ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2022 р. Справа № 910/10426/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Владимиренко С.В.

Попікової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Воєводи І.А.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Поліщук Н.Г.

від відповідача: Комісар С.П.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 (повний текст ухвали складено 14.01.2022) (суддя Котков О.В.)

у справі № 910/10426/20 Господарського суду міста Києва

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "Київгаз"

про стягнення 24 813 358,52 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині

1. Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (далі - КП "Київтеплоенерго", відповідач, боржник, заявник) звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою б/н від 21.12.2021 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, в якій просило визнати наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/10426/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Київтеплоенерго" 1 441 032,51 грн пені, 282 555,41 грн 3 % річних у зв`язку з припиненням обов`язку боржника сплати пені, 3 % річних на підставі положень Закону України № 1730-VIII (із змінами, внесеними Законом України № 1639-ІХ).

2. Зазначена заява обґрунтована тим, що суму основного боргу за період, на який нараховано позивачем пеню та 3 % річних, погашено відповідачем до 01.06.2021, а, відповідно, нараховані Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - НАК "Нафтогаз України", позивач, стягувач) неустойка, проценти річних підлягають списанню відповідно до Закону України № 1730-VIII (із змінами, внесеними Законом України № 1639-ІХ), що є підставою для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її постановлення

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 (суддя Котков О.В.) заяву КП "Київтеплоенерго" б/н від 21.12.2021 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині у даній справі, задоволено. Визнано наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/10426/20 таким, що не підлягає виконанню, в частині стягнення 1 441 032,51 грн пені та 282 555,41 грн 3 % річних.

4. Задовольняючи вказану заяву, місцевий господарський суд, керуючись положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" у редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX, виходив з того, що оскільки суму основного боргу за період, на який нараховано пеню та 3 % річних, погашено до 01.06.2021, наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/10426/20 в частині стягнення з КП "Київтеплоенерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 1 441 032,51 грн пені та 282 555,41 грн 3 % річних, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

5. Не погодившись із вказаною ухвалою суду, НАК "Нафтогаз України" звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви КП "Київтеплоенерго" б/н від 21.12.2021 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у даній справі.

6. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, НАК "Нафтогаз України" зазначає, що:

- оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм процесуального права (ст.ст. 86, 238, 328 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України)) та норм матеріального права (ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII);

- судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що норми матеріального права, на які посилається боржник (відповідач) як підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у даній справі застосовувати неможливо, оскільки Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII обмежує можливість його використовувати для списання (на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII) заборгованості до включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, за кредитором - НАК "Нафтогаз України";

- стаття 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII визначає саме списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, проте судом проігноровано той факт, що боржник не підтвердив доказами самого факту списання коштів (пені, інфляційних втрат та 3 % річних), зазначених у виконавчому документі; у матеріалах справи відсутні докази стосовно порядку (механізму) такого списання зазначених нарахувань;

- Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку з прийняттям вказаного Закону, оскільки в ньому відсутня пряма вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

7. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022 апеляційну скаргу НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 передано колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Демидова А.М. - головуючий суддя, судді Владимиренко С.В., Попікова О.В.

8. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20; розгляд апеляційної скарги призначено на 22.03.2022 о 10 год. 00 хв.; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 08.03.2022.

9. Судове засідання, призначене на 22.03.2022, не відбулося у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, у зв`язку з чим Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого, згідно з Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

10. З урахуванням викладеного, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2022 апеляційну скаргу НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 призначено до розгляду на 31.05.2022; запропоновано учасникам справи скористатися своїми правами, зокрема, звернутися до суду з клопотанням про розгляд справи в режимі відеоконференції, надання додаткових письмових пояснень, клопотань, клопотання про розгляд справи без участі сторін, з урахуванням того, що явка представників сторін не є обов`язковою, та інших заяв.

11. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 продовжено строк розгляду апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20; розгляд апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" відкладено на 28.06.2022 о 10 год. 00 хв.

12. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

13. З урахуванням викладеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, забезпечення можливості реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав та вирішення справи.

Позиції учасників справи

14. КП "Київтеплоенерго" надало Північному апеляційному господарському суду письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду.

Явка представників учасників справи

15. У судове засідання, призначене на 28.06.2022, з`явились представники позивача (стягувача) та відповідача (боржника).

16. Представник третьої особи в судове засідання 28.06.2022 не з`явився. Усі учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

17. З огляду на те, що неявка представника третьої особи не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає за можливе здійснити перегляд оскаржуваного судового акта в апеляційному порядку без участі в судовому засіданні представника третьої особи.

