номер провадження справи 34/61/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

01.07.2022 Справа № 908/2356/19

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О.,

при секретареві судового засідання Балицькій Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» від 21.06.2022 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 908/2356/19

за позовом Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (вул. Б. Хмельницького, буд. 6, м. Київ, 01001)

до відповідача: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, ідентифікаційний код юридичної особи 03345716 (вул. Заводська, буд. 7, м. Запоріжжя, 69035)

про стягнення суми

За участю уповноважених представників сторін:

від позивача: Поліщук Н.Г. ( в режимі відеоконференції);

від відповідача: Бурдак О.В., посвідчення № ЗП 001560 від 09.02.2018, довіреність № Др-49-0622 від 03.06.2022, Грамчук М.О., посвідчення № ЗП 001595 від 28.02.2018, довіреність № др-130-1221 від 29.12.2021

ВСТАНОВИВ:

21.06.2022 до Господарського суду Запорізької області від Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз від 21.06.2022 надійшла заява про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 908/2356/19.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 21.06.2022 заяву визначено для розгляду судді Науменку А.О.

Заяву подано на підставі ст. 42, ст. 160 та ст. 328 Господарського процесуального кодексу України і мотивовано тим, що вказана у наказі заборгованість підлягає врегулюванню в порядку передбаченому Законом України від 14 липня 2021 року № 1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного». В силу вимог ст. 1 Закону №1639 заборгованість операторів газорозподільних систем, у тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, та/або реструктуризована, за договорами купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних та власних потреб, укладеними з акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", не сплачена станом на розрахункову дату. Тобто, сфера дії Закону №1639 поширюється на правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, а основна заборгованість за договором від 04.01.2013 №13-215-ВТВ підлягає взаєморозрахунку в цілях погашення заборгованості за приписами ст. 4 Закону №1639, а інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на цю заборгованість підлягають списанню в порядку ст. 6 Закону №1639. Закон №1639 (а саме, статті 4, 5, 6 цього Закону) передбачає, що підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, заборгованість операторів газорозподільних систем (АТ «Запоріжгаз») станом на розрахункову дату (розрахункова дата - 31 грудня 2020 року) за договорами купівлі-продажу природного газу для виробничо-технологічних потреб (за договором купівлі-продажу природного газу № 13-215-ВТВ від 04.01.2013) укладеними з НАК «Нафтогаз України» та залишилася неоплаченою станом на розрахункову дату, визначену Законом № 639, тобто на 31.12.2020 року погашається наступним чином: за рахунок видатків державного бюджету (ст. 4 Закону №1639); неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на

заборгованість підлягають списанню (ст. 6 Закону № 1639). Законом №1639 не передбачено інших способів врегулювання цієї заборгованості, окрім тих, що визначені ст. 4-6, а тому рішення суду про стягнення цієї заборгованості не можуть виконуватися в іншому порядку. Подібні механізми врегулювання заборгованості містить Закон України 3 листопада 2016 року № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон №1730). Судова практика застосування Закону №1730 допускає визнання наказу господарського суду таким, що не підлягає виконання з посиланням на норми Закону №1730.

