РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022Справа № 910/15683/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Картавцевої Ю.В., за участю секретаря судового засідання Негоди І.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства Володарської селищної ради "Володарка"

до Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання протиправним та скасування рішення

Представники:

від позивача: Сапсай В.М.

від відповідача: Плигань І.Ю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство Володарської селищної ради «Володарка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Північного міжобласного територіального віділення Антимонопольного комітету України про визнання протиправним та скасування рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішення № 60/60-р/к від 22.07.2021 у справі № 885/22-р-02-06-15 винесено відповідачем при неповному з`ясуванні обставин, які мають значення для справи; відповідачем не доведено обставини, які визнано ним встановленими; викладенні у рішенні висновки не відповідають обставинам справи; зазначене рішення прийнято з порученням норм матеріального та процесуального права. З огляду на викладене, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/60-р/к від 22.07.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.09.2021 суд ухвалив: позовну заяву Комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка» залишити без руху.

11.10.2021 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

За змістом ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції.

Зважаючи на наведені імперативні приписи пункту 5 ч. 4 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, дана справа підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.2021 суд ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 16.11.2021.

У підготовче засідання 16.11.2021 прибули представники сторін.

Відповідно до ст. 177 ГПК України провадження має бути проведене протягом шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду по суті цей строк може бути продовжений не більше ніж на тридцять днів за клопотанням однієї із сторін або з ініціативи суду.

З метою належної підготовки справи для розгляду у підготовчому засіданні 16.11.2021 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 14.12.2021.

23.11.2021 через відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовче засідання 14.12.2021 прибули представники сторін.

Представник позивача подав відповідь на відзив, представник відповідача просив оголосити перерву з метою ознайомлення з відповіддю на відзив.

У підготовчому засіданні 14.12.2021 судом задоволено клопотання відповідача та оголошено перерву до 01.02.2022.

01.02.2022 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, а також від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовче засідання 01.02.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача не заперечував проти клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання, яке мотивоване перебуванням представника на лікарняному, суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення та оголосив перерву у підготовчому засіданні до 15.02.2022.

У підготовче засідання 15.02.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

У підготовчому засіданні 15.02.2022 судом з`ясовано, що в процесі підготовчого провадження у даній справі вчинені всі необхідні дії передбачені ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 18 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань - у разі складності справи) для розгляду справи по суті.

За наслідками підготовчого засідання судом закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 01.03.2022.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно п. 1 якого постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до п. 1 Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 постановлено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Враховуючи викладене, засідання призначене на 15.03.2022 не відбулось.

З огляду на зазначене, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників судового процесу, суддів та працівників апарату суду, суд дійшов висновку про необхідність визначення іншої дати судового засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2022 суд ухвалив: судове засідання призначити на 13.05.2022.

13.05.2022 на електронну пошту суду від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке не містить електронного цифрового підпису.

У судове засідання 13.05.2022 представники сторін не прибули.

У судовому засіданні 13.05.2022 судом оголошено перерву до 14.06.2022.

У судове засідання 14.06.2022 прибув представник відповідача, представник позивача не прибув.

Представник відповідача просив оголосити перерву у судовому засіданні.

У судовому засіданні 14.06.2022 судом оголошено перерву до 28.06.2022.

28.06.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.

У судове засідання 28.06.2022 прибули представники сторін.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 28.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов`язані з обмеженням монополізму та захистом суб`єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Як визначено статтею 41 Закону України "Про захист економічної конкуренції", а також зазначено і у п. 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Судом встановлено, що 22.07.2021 Адміністративна колегія Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийняла Рішення №60/60-р/к у справі №885/22-р-02-06-15 (надалі - Рішення), яким постановила:

1. Визнати, що комунальне підприємство Володарської селищної ради «Володарка» (09300, Київська обл., Володарський р-н, смт Володарка, пров. Перемоги, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 35450817) у період з 27.02.2015 по 10.06.2020 (з урахуванням Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки) займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з відведення місць на кладовищі для поховання померлих у межах смт Володарка Київської області з часткою 100%.

