ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2022 р. Cправа № 15/68-10

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання - Сідлецької Ю.М.

представника АТ "ЗНВКІФ "ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС"- Луговика Є.В. (в режимі ВКЗ)

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону

в межах справи №15/68-10

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області

до: Відкритого акціонерного товариства "Тульчинський хлібокомбінат"

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області про банкрутство ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника, ліквідатором є арбітражний керуючий Ковальчук М.М.

В межах справи № 15/68-10 здійснюється розгляд заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону.

22.06.2020 від арбітражного керуючого Ковальчука М.М. до суду надійшла заява № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, в якій просив:

- визнати недійсними результати аукціону від 09.09.2011, проведеного Першою українською міжрегіональною біржею та оформленого Протоколом № 11/49 з продажу нежитлової будівлі торгівельного комплексу за адресою Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леніна, 166, з земельною ділянкою кадастр. № :01:011:0106 площею 2,5562 га.

- визнати недійсним договір купівлі-продажу торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Тульчин, Вінницької області по вул. Леніна за № 166а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 25.01.2012 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною І.В..

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0613 га, на якій знаходиться торгівельний комплекс, кадастровий номер земельної :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 25.01.2012 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною І.В.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 заяву арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 (вх. № 02.1-36/463/20) про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, в межах справи № 15/68-10, задоволено.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 у справі №15/68-10 - скасовано. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону від 18.08.2020 відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.12.2021 касаційну скаргу ліквідатора ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" арбітражного керуючого Ковальчука М.М. на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 у справі № 15/68-10 задоволено частково. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.09.2021 та рішення Господарського суду Вінницької області від 19.10.2020 у справі № 15/68-10 скасовано. Справу № 15/68-10 у скасованій частині направлено на новий розгляд до Господарського суду Вінницької області.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 заяву арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 у справі № 15/68-10 розподілено судді Лабунській Т.І.

Ухвалою суду від 13.01.2022 заяву арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 в межах справи про банкрутство № 15/68-10 прийнято до свого провадження суддею Лабунською Т.І та призначено до розгляду в судовому засіданні на 03 лютого 2022.

Ухвалою суду від 03.02.2022 відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону по справі № 15/68-10 на 25.02.2022.

16.02.2022 на адресу суду від арбітражного керуючого Ковальчука М.М. надійшла уточнена заява № 01-24/1407 від 14.02.2022 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону.

Разом з тим, 25.02.2022 судове засідання у справі № 15/68-10 не відбулося, враховуючи обмеження, у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022.

Ухвалою суду від 04.03.2022 вказану заяву призначено до розгляду в судовому засіданні на 15.04.2022.

Ухвалою суду від 15.04.2022 відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 на 10.05.2022.

Ухвалою суду від 10.05.2022 судом прийнято до розгляду уточнену заяву 01-24/1407 від 14.02.2022 арбітражного керуючого Ковальчука М.М. та відкладено розгляд заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону по справі № 15/68-10 на 27.05.2022.

Ухвалами суду від 27.05.2022, 22.06.2022 розгляд заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону по справі № 15/68-10 відкладався, востаннє на 04.07.2022.

За результатами слухання справи 04.07.2022 суд у протокольній формі ухвалив оголосити перерву в судовому засіданні до 06.07.2022.

Ухвалою суду від 04.07.2022 ФОП Федишену І.В. повідомлено про судове засідання у справі № 15/68-10, яке відбудеться 06.07.2022.

На визначену дату арбітражний керуючий та ФОП Федишена І.В. не з`явилися.

Останні про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвала суду від 04.07.2022 направлялася представнику ФОП Федишеної І.В. - адвокату Сніцаренку А.А. на електронну адресу, а також його було повідомлено телефонограмою.

Представник арбітражного керуючого також був повідомлений про призначене на 06.07.2022 судове засідання, що стверджується протоколом судового засідання від 04.07.2022.

Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов`язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез`явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене та беручи до уваги те, що арбітражного керуючого та ФОП Федишену І.В. було повідомлено про дату та час проведення судового засідання у даній справі, крім того розгляд цієї справи уже неодноразово відкладався, тому учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав, суд дійшов висновку про розгляд справи за їх відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Предмет спірних правовідносин становить заява арбітражного керуючого Ковальчука М.М. про визнання недійсними правочинів, вчинених з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, з урахуванням заяви про уточнення, арбітражний керуючий Ковальчук М.М. зазначає, що при проведенні аукціону було допущено порушення вимог ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з огляду на наступне.