18. Представник НАК "Нафтогаз України" у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

19. Представник КП "Київтеплоенерго" у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20. У липні 2020 року НАК "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до КП "Київтеплоенерго" про стягнення 24 813 358,52 грн, у тому числі: 1 441 032,51 грн - пеня, 282 555,41 грн - 3 % річних, 23 089 770,60 грн - збитки.

21. Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/10426/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021, позов НАК "Нафтогаз України" задоволено частково. Стягнуто з КП "Київтеплоенерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 1 441 032,51 грн пені, 282 555,41 грн 3 % річних та 27 783,73 грн судових витрат. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

22. На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/10426/20 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 20.12.2021.

23. 24.12.2021 КП "Київтеплоенерго" подало до Господарського суду міста Києва заяву б/н від 21.12.2021 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, в якій заявник просив визнати наказ Господарського суду міста Києва у справі № 910/10426/20 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з КП "Київтеплоенерго" 1 441 032,51 грн пені, 282 555,41 грн 3 % річних у зв`язку з припиненням обов`язку боржника зі сплати пені та 3 % річних на підставі положень Закону України № 1730-VIII (із змінами, внесеними Законом України № 1639-ІХ).

24. Розглянувши вказану заяву, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її задоволення.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

25. Відповідно до ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

26. Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

27. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

28. У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17 та від 30.03.2021 у справі № 910/8794/17.

29. Як вбачається з матеріалів справи, 20.12.2021 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 20.07.2021 у справі № 910/10426/20 Господарським судом міста Києва видано відповідний наказ від 20.12.2021, яким стягнуто з КП "Київтеплоенерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 1 441 032,51 грн пені, 282 555,41 грн 3 % річних та 27 783,73 грн судових витрат.

30. В обґрунтування поданої заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, відповідач (боржник) вказував на те, що предметом позову у даній справі, зокрема, є вимоги про стягнення пені та 3 % річних за прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання за договором постачання природного газу від 12.10.2018 № 2751/18-БО-41 за період: листопад-грудень 2018 року, лютий, травень-липень 2019 року. При цьому, сума основного боргу за зазначений період погашена відповідачем у 2019 році. Підставою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в частині, є те, що 29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-ІХ "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", яким було внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії". З урахуванням внесених змін, зважаючи на визнання сторонами обставин погашення за зазначені вище періоди суми основного боргу до 01.06.2021, що підтверджується наданими позивачем суду доказами, керуючись положеннями ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ, нараховані позивачем неустойка та проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

31. 30 листопада 2016 року набрав чинності Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII). Цим Законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

32. Зазначений Закон визначає порядок участі в процедурі врегулювання заборгованості; встановлює умови проведення взаєморозрахунків; висвітлює питання реструктуризації заборгованості теплопостачальних і теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиту електричну енергію; регулює питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення.

33. Вказаний Закон передбачав, що:

на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ станом на 1 липня 2016 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню та не можуть бути предметом подальшого продажу, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями договору про реструктуризацію заборгованості (частина перша статті 7);

на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом (частина третя статті 7).

34. 29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX), яким внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII.

35. Так, згідно зі статтею 1 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду): кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

36. Відповідно до ст. 2 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

37. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру.

38. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII в редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

39. Таким чином, вказаною статтею законодавець запровадив чіткий механізм звільнення боржників від відповідальності за несвоєчасну сплату заборгованості за спожитий природний газ та встановив заборону на нарахування і стягнення з боржників (споживачів) неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на суми основної заборгованості за договорами поставки природного газу за умов її погашення боржниками до 01.06.2021.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного суду від 09.06.2022 у справі № 905/847/21.

40. Як вбачається з матеріалів справи, предметом її розгляду були вимоги НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Київтеплоенерго" пені та трьох процентів річних, нарахованих у листопаді-грудні 2018 року, лютому, травні-липні 2019 року у зв`язку з простроченням відповідачем виконання свого зобов`язання за договором № 2751/18-БО-41 постачання природного газу від 12.10.2018.

41. При цьому, як встановлено місцевим господарським судом, свідчать матеріали справи та не заперечується учасниками справи, заявлені до стягнення з КП "Київтеплоенерго" суми пені та трьох процентів річних було нараховано на основну заборгованість за поставлений природний газ, яку відповідач погасив у повному обсязі до 01.06.2021.