2. Визнати, що дії комунального підприємства Володарської селищної ради «Володарка», які полягають у стягненні зі споживачів плати за виділення місць на кладовищі смт Володарка Київської області для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян), становлять порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та частини першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з відведення місяць на кладовищі для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян) у межах смт Володарка, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

3. За порушення, вказане в пункті 2 резолютивної частини цього рішення, накласти на комунальне підприємство Володарської селищної ради «Володарка» штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

4. Визнати, що комунальне підприємство Володарської селищної ради «Володарка» (09300, Київська обл., Володарський р-н, смт Володарка, пров. Перемоги, 3; ідентифікаційний код юридичної особи 35450817) за результатами діяльності у період з 27.02.2015 по 10.06.2020 займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) у межах смт Володарка Київської області з часткою 100 %.

5. Закрити провадження у справі № 885/22-р-02-06-15, яке стосується економічної необґрунтованої вартості послуг з поховання (складовими яких є послуги з копання могил).

Судом встановлено, що у Рішенні Відділенням при встановленні монопольного (домінуючого) становища КП «Володарка» на ринку надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил), зокрема, визначено наступне.

Суб`єктом господарювання, який є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, є КП «Володарка», що є спеціалізованим комунальним підприємством (ритуальною службою), створеним органом місцевого самоврядування.

Товар - послуги поховання (складовими яких є копання могил).

Товарними межами ринку є послуги з поховання (складовими яких є послуга з копання могил).

Споживачами зазначених послуг є фізичні та юридичні особи, що здійснюють замовлення поховання та перепоховання померлих на території кладовища у смт Володарка.

Територіальними межами ринку послуг з поховання (складовими яких є послуги з копання могил) визначено територію смт Володарка Київської області, на якій розташовано кладовище, що знаходиться на балансі КП «Володарка».

Часовими межами ринку послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) визначено період з 27.02.2015 (дата встановлення тарифів КП «Володарка» на ритуальні послуги) по 10.06.2020 (дата останнього листа КП «Володарка» до направлення подання з попередніми висновками у справі №885/22-р-02-06-15), тобто проміжок часу, протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою.

Бар`єрами вступу на ринок надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) є необхідність укладення договору про надання ритуальних послуг ритуальною службою або з сільською, селищною, міською радою.

За інформацією КП «Володарка», Підприємством протягом періоду з 01.04.2008 по 09.07.2021 не було укладено з іншими суб`єктами господарювання жодного договору про надання ритуальних послуг у смт Володарка.

Таким чином, Відділення прийшло до висновку, що КП «Володарка» протягом періоду з 27.02.2015 по 10.06.2020 (з урахуванням Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки) у межах смт Володарка Київської області займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) з часткою 100%.

Судом встановлено, що у Рішенні Відділенням при встановленні монопольного (домінуючого) становища КП «Володарка» на ринку надання послуг з відведення місць на кладовищах для поховання померлого, зокрема, визначено наступне.

Суб`єктом господарювання, який є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, є КП «Володарка», що є спеціалізованим комунальним підприємством (ритуальною службою), створеним органом місцевого самоврядування.

Товар - послуги з відведення місць на кладовищах для поховання померлих.

Товарними межами ринку є послуги з відведення місць на кладовищі смт Володарка для поховання померлих.

Споживачами зазначених послуг є фізичні та юридичні особи, що здійснюють замовлення послуг з відведення місць на кладовищі смт Володарка для поховання померлих.

Територіальними межами ринку послуг з поховання (складовими яких є послуги з поховання могил) визначено територію смт Володарка Київської області, на якій розташовано кладовище, що знаходиться на балансі КП «Володарка».

Часовими межами ринку послуги з відведення місць на кладовищі смт Володарка для поховання померлих визначено період з 27.02.2015 (дата встановлення тарифів КП «Володарка» на ритуальні послуги) по 10.06.2020 (дата останнього листа КП «Володарка» до направлення подання з попередніми висновками у справі №885/22-р-02-06-15), тобто проміжок часу, протягом якого відповідна сукупність товарно-грошових відносин між продавцями (постачальниками, виробниками) і споживачами утворює ринок товару із сталою структурою.