15.03.2011 ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К" було виконано незалежну оцінку будівлі літ. 18 магазину-кафе з підвалом загальною площею 507,3 м.кв., земельної ділянки загальною площею 0,0613 га, станом на дату оцінки, що складає з ПДВ: 164 082,00 грн., що еквівалентно 20 665,00 дол. США. Дата підписання звіту: 15.03.2011, дата оцінки 22.02.2011.

09.09.2011 проведено аукціон з продажу майна банкрута - ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат", про що складено протокол №11/49 проведення прилюдного аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі.

За результатами аукціону право на придбання Лота №2 (нежитлова будівля торгівельного комплексу за адресою Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Леніна, 166 а, загальною площею 507,3 кв.м., та земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0106; стартова ціна - 164 082,00 грн. з ПДВ) отримав учасник ФОП Федишена І.В.; Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Д.Нечая, 49, свідоцтво про державну реєстрацію ФОП Серія В01 № 692642, видане Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 14.01.2000. Номер запису в ЄДРПОУ 0013251, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Старогородським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.06.1998р., ідент.номер НОМЕР_2 .

Посилаючись на положення ст. 12 ЗУ "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національного стандарту № 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", Методики оцінки майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 10.12.2003 № 1891 (в редакції 02.09.2009), враховуючи що оцінку майна було проведено 22.02.2011, ліквідатор вказує, що станом на 09.09.2011 висновок експерта про вартість майна будівлі літ. 18 магазину-кафе з підвалом загальною площею 507,3 м.кв., земельної ділянки загальною площею 0,0613 га - є недійсним.

Відтак, ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" Слободяном В.М. було порушено ст.ст. 29, 30 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", де вказано, що майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю (ч.1 ст.29); після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута (ч. 1 ст.30).

Відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому продаж майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію Державного майна".

Так, 09 вересня 2011 згідно Протоколу №11/49 проведення прилюдного аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі участь в аукціоні приймало двоє учасників: ФОП Федишена І.В. та Загоруйко О.В.

Ч.3 ст.30 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих Державних підприємств (малу приватизацію)".

Ст. 15 ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" передбачає перелік відомостей, які повинна містити інформація про об`єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом.

Ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" Слободяном В.М. було порушено допущено порушення норм "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", що свідчить про порушення процедури реалізації майна банкрута в цілому.

Наведене є підставою для визнання результатів аукціону з продажу майна банкрута, проведеного 09.09.2011, про що складено протокол №11/49 проведення прилюдного аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі.

Порушення порядку організації будь-якого з етапів проведення аукціону у справі про банкрутство, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому.

Верховний Суд зауважив, що процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з чотирьох етапів її організації: передпідготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону, узгодження умов реалізації заставного майна з забезпеченим кредитором, визнання організатора аукціону учасником справи про банкрутство); підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участи в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); проведення аукціону та оформлення його результатів.

Порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Посилаючись на наведені обставини, арбітражний керуючий Ковальчук М.М. просить суд:

- визнати недійсними результати аукціону від 09.09.2011, проведеного Першою українською міжрегіональною біржею та оформленого Протоколом №11/49 з продажу нежитлової будівлі торгівельного комплексу за адресою Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леніна, 166 а, загальною площею 507,3 кв.м., та земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Тульчин, Вінницької області по вул. Леніна за № 166а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 15.01.2012 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною І.В.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0613 га, на якій знаходиться торгівельний комплекс, кадастровий номер земельної :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 25.01.2012 року ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною І.В.

Також, у заяві ліквідатор просить суд визнати причини пропуску подачі заяви про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону поважними та поновити строк арбітражному керуючому - ліквідатору ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" Ковальчуку М.М. строк на подання цієї заяви.

Щодо поважності причин пропуску строку позовної давності арбітражний керуючий Ковальчук М.М. наголошує, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.09.2013 припинено повноваження ліквідатора Слободяна В.М. за його власною заявою та призначено ліквідатором Лещенка А.М.

В подальшому наступний ліквідатор ВАТ «Тульчинський хлібокомбінат» - арбітражний керуючий Лещенко А.М. не здійснював заходів та дій для подання позовів про визнання недійсними результатів аукціону від 17.06.2013 та договорів купівлі-продажу, укладених між ВАТ «Тульчинський хлібокомбінат» та ФГ "Україна" від 08.07.2013 та від 09.07.2013 по справі № 15/68-10, що підтверджує неналежне виконання своїх обов`язків ліквідатора, оскільки були всі правові підстави для подання відповідного позову.

