ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2022 року м. Дніпро Справа № 904/9207/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. (доповідач)

суддів: Орєшкіної Е.В., Іванова О.Г.

секретар судового засідання: Манець О.В.

представники сторін:

від позивача: Гончаров С.А., представник

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022р. (суддя Ярошенко В.І., м. Дніпро)

за позовом: Приватного науково-виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ", м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних за Договором № 06/77-11 від 20.01.2011 року

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Приватне науково-виробниче підприємство "ЕЛЕКОМ" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" стягнення заборгованості, пені, інфляційних втрат та 3% річних за Договором № 06/77-11 від 20.01.2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору № 06/77-11 від 20.01.2011 р., в частині повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Відповідач не скористався своїм правом та не надав суду відзиву на позов.

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 р. позов задоволено частково - стягнуто з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на користь Приватного науково-виробничого підприємства "ЕЛЕКОМ" основний борг у розмірі 246 423,76 грн., 3 % річних у розмірі 14 024,05 грн., інфляційні втрати у розмірі 44 481,80 грн., пеню у розмірі 33 293,08 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 5 073,34 грн.. В іншій частині позову відмовлено.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Акціонерне товариство "ДНІПРОВАЖМАШ", в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. ст. 7, 29, 42 ГПК України, в частині забезпечення однієї із засад судочинства, а саме рівності прав сторін перед законом та судом та можливості реалізації своїх прав та охоронюваних законом інтересів в судовому процесі.

Зокрема, Апелянт вказує на те, що розгляд справи відбувся без участі його представника.

Крім того, на думку Скаржника, Позивач нарахував пеню за специфікацією № 96 від 03.07.2022р. за загальний період з 08.09.2020 р. по 09.03.2021 р., на суму 26 336,88 грн., тобто з пропуском строку позовної давності щодо стягнення пені , за період з 08.09.2020р. по 06.12.2020р..

Скаржник вважає, що не дослідження судом першої інстанції всіх обставин справи, не надання їм належної оцінки привело до винесення неправильного та необ`єктивного рішення.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст. 263 ГПК України та не надав суду відзивів на апеляційну скаргу, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2022 р. для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Кощеєв І.М. (доповідач), судді Орєшкіна Е.В., Іванов О.Г..

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.02.2022 р. витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи/копії матеріалів справи № 904/9207/21. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.01.2022 р. по справі № 904/9207/21 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

13.03.2022 р. матеріали справи № 904/9207/21 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.04.2022 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 р. у справі № 904/9207/21 залишено без руху, надано апелянту строк для усунення недоліків, а саме, для надання суду доказів сплати судового збору, у розмірі 7 641 грн. 80 коп..

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2022 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 07.07.2022 р..

Відповідач не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача.

В судовому засіданні 07.07.2022 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

7. Встановлені судом обставини справи.

20.11.2011 р., між Приватним науково-виробничим підприємством "ЕЛЕКОМ" (продавець) та Відкритим акціонерним товариством "ДНІПРОВАЖМАШ" (покупець) було укладено договір № 06/77-11 (далі - договір).

Відповідно до п. 1 договору, продавець зобов`язується поставити продукцію, а покупець прийняти і оплатити продукцію згідно специфікацій, що додаються (додатковим угодам, додатками), які є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.1 договору, вартість, ціна, найменування та кількість продукції, поставленої по цьому договору, вказується в специфікаціях. В ціну включено вартість завантаження.

На момент підписання договору орієнтовна сума договору становить 100 000, 00 (сто тисяч) гривень з врахуванням ПДВ 20 % (п. 2.3 договору).

Пунктом 3.1 договору встановлено, що покупець здійснює оплату шляхом перерахування попередньої 50 % оплати вартості замовленої продукції протягом п`яти банківських днів з моменту виставлення рахунку: решту 50 % - протягом п`яти банківських днів з моменту отримання повідомлення від постачальника про наявність продукції на складі, якщо інше не вказано в специфікації.

Оплата здійснюється в національній валюті України шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. У виставленому рахунку на оплату (попередню оплату) продавець зобов`язується вказувати номер цього договору (п. 3.2 договору).

Поставка продукції здійснюється партіями по заявці покупця. Базисні умови поставок: - м. Дніпропетровськ, склад покупця. Термін поставки по цьому договору вказується в специфікації (п.п. 4.1 - 4.3 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що у випадку порушення покупцем строків оплати (п. 3.1), обговорених цим договором, покупець сплачує пеню в розмірі 0, 1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ.