Бар`єри вступу на ринок: відповідно до ст. 8 Закону організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється, зокрема, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Так, згідно з пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Володарської селищної ради від 15.04.2015 № 41 «Про затвердження Положення про порядок функціонування та утримання кладовища смт Володарка» функціонування та утримання кладовища смт Володарка забезпечує КП «Володарка».

Таким чином, Відділенням зроблено висновок, що згідно з абзацом 2 частини 1 статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» КП «Володарка» у період з 27.02.2015 по 10.06.2020 (з урахуванням Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки) займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з відведення місця на кладовищі смт Володарка для поховання померлого з часткою 100%.

Проаналізувавши обставини справи № 885/22-р-02-06-15, дослідивши докази та заперечення КП «Володарка», Відділення прийшло до остаточних висновків про те, що дії КП «Володарка», які полягають у стягненні зі споживачів плати за виділення місць на кладовищі смт Володарка Київської області для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян), становлять порушення, передбачене пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з відведення місця на кладовищі для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян) у межах смт Володарка, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Господарським судом міста Києва встановлено, що під час прийняття Рішення Відділення виходило з того, що крім ритуальних послуг, передбачених Необхідним мінімальним переліком, КП «Володарка» надає послуги з відведення місця на кладовищі смт Володарка для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян). Так, КП «Володарка» за період з 01.01.2016 по 10.06.2020 надало послуги з відведення місця у кількості - 164 рази та вартістю - 13 500 грн, з відведення місця для іногородніх громадян у кількості - 20 разів та вартістю 85 000 грн. Разом з тим, відповідно до ст. 4 Закону України «Про поховання та похоронну справу» діяльність у галузі поховання базується, зокрема, на принципі безоплатного виділення місця для поховання (їхніх останків) чи урн із прахом померлих на кладовищі (у колумбарії). Також згідно з ч. 1 ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу» та пунктом 2.4. Порядку за зверненням виконавця волевиявлення померлого або особи, яка взяла на себе зобов`язання поховати померлого, на території кладовища безоплатно виділяється місце для поховання померлого відповідно до затвердженої документації. Крім того, відповідно до пункту 5 Типового положення ритуальна служба на виконання покладених на неї завдань зобов`язана безоплатно виділяти місця для поховання померлого чи урни з прахом померлого на кладовищі. Отже чинними законодавством не передбачено стягнення плати за відведення місць на кладовищах для поховання померлих. При цьому, стягнення підприємством плати із споживачів за відведення місць на кладовищі призводить до того, що споживачі сплачувати кошти за виділення земельної ділянки для поховання, хоча відповідно до положень чинного законодавства України земельна ділянка під поховання виділяється безкоштовно. Таким чином, наведені дії Підприємства призвели до ущемлення інтересів споживачів.

Разом з тим, у ході розгляду справи № 885/22-р-02-06-15 Відділенням не виявлено обставин, які можуть бути доказами у справі, та відповідно, свідчити про наявність у діях КП «Володарка» під час розроблення та подання на затвердження тарифів на послуги з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) порушень, передбачених пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на відповідному ринку.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, зокрема, зазначає, що з 01.02.2020 КП «Володарка» надавало послугу поховання безкоштовно, крім того наказом №67 від 07.06.2021 було прийнято рішення про відміну плати за відведенні місця на кладовищі для захоронення іногородніх громадян. Позивачем зазначено, що на ринку надання ритуальних послуг в смт Володарка діють інші суб`єкти господарювання які надають послуги з поховань та надання суміжних послуг. Крім того, позивачем зазначено, що відповідно до бухгалтерських документів та Інформаційної довідки №98 від 11.06.2021, доходи за 2020 від наданих послуг ритуального характеру складають всього 303 360,00 грн, а отже штраф відповідно до ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», повинен відраховуватись від прибутку отриманого від надання послуг ритуального характеру.