Така бездіяльність арбітражного керуючого Лещенка А.М. пояснюється тим, що ФОП Федишена І.В. 25.04.2012 продала майно банкрута (об`єкт 507,3 м2, Вінницька обл., Тульчинський р., м. Тульчин, вулиця Леніна, 166 а) фізичній особі Лещенку А.М., який є однією і тією ж особою.

Згідно ухвали Господарського суду Вінницької області від 01.10.2018 у справі № 15/68-10 ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" призначено арбітражного керуючого Ковальчука М.М.

Посилаючись на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладені у постанові від 16.04.2019 року по справі № 902/357/18 арбітражний керуючий просить визнати причини пропуску подачі заяви про визнання недійсним правочину поважними та поновити вказний строк.

Як вбачається із заперечень ФОП Федишеної І.В. від 01.02.2022, остання заперечує проти задоволення заяви ліквідатора. Суть заперечень, зводиться до того, що відмовляючи в задоволенні заяви апеляційний суд в постанові від 02 вересня 2021 встановив, що порушень порядку підготовки та проведення аукціону, на які посилається арбітражний керуючий Ковальчук М.М. як на підставу вимог своєї Заяви, допущено не було, у зв`язку з чим вимоги Заяви є необґрунтованими по суті.

Направляючи справу на новий розгляд Верховний Суд в постанові від 14 грудня 2021 вказані висновки суду апеляційної інстанції не спростовував, про їх незаконність не зазначав тощо, а підставою для направлення справи на новий розгляд визначив порушення судами попередніх інстанцій ст. 86 ГПК України, яке виявилось у недослідженні ними обставини щодо продажу на аукціоні 09 вересня 2011, оформленому Протоколом №11/49, нежитлової будівлі торгівельного комплексу з земельною ділянкою площею 2,5562 га (кадастровий номер №:01:011:0106).

ФОП Федишена І.В. в запереченнях також вказує, що комплекс будівель та споруд з обладнанням, розташований за адресою: Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Леніна, 166, з земельною ділянкою кадастровий номер :01:011:0106 площею 2,5562 га (Лот 1) на вказаному аукціоні продано не було, аукціон щодо такого лоту не відбувся у зв`язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні. За результатами вказаних прилюдних торгів заявок на участь в аукціоні не поступило також й щодо лотів № 4-7, 15-17, 19, а право на придбання лотів 3, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 18 отримав учасник Загоруйко О.В., однак при цьому вимоги заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. не пов`язані з недійсністю результатів аукціону за такими лотами 3-19.

Також ФОП Федишена І.В. заперечує доводи заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. про те, що оспорюваний аукціон було проведено з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, а саме: початкова ціна була визначена на підставі недійсного висновку експерта про вартість майна.

Відповідач зазначає, що початок перебігу шестимісячного строку дійсності висновку про вартість майна прив`язується не до дати оцінки, а до дати його затвердження. Відповідний звіт було підписано 15 березня 2011. Зрозуміло, що затвердження не може передувати у часі підписанню. У свою чергу, навіть від дати підписання відповідного звіту станом на момент проведення оскаржуваного аукціону (09 вересня 2011) шестимісячний строк не сплив, а тому посилання арбітражного керуючого на порушення правил підготовки оскаржуваного аукціону з наведених підстав є необґрунтованими.

Схожих висновків дійшов і апеляційний суд у даній постанові.

Станом на момент погодження з комітетом кредиторів умов продажу майна банкрута (у тому числі початкової вартості) та оповіщення ліквідатора про такий продаж не минув 6-місячний строк ані з дати оцінки, ані з дати її погодження (затвердження), а тому визначена у такий спосіб вартість майна банкрута цілком законно була використана як початкова вартість його реалізації на аукціоні.

Більше того, навіть якщо допустити, що у період з моменту розміщення оголошення про продаж майна банкрута до визначеної дати проведення аукціону, сплив строк дійсності експертної оцінки майна банкрута (чого у нашому випадку не було), зазначені обставини не є передумовою для скасування організатором або ліквідатором вже призначеного аукціону.

З огляду на норми ч. 1 ст. 16 ЦК України проведення прилюдних торгів з реалізації майна навіть за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є підставою для визнання результатів цих торгів недійсними за умови порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює і доведення такого порушення прав покладається на особу, яка оспорює прилюдні торги.