42. Доводи скаржника про те, що Закон України від 03.11.2016 № 1730-VIII обмежує можливість його використовувати для списання (на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII) заборгованості до включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, за кредитором - НАК "Нафтогаз України", тоді як на сьогодні, як вбачається з даних реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, боржник (КП "Київтеплоенерго") до нього не включений, колегія суддів відхиляє, з огляду на таке.

43. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 07.06.2022 у справі № 920/526/21, у даному випадку викладення законодавцем положень статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у новій редакції не є підставою для зміни судової практики і відступлення від висновку, що така норма є нормою прямої дії у правовідносинах щодо списання нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, оскільки фактично зміни стосувалися текстуально лише дати, до якої має бути здійснено погашення основної частини боргу, та дати виникнення боргу (до 01.06.2021). Суть правовідносин не змінилась.

Верховний Суд вважає, що доповнення статті 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII абзацом другим такого змісту: "Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру", не свідчить, що виключно в такому випадку (проведення взаєморозрахунків) допускається здійснення заходів на виконання Закону без включення до реєстру.

На думку Верховного Суду, така норма не впливає на вищенаведений висновок щодо застосування норми статті 7 Закону, яка прямо не передбачає обов`язковість такої умови (включення до реєстру) для списання нарахувань на заборгованість за спожитий газ, і пов`язує право на списання цих сум у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ - у строк до 01 червня 2021 року.

Верховним Судом відхилено аргументи, що зі змісту частини першої статті 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції Закону України від 14.07.2021 №1639-IX, яка передбачає, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, випливає, що його дія поширюється лише на учасників, що включені до реєстру.

Верховний Суд звернув увагу, що сферу дії визначає преамбула та стаття 2 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX, відповідно до якої його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ. У цьому Законі прямо не передбачено та не обумовлено, що його положення застосовуються лише до учасників, що включені до реєстру (для порівняння, стаття 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що регулює подібні правовідносини прямо визначає, що його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру).

З урахуванням викладеного, Верховний Суд погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що норми статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII у редакції Закону України від 14.07.2021 № 1639-IX виключають можливість застосування відносно відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань, оскільки заборгованість за договором повністю погашена відповідачем 22.01.2021 (тобто до 01.06.2021), зазначивши, що в такому разі обставини включення до реєстру не мають значення.

44. Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

45. Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що запровадження в дію частини першої статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ (з урахуванням змін, внесених Законом України від 14.07.2021 № 1639-ІХ), по суті, встановлює імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій, і списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість, в силу прямого припису наведеної норми не обумовлено жодною іншою обставиною, крім погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до 01.06.2021, та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником газу чи підтвердження останнім.

46. З огляду на викладене, колегія суддів також вважає безпідставними посилання скаржника на те, що Закон України від 03.11.2016 № 1730-VІІІ не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку з прийняттям вказаного Закону, оскільки в останньому відсутня вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

47. Так, зі змісту ч. 2 ст. 328 ГПК України вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

48. При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц, від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17.

49. Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що основну частину боргу відповідачем погашено до 01.06.2021, за відсутності обов`язку у відповідача перед позивачем у зв`язку з його припиненням, наказ Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/10426/20 в частині стягнення з КП "Київтеплоенерго" на користь НАК "Нафтогаз України" 1 441 032,51 грн пені та 282 555,41 грн 3 % річних правомірно визнано судом першої інстанції таким, що не підлягає виконанню.

50. Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

51. У рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

52. Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" та від 28.10.2010 у справі "Трофимчук проти України" п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

53. З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним господарськими судами, оскаржувана ухвала місцевого господарського суду є законною, обґрунтованою, і підстав для її скасування чи зміни апеляційний господарський суд не знаходить.

54. Доводи скаржника не спростовують висновків, викладених в оскаржуваній ухвалі суду першої інстанції.

55. У даній справі скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

56. За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги НАК "Нафтогаз України" відсутні.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

57. Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

58. Відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

59. Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

60. З огляду на викладені обставини, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати

61. У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за розгляд апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.01.2022 у справі № 910/10426/20 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

У зв`язку з перебуванням судді Владимиренко С.В. з 04.07.2022 по 08.07.2022 (включно) у відпустці повний текст постанови складено та підписано у перший робочий день після виходу судді Владимиренко С.В. з відпустки - 11.07.2022.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді С.В. Владимиренко

О.В. Попікова