Відтак, позивач не погоджується з Рішенням №60/60-р/к від 22.07.2021, вважає його таким, що постановлено з порушенням норм матеріального права та просить суд визнати протиправним та скасувати Рішення.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, виходячи з того що Відділенням було правомірно встановлено обставину зловживання КП «Володарка» монопольним становищем на ринку ритуальних послуг в межах смт Володарка та правомірно накладено штраф у розмірі 68 000,00 грн.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що при розгляді даної справи Відділенням було порушено строки та порядок розгляду справи та що відповідачем не досліджено інших надавачів послуг по Київській області.

У заперечення на відповідь на відзив Відділенням зазначено, що поняття зловживання є об`єктивним поняттям та стосується поведінки суб`єкта господарювання, який займає домінуюче становище, і це дозволяє йому впливати на структуру ринку. Таким чином, у Рішенні Відділенням було доведено, а позивачем не спростовано жодними належними доказами висновку адміністративної колегії Відділення про те, що дії КП «Володарка» є порушенням у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку надання послуг з відведення місяць на кладовищі для поховання померлих (в тому числі для іногородніх громадян) у межах смт Володарка, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на цьому ринку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з пунктом 2 статті 50 Закону порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Відповідно до частин першої - третьої статті 13 Закону зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку, зокрема, визнається:

1) встановлення таких цін чи інших умов придбання або реалізації товару, які неможливо було б встановити за умов існування значної конкуренції на ринку;

2) застосування різних цін чи різних інших умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин;

3) обумовлення укладання угод прийняттям суб`єктом господарювання додаткових зобов`язань, які за своєю природою або згідно з торговими та іншими чесними звичаями у підприємницькій діяльності не стосуються предмета договору;

4) обмеження виробництва, ринків або технічного розвитку, що завдало чи може завдати шкоди іншим суб`єктам господарювання, покупцям, продавцям;

5) часткова або повна відмова від придбання або реалізації товару за відсутності альтернативних джерел реалізації чи придбання;

6) суттєве обмеження конкурентоспроможності інших суб`єктів господарювання на ринку без об`єктивно виправданих на те причин;

7) створення перешкод доступу на ринок (виходу з ринку) чи усунення з ринку продавців, покупців, інших суб`єктів господарювання.

Зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку забороняється і тягне за собою відповідальність згідно з законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону, суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо:

на цьому ринку у нього немає жодного конкурента;

не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Монопольним (домінуючим) вважається становище суб`єкта господарювання, частка якого на ринку товару перевищує 35 відсотків, якщо він не доведе, що зазнає значної конкуренції (ч. 2 ст. 12 Закону).

Згідно з частиною першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Так, судом встановлено, що Рішення прийнято Відділенням Комітету 22.07.2021, позовна заява була передана позивачем до відділення поштового зв`язку 22.09.2021 та надійшла до суду 24.09.2021, тобто, позивачем оскаржено Рішення в межах встановленого ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" строку.

Як було встановлено судом, у Рішенні Відділенням зазначено, що суб`єктом господарювання, який є об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища, є КП «Володарка», що є спеціалізованим комунальним підприємством (ритуальною службою), створеним органом місцевого самоврядування. Товарними межами ринку є послуги з поховання (складовими яких є послуга з копання могил)/ послуги з відведення місць на кладовищі смт Володарка для поховання померлих; територіальними межами ринку послуг визначено територію смт Володарка Київської області, на якій розташовано кладовище, що знаходиться на балансі КП «Володарка»; часовими межами ринку визначено період з 27.02.2015 по 10.06.2020; бар`єрами вступу на ринок надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) є необхідність укладення договору про надання ритуальних послуг ритуальною службою або з сільською, селищною, міською радою; бар`єрами вступу на ринок послуги з відведення місць на кладовищі є: відповідно до ст. 8 Закону організація діяльності в галузі поховання померлих здійснюється, зокрема, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та їх виконавчими органами. Так, згідно з пунктом 1.2 рішення виконавчого комітету Володарської селищної ради від 15.04.2015 № 41 «Про затвердження Положення про порядок функціонування та утримання кладовища смт Володарка» функціонування та утримання кладовища смт Володарка забезпечує КП «Володарка».