Натомість, ліквідатором - арбітражним керуючим Ковальчуком М.М. суду не було надано жодних належних, допустимих, достовірних доказів того, що в результаті продажу майна банкрута на аукціоні 09 вересня 2011 з визначеною початковою вартістю в сумі 164 082,00 грн. з ПДВ відбулось порушення прав боржника, не зазначив, у чому полягало таке порушення тощо, усі його доводи ґрунтуються виключно на припущеннях.

З огляду на наведене, ФОП Федишена І.В. вважає, що вищенаведені заперечення в сукупності є достатньою підставою для відмови в задоволенні вимог заяви про визнання недійсними результатів аукціону.

У доповненнях до заперечень проти заяви про визнання правочину недійсним ФОП Федишена І.В. зазначила, що заява арбітражного керуючого Ковальчука М.М. про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону не містить будь-яких вимог до теперішнього власника спірного нерухомого майна.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 19 січня 2021 у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що належним способом захисту прав особи, яка вважає себе власником нерухомого майна, за умови, що право власності на таке майно зареєстроване за іншою особою внаслідок укладання низки правочинів, є вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна, а належним відповідачем є особа, за якою зареєстроване право власності. При цьому, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що обрання позивачем неналежного способу захисту прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Враховуючи вищевикладене, ФОП Федишена І.В. вважає, що окрім підстав для відмови у задоволенні зави арбітражного керуючого Ковальчука М.М., викладених раніше в письмових запереченнях проти вимог заяви про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, та в письмовій заяві про застосування наслідків спливу строків позовної давності, наявна також й самостійна підстава для відмови у задоволення заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М. у зв`язку з обранням ним неналежного способу захисту прав.

З`ясувавши позицію представників сторін, дослідивши наявні у справі докази, суд зважає на наступне.

02 серпня 2010, ухвалою Господарського суду Вінницької області було порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат".

09 грудня 2010, постановою Господарського суду Вінницької області ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Слободяна В.М.

Як свідчать матеріали справи 08 лютого 2011, на засіданні комітету кредиторів ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат", одноголосно, було прийнято рішення, зокрема, провести експертну оцінку інвентаризованого майна банкрута з залученням оцінювача ТОВ "Професіонал і К" з оплатою згідно акту виконаних робіт.

08 лютого 2011 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М., та ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К" було укладено договір на проведення експертної оцінки майна, за умовами якого замовник доручає, а експерт приймає на себе обов`язки здійснити експертну оцінку майна ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" для визначення вартості.

На виконання умов договору, ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К" виконано незалежну оцінку вартості будівлі літ.18 магазину-кафе з підвалом загальною площею 507,3 м2, земельної ділянки загальною площею 0,0613 га, за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а.

01 березня 2011 рішенням комітету кредиторів ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат", одноголосно, було погоджено виставити активи банкрута на Першу українську міжрегіональну товарну біржу по ціні не нижче оціночної, та зобов`язано ліквідатора провести продаж частини матеріальних цінностей товариства, які не входять до виробничого циклу банкрута та знаходяться в незадовільному стані.

15 березня 2011 ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К" було підписано висновок експерта про вартість майна (дата проведення оцінки: 22 лютого 2011), згідно якого вартість об`єкта оцінки з ПДВ складає 164 082,00 грн., що еквівалентно 20 665,00 дол. США.

01 квітня 2011 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М. та Першою українською міжрегіональною товарною біржею було укладено Договір про надання послуг відносно організації та проведення прилюдних торгів (аукціонів).

09 вересня 2011, було проведено прилюдний аукціон з продажу майна банкрута, зокрема, лоту № 2 - нежитлова будівля торгівельного комплексу за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а, загальною площею 507,3 м2, земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий №:01:011:0161, стартова ціна - 164 082,00 грн.

Учасниками аукціону зареєстровано: реєстр. № 99 - Загоруйко О.В. та реєстр. № 100 - ФОП Федишена І.В. Переможцем аукціону стала ФОП Федишена І.В. за ціною у 164 082,00 грн. Протокол №11/49 проведення прилюдного аукціону.

25 січня 2012, між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М., як продавцем, та ФОП Федишеною І.В., як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу торгівельного комплексу, за умовами якого, продавець передає у власність (продає) по ціні 151 577,00 грн., а покупець набуває у власність (купує), в цілому торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161 згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №256385, виданий Тульчинською міською радою 01 липня 2008.