Цей договір вступає в силу після його підписання і діє до 31.12.2011 р. ( п. 11.1 договору ).

Додатковою угодою № 9 від 14.12.2018 р. сторонами пролонговано термін дії договору до 31.12.2021 р..

На виконання умов договору між сторонами складено Специфікації, якими визначено умови оплати за товар та терміни його постачання.

За Специфікацією № 96 від 03.07.2020 р. до договору, сума поставки складає 477 308,16 грн., у т.ч. ПДВ - 79 551,36 грн.. Оплата 100 % вартості товару протягом 60 календарних днів після поставки. Термін постачання - протягом 10 календарних днів після підписання специфікації.

Фактична сума поставки за даною Специфікацією складає 496 871,28 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 82 811,88 грн., що підтверджується підписаною сторонами без заперечень видатковою накладною № Э0709-2 від 09.07.2020 р..

За Специфікацією № 107 від 18.12.2020 р. до договору, сума поставки складає 91 104 грн., у т.ч. ПДВ - 15 184 грн.. Оплата 100 % вартості товару протягом 30 календарних днів після поставки. Термін постачання - протягом 14 календарних днів після підписання специфікації.

Фактична сума поставки за даною Специфікацією складає 91 104 грн., в тому числі ПДВ 20 % - 15 184 грн., що підтверджується підписаною сторонами без заперечень видатковою накладною № Э0222-6 від 22.02.2020 р..

Загальна сума поставленого товару, за Специфікаціями № 96 від 03.07.2020 р. та № 107 від 18.12.2020 р., становить 587 975,28 грн.

Для досудового врегулювання позивачем направлялася претензія № 118 ВІД 23.06.2020 р. та вимога № 165 від 09.09.2021 р., про сплату суми заборгованості.

За весь період Відповідач частково виконав свої зобов`язання за вищезазначеними Специфікаціями та сплатив заборгованість за поставлений товар, у розмірі 341 551,52 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Не сплаченою залишилася сума заборгованості, у розмірі 246 423,76 грн..

Зазначені обставини і стали причиною звернення позивача до суду з даними позовом, в якому Позивач, окрім суми основного боргу, в розмірі 246 423,76 грн., просить суд стягнути з Відповідача також пеню, в розмірі 33 293,08 грн., 3 % річних, у розмірі 14 228,23 грн. та інфляційних втрат у розмірі 45 690,57 грн..

За наслідками розгляду позову господарським судом прийнято оскаржуване рішення у даній справі.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника Позивача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Враховуючи нездійснення наразі Відповідачем повної оплати вартості отриманого товару та штрафних санкцій за несплачену поставлену продукцію за Договором № 06/77-11 від 20.11.2011 р., Приватне науково-виробниче підприємство "ЕЛЕКОМ" звернулось до господарського суду з позовними вимогами до Відкритого акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" про стягнення означеної суми штрафних санкцій.

Отже, сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до сплати залишку вартості поставленого товару та штрафних санкцій за порушення ( прострочення у виконанні ) зобов`язань зі своєчасної оплати, обумовленої в договорі продукції.

Беручи до уваги правову природу укладеного Договору № 06/77-11 від 20.11.2011 р., кореспондуючі права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з поставки, які (приписи), в свою чергу, згідно ч. 2 ст. 712 ЦК України передбачають можливість застосування загальних положень про купівлю-продаж.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

Беручи до уваги встановлену ст. 204 ЦК України та не спростовану в межах цієї справи в порядку ст. 215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору, апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст. ст. 11, 509 ЦК України та ст. ст. 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Як встановлено ч. 1 ст. 265 ГК України, ст. ст. 655, 662 та 663 ЦК України, Продавець зобов`язаний передати товар, визначений у договорі купівлі-продажу у строк, встановлений договором, разом з товаросупровідними документами. Означений обов`язок ч.1 ст.712 цього Кодексу безпосередньо закріплений і для договору поставки.