АТ НАК Нафтогаз України, позивач по справі, проти задоволення вказаної вище заяви заперечив письмово. Звертає увагу Господарського суду Запорізької області, що посилання АТ «Запоріжгаз» на Закон № 1639, як на підставу для визнання наказу у справі № 908/2356/19 таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним. Так, відповідно до положень статей 1 та 2 Закону №1639 дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК «Нафтогаз України» природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) -відкритого загальнодоступного переліку підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. При цьому, згідно Закону № 1639 рішення про включення або про відмову у включенні до Реєстру приймається Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюється на її офіційному веб-сайті. Таким чином, врегулювання заборгованості на умовах визначених положеннями Закону №1639, поширюються виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру й сам боржник у заяві з цим фактом погоджується. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 17.12.2021 року № 2635 «Про відмову у включенні АТ «Запоріжгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу» відмовлено у включенні Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (роздрукована копія додається). Отже на сьогодні боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості відповідно до Закону № 1639, а відтак підстава подання даної заяви відсутня. В контексті статті 6 Закону № 1639, на сьогодні, основний борг за Договором купівлі-продажу природного газу № 13-215-ВТВ від 04.01.2013 боржником не погашено, взаєморозрахунки згідно ст.4 Закону № 1639 не проведено, договір про реструктуризацію заборгованості за природний газ на виконання вимог Закону № 1639 не укладено. Наведена у заяві боржника практика не доводить та не підтверджує доводи АТ «Запоріжгаз» щодо необхідності врегулювання заборгованості у даній справі виключно відповідно до Закону № 1639. Позивач зазначає, що вже наявна судова практика щодо необхідності бути включеним до Реєстру, як необхідна умова врегулювання заборгованості згідно Закону №1639 та посилається на постанови Верховного Суду, Центрального апеляційного господарського суду, тощо.

В судовому засіданні 01.07.2022 здійснювалось фіксування судового процесу за допомогою комплексу Акорд.

Представники учасників в судовому засіданні надали свої пояснення щодо поданих заяв та заперечень.

По закінченні судового засідання суд постановив ухвалу, вступну та резолютивну частини якої було оголошено в судовому засіданні.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, заслухавши представників сторін, суд вважає, що заява відповідача підлягає частковому задоволенню виходячи з такого.

Акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз 49 353 014,23 грн, з яких: 38 830 561,22 грн інфляційні втрати та 10 522 453,01 грн 3% річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що на виконання умов договору № 13-215-ВТВ на купівлю-продаж природного газу від 04.01.2013, укладеного сторонами, протягом січня 2013 року - грудня 2015 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 553427353,98 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу. Відповідач за отриманий від позивача природний газ розрахувався несвоєчасно та не у повному обсязі. Залишок заборгованості у розмірі 191 364 989,99 грн не сплатив. Враховуючи не сплату відповідачем позивачу заборгованості у розмірі 191 364 989,99 грн, позивач просив стягнути з відповідача 38 830 561,22 грн інфляційних втрат за період з вересня 2019 по травень 2019 та 10 522 453,01 грн 3% річних за період з 12.09.2017 по 12.07.2019, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 38 830 561 грн 22 коп. інфляційних втрат, 10 522 453 грн 01 коп. 3% річних та 672 350 грн 00 коп. судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 у справі № 908/2356/19 рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 залишено без змін.

20.06.2022 на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі № 908/2356/19 видано наказ про стягнення з Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз, ідентифікаційний код юридичної особи 03345716 (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, буд. 7) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, ідентифікаційний код юридичної особи 20077720 (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6) 38830561 (тридцять вісім мільйонів вісімсот тридцять тисяч п`ятсот шістдесят одна) грн 22 коп. інфляційних втрат, 10522453 (десять мільйонів п`ятсот двадцять дві тисячі чотириста п`ятдесят три) грн 01 коп. 3% річних та 672 350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) грн 00 коп. судового збору.