25 січня 2012, між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М. як продавцем, та ФОП Федишеною І.В., як покупцем, було укладено Договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність (продає), а покупець, приймає у власність (купує), земельну ділянку площею 0,0613 гектарів, на якій знаходиться торгівельний комплекс, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:0161 (цільове призначення: для обслуговування торгівельного комплексу), вартістю 12 505,00 грн., в межах згідно з планом, належну продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №256385, виданого Тульчинською міською радою Вінницької області 01 липня 2008 на підставі Договору купівлі-продажу земельної ділянки посвідченого приватним нотаріусом Тульчинського районного нотаріального округу Ковганич А.В., 30 жовтня 2007, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №03.

В цей же день, 25 січня 2012 ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М. та ФОП Федишеною І.В. підписано акт приймання-передачі майна, за яким продавець передав, а покупець оплатив та прийняв у повне господарське володіння майно вартістю 164 082,00 грн.: нежитлову будівлю торгівельного комплексу за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а, загальною площею 507,3 м2, та земельну ділянку загальною площею 0,0613 га, кадастровий №:01:011:0161.

03 вересня 2013 ухвалою Господарського суду Вінницької області повноваження Слободяна В.М. було припинено і ліквідатора банкрута у даній справі призначено Лещенка А.М.

28 серпня 2018 ухвалою Господарського суду Вінницької області, окрім іншого, було задоволено заяву арбітражного керуючого Лещенка А.М. і достроково припинено його обов`язки, як ліквідатора ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат".

01 жовтня 2018 ухвалою Господарського суду Вінницької області ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" було призначено арбітражного керуючого Ковальчука М.М.

Звертаючись до господарського суду із заявою № 01-24/1365 від 18.06.2020 арбітражний керуючий Ковальчук М.М. оскаржує правомірність проведення аукціону від 09 вересня 2011 та договорів, укладених за його наслідками з тих підстав, що проведення аукціону здійснено поза межами 6-ти місяців з дати оцінки майна - 22 лютого 2011 та порушено норми "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Арбітражний керуючий Ковальчук М.М. вважає, що дані недотримання Закону призвели до порушення прав банкрута щодо можливості повного розрахунку з кредиторами.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, позицій учасників справи, оцінки наявних у справі доказів, а також вказівок Верховного Суду, наведених у постанові від 14.12.2021 у дані справі, суд виходив із такого.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства з процедур банкрутства передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Відповідно до ст. 73 Кодексу України з процедур банкрутства, правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Відповідно до частини 6 ст.12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до п.1, п.2, п.4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом. З дня введення в дію цього Кодексу визнати такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Установлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Беручи до уваги, що заявником оспорюються результати аукціону, проведеного 09 вересня 2011, який проведено на момент чинності Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон), суд приходить до висновку про застосування норм даного Закону при вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 29 Закону, майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Для здійснення оцінки майна арбітражний керуючий має право залучати на підставі договору суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання з оплатою їх послуг за рахунок коштів, одержаних від виробничої діяльності боржника, визнаного банкрутом, або реалізації його майна, якщо інше не встановлено комітетом кредиторів.

Згідно ч.ч.1-3,10 ст. 30 Закону, після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута.

Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому, продаж майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію державного майна" та інших нормативно-правових актів з питань приватизації.

У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно з Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Згідно ст. 73 Кодексу, правочин щодо продажу майна, вчинений на аукціоні, проведеному з порушенням встановленого порядку його підготовки або проведення, що перешкодило або могло перешкодити продажу майна за найвищою ціною, може бути визнаний недійсним господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою боржника, арбітражного керуючого, кредитора або особи, інтереси якої були при цьому порушені.

Як встановлено з матеріалів справи, 02 серпня 2010 ухвалою Господарського суду Вінницької області було порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат".

09 грудня 2010 постановою Господарського суду Вінницької області ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" було визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Слободяна В.М.

На виконання умов договору на проведення експертної оцінки майна від 08 лютого 2011 року, ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К", 22 лютого 2011 було виконано незалежну оцінку вартості будівлі літ.18 магазину-кафе з підвалом загальною площею 507,3 м2, земельної ділянки загальною площею 0,0613 га, за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а та 15 березня 2011 підписано висновок експерта про вартість майна, згідно якого вартість об`єкта оцінки з ПДВ складає 164 082,00 грн., що еквівалентно 20 665,00 дол. США.

В той же час, у висновку експерта було вказано дату проведення оцінки: 22 лютого 2011.

