ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2022 Справа № 914/685/22

Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу

позивача Східницької селищної ради Львівської області

до відповідача Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство"

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області

про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища

за участю представників:

від прокуратури Колосовська Л.Р.

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

від третьої особи не з`явився

Суть спору: Позовні вимоги заявлено Керівником Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу Східницької селищної ради Львівської області до відповідача Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 122741,55 грн.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та відображено у протоколах судового засідання.

Представник прокуратури в судовому засіданні 23.06.2022р. позові вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, що наведені у позовній заяві.

Позивач, відповідач та третя особа явку представників в судове засідання 23.06.2022р. не забезпечили.

Відповідачем подано клопотання (вх.№13371/22 від 22.06.2022р.) про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити явку представника в судове засідання 23.06.2022р.

Розглянувши клопотання (вх.№13371/22 від 22.06.2022р.) про відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні, оскільки відповідачем не обгрунтовано в чому полягає неможливість з`явитися в судове засідання, а також не подано жодних доказів на підтвердження вказаної обставини.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься достатньо доказів для вирішення спору по суті.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, заслухавши представника прокуратури, суд встановив таке.

30.10.2020р. за фактом незаконної порубки лісу невстановленими особами 26.10.2020р., в квадраті 3 виділ 3, квадраті 4 виділ 13, квадраті 4 виділ 1, квадраті 4 виділ 1, квадраті 4 виділ 2, квадраті 3 виділ 12, квадраті 3 виділ 15, квадраті 2 виділ 16 Східницького лісництва у загальній кількості 10 дерев породи ялиця біла та ялина Дрогобицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України було відкрито кримінальне провадження №0001373.

Дрогобицькою окружною прокуратурою Львівської області у ході реалізації представницьких повноважень було опрацьовано матеріали кримінального провадження від 30.10.2020р. №0001373 за фактом незаконної порубки лісу та надіслано на адресу Державної екологічної інспекції у Львівській області лист №14.52/04-27-164ВПХ-22 від 18.01.2022р., в якому зазначено про необхідність проведення розрахунку збитків спричинених незаконною порубкою дерев.

16.02.2022р. Державною екологічною інспекцією у Львівській області на адресу Дрогобицької окружної прокуратури скеровано лист №06-798 від 16.02.2022р. із розрахунком розміру шкоди, заподіяної лісу, визначеної на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, розмір якої становить 122741,55 грн.

Як зазначено у позовній заяві, прокуратурою встановлено, що вищевказані лісові ділянки, в яких було здійснено незаконну рубку лісу, відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування перебувають у постійному користуванні Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство".

Як вказано прокурором, враховуючи наведене, згідно із положеннями статей 105, 107 Лісового кодексу України, статей 68, 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчій йому території земель лісового фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев породи ялиця біла та ялина (усього 10 штук), а відтак, на виконання вимог чинного законодавства повинен бути притягнутий до відповідальності за правопорушення, тобто має відшкодувати шкоду, заподіяну внаслідок допущення ним незаконної вирубки дерев.

Враховуючи наведене Керівник Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу Східницької селищної ради Львівської області звернувся до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до відповідача Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Державної екологічної інспекції у Львівській області про відшкодування збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в розмірі 122741,55 грн.

Східницька селищна рада Львівської області подала клопотання (вх.№9544/22 від 10.05.2022р.), в якому позивач позовні вимоги Керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області підтримує повністю та просить проводити підготовче судове засідання та розгляд справи по суті без участі його представника.

Відповідач проти позову заперечив, подавши відзив на позовну заяву, в якому Державне підприємство "Дрогобицьке лісове господарство" зазначає, що даний позов відповідач не визнає, оскільки він є безпідставним і необгрунтованим.

Зокрема як вказав відповідач, правопорушення було виявлено у зв`язку з вжитими заходами працівниками державної лісової охорони Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство", а контролюючими органами в тому числі і Державною екологічною інспекцією у Львівській області жодних перевірок не проводилось і при цьому фактів неналежного виконання обов`язків щодо охорони лісу Державним підприємством "Дрогобицьке лісове господарство" не встановлено, з огляду на що відповідач просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з огляду на таке.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України, на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частинами 1, 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 дійшла висновку, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Дрогобицька окружна прокуратура Львівської області звернулась до Східницької селищної ради із листом №14.52/04-27-422ВИХ-22 від 01.02.2022р. в порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру", в якому зазначено, що окружною прокуратурою здійснюється вивчення стану відшкодування збитків завданих навколишньому природному середовищу на території Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" впродовж 2020-2021 років та встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави.

Зазначаючи про виявлення прокуратурою незаконної порубки деревини на території Старокропивницької сільської ради, яка у зв`язку зі змінами адміністративно-територіального устрою України увійшла до складу Східницької об`єднаної територіальної громади, Дрогобицька окружна прокуратура Львівської області у вказаному листі №14.52/04-27-422ВИХ-22 від 01.02.2022р. просить позивача повідомити її про те, чи будуть Східницькою селищною радою вживатися заходи щодо стягнення шкоди в судовому порядку.

