з урахуванням часткової оплати коштів в сумі 116,61 грн (платіжні доручення від 26.02.2021 на суму 1500,00 грн за грудень 2020 року), залишок боргу становить 6373,15 грн, розмір штрафу з урахуванням умов п. 7.2.10 позивачем визначено у розмірі 20% - 1274,63 грн.

Відповідачем доказів своєчасної оплати коштів за отримані послуги з постачання теплової енергії у гарячій воді за вказаний період не надано. Таким чином, позовна вимога про стягнення 20% штрафу в розмірі 1274,63 грн підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов`язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

З приводу нарахування інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

З розрахунку основного боргу та розрахунку інфляційних втрат, наданих відповідачем копій платіжних доручень судом установлено, що за березень 2019 року нараховано 1450,64 грн та у розрахунку вказана сума зазначена як заборгованість. Разом з тим, із платіжного доручення № 164580 від 24.04.2019 вбачається, що відповідачем перераховано кошти в сумі 3556,87 грн з призначенням патежу «опата за опалення за 03.2019 зг.дог № 202767 від 29.02.2016, у т.ч. ПДВ 592,81 грн». Таким чином, відповідачем сплачено кошти за березень 2019 року, що підтверджується зазначеним платіжним дорученням, а відтак підстави для нарахування інфляційних втрат на вартість послуг за березень 2019 року відсутні.

Щодо розрахунку інфляційних втрат в іншій частині, відповідачем доказів своєчасної оплати заборгованості не надано та з урахуванням перевірки розрахунку, сума інфляційних втрат яку суд вважає обґрунтовано заявленою до стягнення становить 634,22 грн.

Щодо нарахування 3% річних то суд вважає, що нарахування 3% річних за березень 2019 року є безпідставним враховуючи сплату коштів платіжним дорученням № 164580 від 24.04.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за інший період з січня 2020 року по квітень 2021 року суд вважає його частково виконаним помилково без врахування умов ч. 5 ст. 254 ЦК України, а саме: якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. Також розрахунок виконано частково помилково арифметично, що встановлено при перевірці за допомогою інформаційно-пошукової системи «Законодавство України».

Помилковість розрахунку позивача полягає в неврахуванні того, що за нарахуваннями за лютий та березень 2021 року, помилково визначено початок періоду нарахування 3% річних, оскільки: останній 20-й день оплати в першому випадку припадає на суботу 20.02.2021 неробочий день, тобто останній день оплати наданих послуг припадає на перший робочий день 21.02.2020, початок періоду прострочення 23.02.2021; за березень 2021 року останній день оплати припадає на суботу, тобто початок періоду прострочення припадає на 23.02.2021. Розрахунок 3% річних: січень 2020 року (880,91 грн) період нарахування з 20.02.2020 по 17.12.2021 48,16 грн; лютий 2020 року (1828,90 грн) період нарахування з 20.03.2020 по 17.12.2021 95,64 грн; січень 2021 року (1830,37 грн) період нарахування з 23.02.2021 по 17.12.2021 44,83 грн; лютий 2021 року (1940,15 грн) період нарахування з 23.03.2021 по 17.12.2021 43,06 грн; березень 2021 року (1650,62 грн) період нарахування з 20.04.2021 по 17.12.2021 32,70 грн; квітень 2021 року ( 952,01 грн) період нарахування з 20.05.2021 по 17.12.2021 16,51 грн, усього 280,90 грн.

Відповідачем доказів своєчасної оплати коштів за вказаний період не надано, відтак позовна вимога про стягнення 3% річних підлягає частковому задоволенню у розмірі 280,90 грн.

Згідно із ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене та вимоги чинного законодавства України, суд вважає заперечення відповідача на позов частково безпідставними та позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог. Також, відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 129, 202, 222, 231, 232, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БСМ» (вул. Волгоградська буд. 26, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035, Україна, ідентифікаційний код юридичної сооби 38069797) на корсть Концерну «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський 137, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69091, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) 20% штрафу у розмірі 1274,63 грн (одна тисяча двісті сімдесят чотири гривні 63 коп), 3% річних у розмірі 280,90 грн (двісті вісімдесят гривень 90 коп.), інфляційні втрати у розмірі 634,22 грн (шістсот тридцять чотири гривні 22 коп.). Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «БСМ» (вул.. Волгоградська буд. 26, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69035, Україна, ідентифікаційний код юридичної сооби 38069797) на корсть Концерну «Міські теплові мережі» (бул. Гвардійський 137, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69091, Україна, ідентифікаційний код юридичної особи 32121458) судовий збір у розмірі 785,66 грн (сімсот вісімдесят п`ять гривень 66 коп). Видати наказ.

У задоволені позову в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 6000,00 грн, пені в у розмірі 6373,15 грн, 3% річних у розмірі 116,87 грн, інфляційних втрат у розмірі 212,45 грн, відмовити.

Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 4533,60 грн, закрити за відсутністю предмета спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15 липня 2022 року.

Судя І. С. Горохов