Обов`язковість виконання судових рішень встановлена у статтях 18, 326 Господарського процесуального кодексу України, статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Питання порядку виконання судових рішень врегульоване статтею 129-1 Конституції України, у відповідності до якої суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, у визначеному законом порядку, утверджує авторитет держави як правової і, навпаки, невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Враховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, ст.ст. 18, 326 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення ст. 328 Господарського процесуального кодексу України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При розгляді цієї справи по суті постановою Центрального апеляційного господарського суду від 30.05.2022 у справі № 908/2356/19 встановлено, що: «06.01.2022 AT "Запоріжгаз" звернулась до суду із заявою про закриття провадження у справі №908/2356/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. За змістом клопотання про закриття провадження Відповідач обґрунтовує відсутністю предмета спору, в зв`язку із положеннями Закону України від 14 липня 2021 року N 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон №1639). Щодо цього клопотання колегія суддів зазначає наступне. З метою створення умов для підтримання стабільного фінансово-економічного стану 14.07.2021 був прийнятий Закон України №1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", дія якого направлена на врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу. Так, відповідно до положень статей 1 та 2 Закону №1639 дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) - відкритого загальнодоступного переліку підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП). Згідно зі ст. 4 Закону №1639 обсяги заборгованості, що підлягають врегулюванню відповідно до статті 4 цього Закону: - підтверджуються висновком суб`єкта аудиторської діяльності: - затверджуються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, відповідно до статті 3 цього Закону на підставі висновку суб`єкта аудиторської діяльності. Також Закон №1639 передбачає випадки виключення учасника процедури врегулювання заборгованості з Реєстру здійснюється за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Отже, Закон №1639 визначає порядок включення та виключення підприємства з відповідного Реєстру за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Таким чином, врегулювання заборгованості на умовах визначених положеннями Закону №1639 поширюються виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру. Доказів про включення Відповідача до відповідного Реєстру не надано, як і доказів, що підтверджують реструктуризацію основного боргу по договору, чи виконання такого договору реструктуризації. Окрім того, 17.12.2021 Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг винесла постанову №2635, якою постановила: "Про відмову у включенні AT "ЗАПОРІЖГАЗ" до Реєстру підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу". Таким чином, доводи Відповідача про застосування положень Закону №1639 до вимог у справі та закриття провадження у справі на цій підставі є безпідставними».

Позивач по справі також посилається на аналогічні висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01.02.2022 року у справі №902/368/16, та в постановах Центрального апеляційного господарського суду від 17.11.2021 у справі № 904/5739/19, від 18.04.2022 у справі № 904/4470/16 (ухвалою Верховного Суду від 10.05.2022 відмовлено у відкритті касаційного провадження), від 28.06.2022 у справі № 904/1224/18.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 4 ст. 236 ГПК України).

Таким чином, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду стосовно застосування саме Закону №1639, а також правові позиції Центрального апеляційного господарського суду.

Посилання відповідача на позицію Верховного Суду, яка викладена в постановах від 23.11.2021 у справі №161/11800/19, від 18.11.2021 у справі №913/212/21, від 25.11.2021 у справі № 911/944/21 відхиляється з огляду на неподібність правовідносин.

Доводи відповідача з приводу прийняття Верховною Радою України в червні 2022 року двох законопроектів за основу, поданих Урядом: №7429 (внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» та № 7427 (про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання протягом дії воєнного стану та подальшого відновлення), з метою врегулювання окремих відносин на ринку природного газу, наразі не є підставою для задоволення заяви. У випадку набуття чинності вказаними законами, АТ Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз не позбавлений права звернутись з новою заявою про визнання наказу від 20.06.2022 таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи викладене, з підстав застосування Закону №1639 заява про визнання наказу від 20.06.2022 таким, що не підлягає виконанню, задоволенню не підлягає.

Разом з тим, приймаючи до уваги сплату заявником судового збору у сумі 672350 грн. добровільно 03.06.2022 за платіжним дорученням № 37, в цій частині суд задовольняє заяву Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз від 21.06.2022 та визнає наказ Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі № 908/2356/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 672 350 грн судового збору, оскільки обов`язок боржника відсутній.

Керуючись ст.ст. 233-235, 328 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз від 21.06.2022 про визнання наказу Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі № 908/2356/19 таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

2. Визнати наказ Господарського суду Запорізької області від 20.06.2022 у справі № 908/2356/19, виданий на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 24.12.2019 у справі №908/2356/19 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення 672 350 (шістсот сімдесят дві тисячі триста п`ятдесят) грн 00 коп. судового збору.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено ГПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.07.22.

Суддя А.О. Науменко