У відповідь на лист №14.52/04-27-422ВИХ-22 від 01.02.2022р. Східницька селищна рада надіслала Дрогобицькій окружній прокуратурі Львівської області лист №344 від 23.02.2022р., в якому зазначено, що позивач не зможе самостійно вживати заходи щодо стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу на території Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" впродовж 2020-2021 років, у зв`язку з великою кількістю судових справ у різних судових інстанціях, створенням територіальної громади та відсутністю укомплектованого працівниками юридичного відділу Східницької селищної ради.

Як вбачається із матеріалів справи, позовна заява Керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі уповноваженого органу Східницької селищної ради Львівської області про стягнення з Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" 122741,55 грн. збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища надіслана на адресу Господарського суду Львівської області 11.04.2022р.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що в даному випадку наявні підстави для представництва прокурором інтересів держави в суді, адже з моменту звернення прокурора до компетентного органу (01.02.2022р.) до моменту подання позову (11.04.2022р.) минуло більше ніж 2 місяці і при цьому прокурор отримав від компетентного органу відповідь про неможливість здійснювати ним захисту інтересів держави.

Таким чином, вищезазначене свідчить про нездійснення або неналежне здійснення компетентним органом захисту інтересів держави, а також про те, що прокурор дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", що в свою чергу свідчить про наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Згідно із частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із пунктом 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Цивільного кодексу України, Лісового кодексу України та іншими спеціальними нормативно-правовими актами у сфері природоохоронного законодавства. Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто є деліктною відповідальністю.

Відповідно до статті 1 Лісового кодексу України, ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Як визначено у частині 4 статті 7 та у статті 9 Лісового кодексу України, суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", завдання контролю у галузі охорони навколишнього природного середовища полягають у забезпеченні додержання вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища всіма державними органами, підприємствами, установами та організаціями, незалежно від форм власності і підпорядкування, а також громадянами.

Частинами 1 та 2 статті 35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Виконавчі органи сільських, селищних, міських рад здійснюють державний контроль у сфері охорони навколишнього природного середовища. Державному контролю підлягають використання і охорона земель, надр, поверхневих і підземних вод, атмосферного повітря, лісів та іншої рослинності, тваринного світу, морського середовища та природних ресурсів територіальних вод, континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони України, природних територій та об`єктів, що підлягають особливій охороні, стан навколишнього природного середовища, а також дотримання заходів біологічної і генетичної безпеки щодо біологічних об`єктів навколишнього природного середовища при створенні, дослідженні та практичному використанні генетично модифікованих організмів у відкритій системі.

Згідно із статтею 16 Лісового кодексу України, право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами. Ліси на землях державної та комунальної власності, спеціалізовані лісогосподарські підприємства не є об`єктами державно-приватного партнерства згідно із Законом України "Про державно-приватне партнерство", зокрема об`єктами концесії згідно із Законом України "Про концесію".

Згідно із частинами 1 та 2 статті 17 Лісового кодексу України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами (частина 3 статті 17 Лісового кодексу України).

Частиною 1 статті 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог.

У той же час, відповідно до статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають, зокрема відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Таким чином, предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача шкоди, заподіяної лісовому фонду внаслідок порушення норм лісового та природоохоронного законодавства.

Частиною 2 статті 19 Лісового кодексу України визначено, що постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

Відповідно до статті 63 Лісового кодексу України, ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 64 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Відповідно до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Таким чином, порубка дерев визнається незаконною, якщо вчинена: без відповідного дозволу; за дозволом, виданим із порушенням чинного законодавства; до початку чи після закінчення установлених у дозволі строків; не на призначених ділянках чи понад установлену кількість; не тих порід дерев, які визначені в дозволі; порід, вирубку яких заборонено.

Частиною 1 статті 86 Лісового кодексу України передбачено, що організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб.

За змістом пункту 5 частини 2 статті 105 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні строків лісовідновлення та інших вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Відповідно до статті 107 Лісового кодексу України, підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Отже як вбачається із вищенаведених норм законодавства, організація і забезпечення охорони та захисту лісів, яка передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів.

Як вбачається із матеріалів справи, 26.10.2020р. комісією Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" складено акт планової ревізії №1, відповідно до якого при обході дільниці, яка складається з кварталів 1, 2, 3 та 4 Східницького лісництва встановлено незаконну рубку дерев в загальній кількості 10 штук.

Як встановлено судом, 30.10.2020р. за фактом незаконної порубки лісу невстановленими особами 26.10.2020р., у квадраті 3 виділ 3, квадраті 4 виділ 13, квадраті 4 виділ 1, квадраті 4 виділ 2, квадраті 3 виділ 12, квадраті 3 виділ 15, квадраті 2 виділ 16 Східницького лісництва у загальній кількості 10 дерев породи ялиця біла та ялина Дрогобицьким відділом поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною 1 статті 246 Кримінального кодексу України було відкрито кримінальне провадження №0001373.

Як також встановлено судом, 16.02.2022р. Державною екологічною інспекцією у Львівській області на адресу Дрогобицької окружної прокуратури скеровано лист №06-798 від 16.02.2022р. із розрахунком шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, визначеної на підставі такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, розмір якої становить 122741,55 грн.