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками Відділення про те, що КП «Володарка» протягом періоду з 27.02.2015 по 10.06.2020 (з урахуванням Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки) у межах смт Володарка Київської області займало монопольне (домінуюче) становище на ринку надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) та послуг з відведення місця на кладовищі смт Володарка для поховання померлого з часткою 100%.

При цьому, оскільки, у ході розгляду справи № 885/22-р-02-06-15 Відділенням не виявлено обставин, які можуть бути доказами у справі, та відповідно, свідчити про наявність у діях КП «Володарка» під час розроблення та подання на затвердження тарифів на послуги з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) порушень, передбачених пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на відповідному ринку, Відділенням правомірно на підставі абзацу шостого статті 49 Закону України «Про захист економічної конкуренції» закрито провадження у справі № 885/22-р-02-06-15 в частині, що стосується економічно необґрунтованої вартості послуг з поховання (складовими яких є послуги з копання могил).

Щодо твердження позивача про те, що на ринку надання ритуальних послуг діють інші суб`єкти господарювання, які надають послуги з поховань та надання суміжних послуг, однак, Відділенням ця обставина належним чином не досліджувалася, а також про те, що дії або бездіяльність, які можуть містити ознаки порушень конкурентного законодавства КП «Володарка» не здійснювало умисно, оскільки, відповідно до чинного законодавства виконавців послуг та вартість послуг з поховання встановлює саме Володарська селищна рада, суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ст. 10 Закону України «Про поховання та похоронну службу» надання ритуальних послуг відповідно до необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 8 цього Закону, здійснюється ритуальними службами або за договором суб`єктами господарювання інших форм власності. Вартість таких послуг встановлюється в порядку і в межах, встановлених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Згідно Необхідного мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг встановленні наступні послуги, серед яких зокрема - оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання та копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили).

Згідно п. 5 Типового положення про ритуальну службу в Україні ритуальна служба відповідно до покладених на неї завдань зобов`язана, зокрема, безоплатно виділяти місця для поховання померлого чи урни з прахом померлого на кладовищі (у колумбарії).

Відповідно до п.8.1. Типового положення про ритуальну службу в Україні суб`єкт господарювання (далі - СГ), що виявив бажання працювати на ринку ритуальних послуг, має подати до територіальної ритуальної служби відповідну заяву щодо укладання договору про надання ритуальних послуг на ім`я її керівника та долучити до заяви (засвідчені у встановленому порядку копії) такі документи: копію довідки про включення до ЄДРПОУ для юридичної особи або довідки про присвоєння ідентифікаційного номера для фізичної особи; копію свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності; перелік послуг, що пропонуються для надання СГ; режим роботи та номер телефону. Протягом 14 робочих днів з дня отримання заяви територіальна ритуальна служба укладає з суб`єктом господарювання договір про надання послуг при наявності всього переліку документів, передбачених цим пунктом. Безпідставна відмова в укладанні договору не допускається, вона повинна бути аргументована.

Отже, бар`єром вступу на ринок надання послуг є укладення договору про надання ритуальних послуг з ритуальною службою або з сільською, селищною або міською радою.

Відповідно до ч.1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Як встановлено Відділенням у Рішенні підприємством (позивачем) протягом періоду з лютого 2015 року по 06.07.2021 не було укладено з іншими суб`єктами жодного договору про надання ритуальних послуг у смт Володарка (відповідно до інформації з листів від 12.11.2019 № 549 та від 06.07.2021 № 116).

Відтак, Відділення прийшло до правомірного висновку про те, що КП «Володарка» є єдиним суб`єктом господарювання, який у період з 27.02.2015 по 10.06.2020 здійснювало надання послуг з поховання (складовими яких є послуга з копання могил) у межах смт Володарка Київської області.

При цьому, пунктом 5 Типового положення саме на ритуальну службу покладено обов`язок безоплатного виділення місця для поховання померлого чи урни з прахом померлого на кладовищі, однак, позивачем стягувалась плата за відведення місць на кладовищі для поховання померлих (в тому числі іногородніх громадян) в територіальних межах у смт Володарка.