Наразі, отримання коштів (штрафних санкцій) за отриманий товар та за прострочення виконання такого зобов`язання з оплати поставленого товару є належним об`єктом судового захисту у розумінні ст. 5 ГПК України та ст. 15 ЦК України правом Позивача, примушення Відповідача до сплати яких - є належним способом судового захисту у разі наявності порушення такого зобов`язання з боку останнього.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). При цьому, приписи ч. 7 ст. 193 ГК України та ст. 525 ЦК України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст. 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 202 ГК України та ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи викладене, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати поставленого товару за договором, що зумовлює право Позивача у разі неповної та несвоєчасної оплати товару на нарахування у відповідності до пункту 7.1 договору пеню в розмірі 0, 1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ.

Суд першої інстанції, задовольняючі позов у повному обсязі, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмонтажспецбуд" на користь фізичної особи-підприємця Решотки Сергія Павловича, крім суми основного боргу, інфляційні втрати у розмірі 41 660,32 грн., 36% річних у розмірі 294 369,09 грн., пеню у розмірі 167 064,09 грн., штраф у розмірі 76 614,43 грн..

Предметом апеляційного оскарження та, відповідно, апеляційного розгляду у цій справі є ухвалене судове рішення в частині стягнення стягнення пені, а відтак, враховуючи, що рішення в частині задоволення вимог щодо основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат сторонами не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права щодо винесення судом першої інстанції рішення в частині задоволення вимог щодо основного боргу, 3 % річних та інфляційних втрат.

Так, доводи Скаржника, про те, що розглянувши справу без участі його представника суд першої інстанції порушив вимоги ГПК України щодо рівності прав сторін перед законом та судом, колегія суддів відхиляє як безпідставні, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.12.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 904/9207/21. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу для подання відзиву на позов було встановлено 15-тиденний строк, з дня отримання даної ухвали.

З наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 06.12.2021 р. була отримана уповноваженим представником Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" 15.12.2021 р..

Отже, Відповідач повинен був подати відзив на позов не пізніше 30.12.2021 р., останнім днем надходження якого до суду, з урахуванням нормативних строків пересилання місцевої рекомендованої поштової кореспонденції, є 06.01.2022 р..

Проте, Відповідач не подав відзив на позов не лише до 06.01.2022 р.., а навіть до 07.02.2022 р. дату винесення судом оскаржуваного рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 161 ГПК України, заявою по суті справи, зокрема, є відзив на позовну заяву.

Відповідно до ст. 165 ГПК України, у відзиві відповідач викладає заперечення проти позову. Відзив повинен містити перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього. Копія відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи повинна бути надіслана (надана) одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

До відзиву додаються, зокрема, докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення Відповідача, якщо такі докази не надані Позивачем.

Оскільки, Відповідач, належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідач не скористався своїми процесуальними правами, тому правильно прийняв рішення за наявними у справі матеріалами.

Разом з тим, суд першої інстанції доречно зазначив на тому, що ст. 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, яка кореспондується із ч. 2 ст. 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Щодо доводів Скаржника нарахування Позивачем пені за специфікацією № 96 від 03.07.2022 р. з пропуском строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось, згідно п. 7.1 договору встановлено, що у випадку порушення покупцем строків оплати (п. 3.1), обговорених цим договором, покупець сплачує пеню в розмірі 0, 1 % від суми невиконаного зобов`язання за кожний день прострочки, але не більше подвійної ставки НБУ.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленого товару, Позивачем нарахована та заявлена до стягнення пеня за порушення строків оплати товару, за специфікацією № 96 від 03.07.2020 р., за загальний період з 08.09.2020 р. по 09.03.2021 р., на суму 26 336, 88 грн. та за специфікацією № 107 від 18.12.2020 р., за загальний період з 25.03.2021 р. по 23.09.2021 р., на суму 7 056, 20 грн..

Враховуючи те, що факт порушення зобов`язання підтверджений належними та достатніми доказами, а також враховуючи, що сторони у договорі передбачили стягнення пені у разі порушення покупцем строків оплати поставленого товару, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог Позивача, щодо стягнення пені.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки ( як штрафу, так і пені ) застосовується позовна давність в один рік.

При цьому, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

З огляду на те, що під час розгляду прави в суді першої інстанції Відповідачем не заявлялось клопотання про застосування строку позовної давності, а суд з власної ініціативи зазначити про сплив позовної давності не може, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що вимога Позивача про стягнення з відповідача пені є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі у сумі 33 293,08 грн.. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі № 484/3778/16-ц.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги Відповідача.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

10. Судові витрати.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 р. у справі № 904/9207/21 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст. 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.07.2022 р.

Головуючий І.М. Кощеєв

Суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.Г. Іванов