ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18 липня 2022 року № 903/500/22

Суддя Господарського суду Волинської області Вороняк А. С., розглянувши матеріали заяви Свято-Воскресенська релігійна громада Волинської єпархії Української Православної Церкви від 15.07.2022 про забезпечення позову до подання позовної заяви

Свято-Воскресенською релігійною громадою Волинської єпархії Української Православної Церкви

до відповідачів:

1) Волинської обласної державної адміністрації

2) Управління культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації

про скасування розпорядження, визнання недійсним статуту та скасування державної реєстрації,

в с т а н о в и в:

15.07.2022 Свято-Воскресенська релігійна громада Волинської єпархії Української Православної Церкви звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить суд забезпечити позов шляхом заборони Управлінню культури, з питань релігій та національностей Волинської обласної державної адміністрації (військової адміністрації) вчиняти дії щодо оформлення і видачі реєстраційних документів заявнику, який як заначають звернувся до відповідачів із заявою про державну реєстрацію створення юридичної особи та внесення змін до статуту Свято-Воскресенської релігійної громади Волинської єпархії Української Православної Церкви с.Кияж Рожищенського району Волинської області в новій редакції, на підставі поданих документів про зміну підлеглості Свято-Воскресенської релігійної громади Волинської єпархії Української Православної Церкви с.Кияж Рожищенського району Волинської області.

В обгрунтування необхідності забезпечення позову зазначають, що невжиття заходів забезпечення позову:

- може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- призведе до втрати процесуальної правоздатності Свято-Воскресенської релігійної громади Волинської єпархії Української Православної Церкви с.Кияж Рожищенського району Волинської області та стане перешкодою для реалізації права на звернення до суду за захистом порушеного права;

- призведе до порушення права власності на будівлю храму Свято-Воскресенської релігійної громади Волинської єпархії Української Православної Церкви с.Кияж Рожищенського району Волинської області.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідно до ч.5 ст.30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) справа не підсудна Господарському суду Волинської області, виходячи з такого.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 ГПК України, усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Частиною 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено, що місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

ГПК України передбачено, зокрема, встановлено правила територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ГПК України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу ст. 30 ГПК України, під виключною підсудністю розуміється те, що певна категорія справ за предметом спору або суб`єктним складом її учасників може розглядатися лише певним господарським судом, правила іншої підсудності в такій категорії справ застосовуватися не можуть.

З огляду на приписи частини 1 статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява № 32053/13) констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви № 29458/04, № 29465/04) зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Zand v. Austria", висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Згідно частини 5 статті 30 ГПК України, спори, у яких відповідачем є Кабінет Міністрів України, міністерство чи інший центральний орган виконавчої влади, Національний банк України, Рахункова палата, Верховна Рада Автономної Республіки Крим або Рада Міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські ради, або обласні, Київська і Севастопольська міські державні адміністрації, а також справи, матеріали яких містять державну таємницю, розглядаються місцевим господарським судом, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, незалежно від наявності інших визначених цією статтею підстав для виключної підсудності такого спору іншому господарському суду.

Згідно з пунктом 1 частиною 1 статті 138 ГПК України заява про забезпечення позову подається, до подання позовної заяви за правилами підсудності, встановленими цим кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Як вбачається із змісту заяви про забезпечення позову, одним із відповідачів за майбутнім позовом є Волинська обласна державна адміністрація, тому даний спір та розгляд заяви про забезпечення позову підсудні Господарському суду міста Києва за правилами виключної підсудності.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно з ч. 3 ст. 31 ГПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Керуючись ст. 27, 30, 31, 234, 235, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ухвалив:

матеріали за заявою Свято-Воскресенська релігійна громада Волинської єпархії Української Православної Церкви від 15.07.2022 про забезпечення позову передати до Господарського суду міста Києва (01054, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 44-В) за виключною підсудністю.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 255 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 18.07.2022.

Суддя А. С. Вороняк