09 вересня 2011 було проведено прилюдний аукціон з продажу майна банкрута: нежитлова будівля торгівельного комплексу за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а, загальною площею 507,3 м2, земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий №:01:011:0161, зі стартовою ціною 164 082,00 грн., за результатами якого складено протокол № 11/49 проведення прилюдного аукціону.

Переможцем аукціону стала ФОП Федишена І.В., з якою, як покупцем, 25 січня 2012, ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" в особі ліквідатора - арбітражного керуючого Слободяна В.М., як продавцем, було укладено відповідні договори:

- купівлі-продажу торгівельного комплексу, за умовами якого, продавець передає у власність (продає), а покупець набуває у власність (купує), в цілому торгівельний комплекс, що знаходиться за адресою: Вінницька область, місто Тульчин вул. Леніна 166а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161, вартість майна склала 151 577,00 грн.;

- купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність (продає), а покупець, приймає у власність (купує), земельну ділянку площею 0,0613 гектарів, на якій знаходиться торгівельний комплекс, кадастровий номер земельної ділянки :01:011:0161 (цільове призначення: для обслуговування торгівельного комплексу), вартість майна склала 12 505,00 грн.

Оскаржуючи результати вищезазначеного аукціону, арбітражний керуючий - ліквідатор боржника Ковальчук М.М. вказує на недійсність аукціону через його проведення поза межами 6-ти місяців з дати оцінки майна - 22 лютого 2011.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно п.23 даної Методики, , висновок про вартість майна, складений для цілей приватизації майна шляхом викупу або продажу конкурентними способами (для договору купівлі-продажу, оголошення умов продажу, у т.ч. повторного продажу), дійсний протягом 6-місячного строку від дати його затвердження.

Так, експерт, складаючи висновок, зважаючи на вищезазначені положення п.1-3 1 "Загальних засад оцінки майна і майнових прав", затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1440 від 10 вересня 2003, вірно вказав, що датою оцінки являється 22 лютого 2011, тобто датою, коли вона проводилась, проте визначальною у даному випадку є не дата проведення оцінки, а дата затвердження експертного висновку, про що і йде мова у п.23 Методики оцінки майна.

П.18 Методики (в редакції від 02 вересня 2009) встановлює правила затвердження оцінки майна і роз`яснює, що затвердження здійснюється шляхом видання наказу про затвердження акта оцінки майна або скріплення печаткою та підписом керівника державного органу приватизації (органу, уповноваженого управляти державним майном) чи виконавчого органу відповідного органу місцевого самоврядування висновку про вартість майна. Погодження висновку про вартість майназдійснюєтьсяшляхомскріпленняйогопечаткоютапідписомкерівникавідповідногооргануабоіншоїуповноваженоїнацеособи.

Затвердження оцінки майна, тобто її остаточне схвалення, незалежно від дати проведення, не могло бути здійснене раніше підписання висновку експерта ТОВ "Експертно-технічний центр "Професіонал і К", тобто вчинене 15 березня 2011 і, станом на 09 вересня 2011, оцінка майна була дійсною.

Враховуючи наведене, доводи арбітражного керуючого щодо недійсності висновку експерта про вартість майна спростовуються викладеним вище.

Що стосується порушення ліквідатором норм "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.30 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. При цьому продаж майна підприємств-банкрутів, заснованих на державній власності, здійснюється з урахуванням вимог Закону України "Про приватизацію Державного майна".

Так, 09 вересня 2011 згідно Протоколу №11/49 проведення прилюдного аукціону на Першій українській міжрегіональній товарній біржі участь в аукціоні приймало двоє учасників: ФОП Федишена І.В. та Загоруйко О.В..

За результатами аукціону право на придбання Лота №2 (нежитлова будівля торгівельного комплексу за адресою Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Леніна, 166 а, загальною площею 507,3 кв.м., та земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0106; стартова ціна - 164 082,00 грн. з ПДВ) отримав учасник ФОП Федишена І.В.; Вінницька обл., м. Вінниця, вул. Д.Нечая, 49, свідоцтво про державну реєстрацію ФОП Серія В01 № 692642, видане Виконавчим комітетом Вінницької міської ради 14.01.2000. Номер запису в ЄДРПОУ 0013251, паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Старогородським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.06.1998р., ідент.номер НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.3 ст. 30 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих Державних підприємств (малу приватизацію)".