Разом з тим слід зазначити, що відомості про державну реєстрацію лісокористування за Державним підприємством "Дрогобицьке лісове господарство" до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не вносились, державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками не виготовлялись.

З цього приводу слід зазначити, що пунктом 5 розділу VIII Прикінцевих положень Лісового кодексу України визначено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Таким чином, долучені до листа Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" №67 від 27.01.2022 копії планшету лісовпорядкування (плану насаджень) кварталів №2, №3, №4 Східницького лісництва підтверджують право постійного користування відповідачем даними земельними ділянками.

Як вже зазначалося судом, відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи:

1) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

2) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо);

3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

4) вина особи, що завдала шкоду.

Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Протиправність поведінки відповідача полягає у нездійсненні належної охорони, захисту, раціонального використання лісів, що підтверджується складеним 26.10.2020р. комісією Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" актом планової ревізії №1, відповідно до якого у встановлено незаконну рубку дерев в загальній кількості 10 штук.

Відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Розмір шкоди, заподіяний лісу, визначається на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу".

Як вбачається із матеріалів справи, Державною екологічною інспекцією у Львівській області складено розрахункові довідки, згідно з якими розмір заподіяної шкоди у зв`язку з рубкою дерев становить 122741,55 грн.

Причинний зв`язок полягає у тому, що незаконна рубка лісу спричинила втрату лісових ресурсів, а тому суд визнає встановленим такий елемент складу правопорушення.

Відповідно до частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідач обґрунтовує відсутність своєї вини у завданні шкоди довкіллю вжитими заходами працівниками державної лісової охорони Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" та звернення в поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої 30.10.2020р. за фактом незаконної порубки лісу невстановленими особами було відкрито кримінальне провадження №0001373.

Однак відповідно до статті 19 Лісового кодексу України, постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищення родючості ґрунтів, вживати інших заходів відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку.

При цьому, приписи статті 86 Лісового кодексу України встановлюють, що забезпечення охорони і захисту лісів покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства та органи місцевого самоврядування, власників лісів і постійних лісокористувачів відповідно до цього Кодексу.

Порушення вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених у сфері охорони, захисту та використання лісів, є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності. При цьому, не важливо хто конкретно здійснював незаконне вирубування дерев на ділянках лісу, наданих у постійне користування, оскільки визначальним є факт порушення лісокористувачем встановлених правил лісокористування, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної рубки дерев третіми особами на підконтрольній лісокористувачу ділянці лісу.

Цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Таким чином, відповідач, як постійний лісокористувач, не дотримавши вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень допустив самовільну порубку, на підпорядкованій йому території, не забезпечив збереження не призначених для порубки дерев, не здійснив комплекс заходів, спрямованих на збереження лісів від незаконних порубок, не запобіг порушенням законодавства у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів, своєчасно не виявив таких порушень і не вжив відповідних заходів щодо їх усунення.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі від 09.12.2019р. №906/133/18, від 09.08.2018р. №909/976/17, постановах Верховного Суду від 20.08.2018р. у справі №920/1293/16, від 23.08.2018р. у справі №917/1261/17, від 19.09.2018р. у справі №925/382/17.

Отже, Державне підприємство "Дрогобицьке лісове господарство" не виконало обов`язків, покладених на нього законодавством, внаслідок чого було завдано шкоди лісу, що свідчить про наявність його вини у невиконанні обов`язків з охорони лісу, що призвело до незаконної рубки лісу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення 122741,55 грн. збитків завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища за незаконну рубку 10 дерев.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, враховуючи наведені норми законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 122741,55 грн. шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є обгрунтована, підтверджена матеріалами справи, не спростована відповідачем, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

При зверненні до суду із позовною заявою прокуратурою було сплачено судовий збір в розмірі 3114,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням №483 від 30.03.2022р. на суму 3114,99 грн. Слід зазначити, що оскільки ціною позову у даній справі є 122741,55 грн., тому прокуратурі в даному випадку слід було сплатити 2481,00 грн. судового збору, а не 3114,99 грн.

Отже, враховуючи положення статті 129 Господарського процесуального кодексу України, беручи до уваги те, що ціною позову у даній справі є 122741,55 грн., суд дійшов висновку стягнути з відповідача на користь Львівської обласної прокуратури 2481,00 грн. витрат по сплаті судового збору, оскільки позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Стрийська будинок 29; ідентифікаційний код 00992390) на користь Східницької селищної ради (82391, Львівська область, місто Борислав, селище міського типу Східниця, вулиця Золота Баня, будинок 3; ідентифікаційний код 26359951) грошові кошти за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності у розмірі 122741,55 грн..

3. Стягнути з Державного підприємства "Дрогобицьке лісове господарство" (82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Стрийська будинок 29; ідентифікаційний код 00992390) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, місто Львів, проспект Шевченка, будинок 17/19; ідентифікаційний код 02910031) 2481,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили, відповідно до статті 327 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у відповідності до Глави 1 розділуГосподарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 04.07.2022р.

Суддя Петрашко М.М.