Доказів, які б спростовували дану обставину позивачем, як під час розгляду справи Відділенням, так і під час розгляду судової справи Господарським судом міста Києва, надано не було.

Щодо доводів позивача про припинення порушення на час розгляду справи № 885/22-р-02-06-15, суд зазначає, що часовими межами досліджуваного ринку є період з 27.02.2015 по 10.06.2020.

Так, зокрема судом встановлено, що Відділенням виправлено описку в Рішенні, про що винесено Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки, відповідно до якого датою на сторінці 1, абзаці 42, 62, 117, п.1 резолютивної частини потрібно вважати « 10.06.2020».

Відповідно до ч.3 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України, які прийняли рішення, не мають права його скасувати або змінити, крім випадків, передбачених статтею 58 цього Закону. Вони можуть виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки, роз`яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту, а також прийняти додаткове рішення, якщо з якогось питання, що досліджувалося під час розгляду справи, не прийнято рішення.

Згідно п. 34 Тимчасових правил розгляду справ органи Комітету, які прийняли рішення, не мають права його скасувати або змінити.

Вони вправі виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки, роз`яснити своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту, а також прийняти додаткове рішення, якщо з якогось питання, що досліджувалося під час розгляду справи, не прийнято рішення. Про виправлення допущеної в рішенні описки чи явної арифметичної помилки, роз`яснення рішення приймається розпорядження, яке протягом трьох робочих днів з дня його прийняття надсилається особам, які брали участь у справі.

З огляду на зазначене, та оскільки Розпорядження від 10.01.2021 про виправлення описки чинне та позивачем не оскаржувалось, суд приймає до уваги доводи відповідача у частині визначення часових меж ринку по « 10.06.2020».

Разом з тим, відміна з 07.06.2021 плати за відведення місця на кладовищі в смт Володарка для захоронення іногородніх громадян та резервування місця для захоронення в майбутньому, виходить за встановлені часові межі ринку, а відтак, не стосується предмета розгляду справи № 885/22-р-02-06-15.

Також, судом не беруться до уваги доводи позивача про відсутність умислу в його діях, що кваліфіковані Відділенням як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки, передумовами затвердження рішеннями виконавчого комітету Володарської селищної ради тарифів на надання підприємством ритуальних послуг були саме звернення КП «Володарка» з відповідними розрахунками тарифів на такі послуги. Більше того, суд звертає увагу на те, що зловживання - це лише питання доведеності факту, об`єктивної сторони правопорушення і не вимагає аналізу суб`єктивної сторони, намірів домінуючої сторони, тощо.

Зазначаючи про неправомірність Рішення, КП «Володарка» також стверджує, що дохід за 2020 рік від надання послуг ритуального характеру становить 303 360,00 грн, при цьому дані послуги є допоміжною діяльністю підприємства яка складає 1/8 частину всієї діяльності, а отже штраф потрібно було рахувати від обсягу діяльності по наданню послуг ритуального характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. У разі наявності незаконно одержаного прибутку, який перевищує десять відсотків зазначеного доходу (виручки), штраф накладається у розмірі, що не перевищує потрійного розміру незаконно одержаного прибутку. Розмір незаконно одержаного прибутку може бути обчислено оціночним шляхом.

Таким чином, штраф накладається у розмірі до 10% доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації всієї продукції (всіх товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відділенням у п.129 Рішення встановлено, що відповідно до податкової декларації з податку на прибуток КП «Володарка», сума доходу від будь-якої діяльності становить 19 236 795,00 грн.

У п.130 Рішення Відділенням зазначено, що при визначені розміру штрафу було враховано наступне:

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку підприємства виявлено вперше;

- порушення припинено.

Отже, Відділенням при визначенні розміру штрафу було взято до уваги обставину припинення підприємством порушення у вигляді стягнення сплати за відведення місця для поховання у межах смт Володарка, з огляду на що суд відхиляє доводи позивача про необґрунтованість визначеного відповідачем розміру штрафу.