Ст. 15 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» передбачено, що інформація про об`єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості:

назву об`єкта приватизації, його місцезнаходження;

обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць;

баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки;

відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об`єкт, умови користування ними;

обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості;

початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об`єкта;

суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об`єкта;

назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об`єкти приватизації;

кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі;

час та місце особистого ознайомлення з об`єктом;

час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації.

Зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Згідно ч. 8 ст.16 ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» інформація про остаточну ціну та переможця конкурсу або аукціону публікується в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Разом з тим, всупереч наведеному, в матеріалах справи відсутні докази публікації ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" Слободяном В.М. інформації про об`єкти, що підлягали продажу на аукціоні 09.09.2021 в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

Також в матеріалах справи відсутні докази публікації інформації про остаточну ціну та переможця аукціону в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі та інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації, протягом 15 календарних днів після укладення договору купівлі-продажу.

Враховуючи наведене, ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" Слободяном В.М. було допущено порушення норм ЗУ «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», що свідчить про порушення процедури реалізації майна банкрута в цілому.

Наведене вище є підставою для визнання недійсними результатів аукціону від 09.09.2011, проведеного Першою українською міжрегіональною біржою та оформленого протоколом № 11/49 з продажу майна банкрута.

Процедура проведення аукціону у справі про банкрутство складається з чотирьох етапів її організації: 1) передпідготовка проведення аукціону (призначення ліквідатора, отримання згоди заставного кредитора на реалізацію заставного майна, вибір організатора аукціону, оформлення проекту договору на проведення аукціону); 2) підготовка до проведення аукціону (укладення договору з організатором аукціону, публікація оголошення, прийняття заяв на участь в аукціоні, внесення гарантійних внесків учасників аукціону); 3) проведення аукціону та 4) оформлення його результатів.

Відтак, підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

Порушення порядку організації будь-якого з цих етапів є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Отже, вирішуючи спір щодо визнання недійними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з етапів.

Порушення порядку організації будь-якого з вказаних елементів доказування, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки та проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону, є підставою для визнання результатів аукціону недійсними в цілому. Таким чином, вирішуючи спір щодо визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута, суд має встановити факт дотримання порядку його проведення на кожному з таких елементів (аналогічна позиція наведена в постановах Верховного Суду від 04.10.2018 у справі № 910/3638/15-г, від 26.02.2019 у справі № 911/3132/17, від 31.07.2019 у справі № 5004/1537/12. від 21.11.2019 у справі № 20/5007/1475-Б/12).

З урахуванням зазначеного, суд констатує, що підготовка, проведення аукціону здійснені з порушенням норм законодавства, чинного на дату проведення аукціону, зокрема, ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), що регулює означені питання.

Визнання результатів аукціону недійсними тягне за собою визнання недійсним укладених з переможцем договорів купівлі-продажу.

За наведеного вище, в його сукупності та враховуючи, що ФОП Федишена І.В. не спростувала вимог арбітражного керуючого в частині недотримання норм ЗУ "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", суд дійшов висновку про наявність порушеного права ВАТ «Тульчинський хлібокомбінат» при проведенні аукціону 09.09.2011, за захистом якого арбітражний керуючий звернувся до господарського суду.

Разом з тим, ФОП Федишена І.В. у заяві від 01.02.2022 наголошувала на пропуску арбітражним керуючим строку позовної давності при зверненні до суду з заявою, та наполягала на застосуванні судом наслідків пропуску такого строку.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом статті 256 згаданого Кодексу позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право. Тобто, сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (статті 261 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постановах від 26.09.2019 у справі № 924/1114/18, від 03.04.2018 у справі № 910/31767/15 з посиланням на позицію Верховного Суду України в постанові від 16.11.2016 у справі №487/10132/14-ц (провадження №6-2469цс16)) для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (порушення права), так і суб`єктивні (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) аспекти. Порівняльний аналіз понять "довідався" та "міг довідатися", що містяться в статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Отже, початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд (правова позиція у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 907/50/16).

Для юридичної особи як сторони правочину (договору тощо) днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину.

Як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою початок перебігу позовної давності визначається з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09 з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13, від 30.05.2018 у справі № 367/2271/15-ц, від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц).

Згідно зі статтею 92 ЦК України дії органу або особи, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, у відносинах із третіми особами розглядаються як дії самої юридичної особи.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється і на звернення арбітражного керуючого (ліквідатора) до суду із заявою про захист інтересів боржника. Іншого правила щодо визначення початку перебігу позовної давності не містять ні частина перша статті 261 ЦК України, ні норми спеціального закону, що регулюють порядок вирішення спорів у справі про банкрутство.