Стосовно тверджень позивача про порушення строків та порядку розгляду Відділенням справи № 885/22-р-02-06-15, суд зазначає наступне.

Позивач у відповіді на відзив зазначає, що Комітет порушив процедуру розгляду справи та розглядав її протягом 7 років з 2015 по 2021 рік, протягом цього періоду Комітетом не було надано ніяких рекомендацій на усунення порушень. Також представником КП «Володарка» в судовому засіданні, що відбулось 28.06.2022 було вказано, що Комітетом на адресу КП «Володарка» не направлялось розпорядження про початок розгляду справи.

Так, судом встановлено, що Розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 03.04.2015 № 39/ПС-02-06 розпочато розгляд справи № 885/22-р-02-06-15 за ознаками вчинення КП «Володарка» порушень.

У ході проведення вказаного дослідження Відділенням було направлено до КП «Володарка» вимоги про надання інформації від 09.06.2015 № 02-06/1198, від 11.01.2017 № 02-06/77, від 18.09.2019 № 60-02/5334, від 01.11.2019 № 60-02/6187 та від 26.05.2020 № 60-02/2814.

Листами від 19.06.2015 № 215 (вх. Відділення від 03.07.2015 № 01-11-1345), від 30.01.2017 № 28 (вх. Відділеня від 03.02.2017 № 01-11-333), від 08.10.2019 № 500 (вх. Відділення від 16.10.2019 № 60-01/3674), від 12.11.2019 № 549 (вх. Відділення від 18.11.2019 № 60-01/4083), від 10.06.2020 № 199 (вх. Відділення від 16.06.2020 № 60-01/2217) КП «Володарка» надала інформацію відповідно до вищезазначених вимог.

Листом від 31.05.2021 № 60-02/4196 було направлено копію подання з попередніми висновками у справі № 885/22-р-02-06-15 на адресу Підприємства.

Листом від 14.06.2021 № 101 (вх. Відділення від 17.06.2021 № 60-01/3329) КП «Володарка» надало до Відділення заперечення щодо подання з попередніми висновками у вказаній справі.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції» Розпорядження про початок розгляду справи надсилається відповідачу протягом трьох робочих днів з дня його прийняття. У разі коли відповідача визначено після початку розгляду справи, йому протягом трьох робочих днів надсилається розпорядження про залучення до участі у справі як відповідача разом з розпорядженням про початок розгляду справи.

Відповідно до ч.1 ст. 46 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України мають право надавати рекомендації органам влади, органам місцевого самоврядування, органам адміністративно-господарського управління та контролю, суб`єктам господарювання, об`єднанням стосовно припинення дій, які містять ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, усунення причин виникнення цих порушень і умов, що їм сприяють, а у разі, якщо порушення припинено, - щодо вжиття заходів для усунення наслідків цих порушень. Рекомендації надаються у формі листа.

Таким чином, з огляду на наявне листування між сторонами (перший лист від КП «Володарка» датований 19.06.2015) підприємство було обізнано про розгляд справи Відділенням Комітету. Крім того суд зазначає, що надання Комітетом рекомендацій є його правом а не обов`язком, відтак суд відхиляє доводи позивача в цій частині.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 15 «Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства» для кваліфікації дій суб`єктів господарювання як зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або як антиконкурентних узгоджених дій, або як недобросовісної конкуренції не є обов`язковим з`ясування настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків.

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13-15 і 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", статті 4, 6, 8, 15-1, 16, 17 і 18 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції"). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Таким чином, проаналізувавши обставини справи в сукупності, суд дійшов висновку, що при прийнятті Рішення № 60/60-р/к від 22.07.2021 у справі № 885/22-р-02-06-15 Відділення Комітету діяло у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений законом; висновки, викладені у Рішенні № 60/60-р/к, відповідають фактичним обставинам справи та є обґрунтованими.

За наведених обставин, з огляду на недоведення позивачем наявності підстав, визначених статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", позовні вимоги про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/60-р/к задоволенню не підлягають.

При цьому, суд також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача покладаються на позивача у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 07.07.2022

Суддя Ю.В. Картавцева