Відтак, при визначенні початку перебігу позовної давності у спорі за вимогами боржника/арбітражного керуючого не допускається врахування як обставин (дати) порушення провадження у справі про банкрутство та дати призначення (заміни кандидатури) арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), оскільки ні Закон про банкрутство (положення якого втратили чинність), ні чинний Кодекс України з процедур банкрутства не встановлюють спеціальних норм про позовну давність (у тому числі щодо звернення до суду арбітражного керуючого із заявою про визнання недійсними правочинів, укладених боржником). Отже, до цих правовідносин застосовуються загальні норми позовної давності (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012, з посиланням на позицію Верховного Суду України у постанові від 13.01.2016 у справі № 922/5094/14).

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Судом встановлено, що відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності до заявлених арбітражним керуючим вимог.

Відповідно до частини п`ятої статті 267 ЦК України у разі, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Тобто, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, суд зобов`язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв`язку зі спливом позовної давності, або за наявності поважних причин її пропущення - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

Разом з цим, позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але, враховуючи право позивача згідно за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності саме на позивача покладено обов`язок доказування тієї обставини, що строк було пропущено з поважних причин. Це також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести відсутність об`єктивних перешкод для своєчасного звернення позивача з вимогою про захист порушеного права (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 11.02.2020 у справі № 10/5026/995/2012 з посиланням на позицію Великої Палати Верховного Суду у постановах від 30.01.2019 у справі № 706/1272/14-ц (провадження №14-456цс18) та від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 (провадження № 12-97гс19).

З матеріалів справи вбачається, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку позовної давності арбітражний керуючий Ковальчук М. М. зазначав наступне:

- арбітражного керуючого Ковальчука М.М. призначено ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.10.2018;

- попередні ліквідатори боржника - арбітражні керуючі Слободян В.М. та Лещенко А.М. неналежним чином виконували свої повноваження та не вчиняли дій (допустили бездіяльність) щодо звернення до суду за захистом порушених прав підприємства банкрута.

Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (правова позиція Верховного Суду щодо застосування приписів частини п`ятої статті 267 ЦК України, викладена у постанові від 23.04.2019 у справі № Б-19/207-09).

Закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права, у випадку подання позову з пропуском строку позовної давності. Тому, вирішення цього питання покладається безпосередньо на юрисдикційний орган - суд, який розглядає справу по суті заявлених вимог з врахуванням всіх обставин справи на підставі здійсненої оцінки поданих доказів.

Аналізуючи питання поважності причин пропуску строку позовної давності через призму Закону про банкрутство, суд зазначає наступне.

В силу норм Закону про банкрутство арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) є суб`єктом незалежної професійної діяльності, і водночас з моменту винесення ухвали (постанови) про призначення його арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) до моменту припинення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства - боржника; ліквідатор з дня свого призначення виконує повноваження керівника (органів управління) боржника.

Через арбітражного керуючого здійснюється відносини між сторонами, господарським судом та іншими учасниками у справі про банкрутство. Як учасник провадження у справі про банкрутство, арбітражний керуючий набуває такого статусу лише після прийняття судом відповідного процесуального документа.

Тобто, саме з цього моменту арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) має право здійснювати свої повноваження, визначені Законом про банкрутство, до яких зокрема віднесено формування ліквідаційної маси; подання до суду заяв про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

При цьому, ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов`язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури, зокрема ті, що направлені на формування ліквідаційної маси боржника (відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справах № 904/5978/14, № 904/7981/17).

У процедурі банкрутства майно боржника вибуває з володіння власника (органу управління боржником) в момент введення ліквідаційної процедури та з призначенням ліквідатора до нього переходять права органу управління боржником (частина 2 статті 38 Закону про банкрутство). Отже, вибуття майна з володіння власника відбувається не за його волевиявленням, а в силу прямої вказівки спеціального закону. Обмежуючи таким чином права власника на володіння майном, законодавець одночасно зобов`язує ліквідатора діяти добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, у межах та у спосіб що передбачені Конституцією та законодавством про банкрутство (частина 3 статті 98 Закону про банкрутство). Встановлення судами недійсності правочину з продажу майна боржника у ліквідаційній процедурі очевидно підтверджує вихід ліквідатора за межі принципів добросовісності та законності, передбачених частиною 3 статті 98 Закону про банкрутство, та означає порушення ним тих повноважень розумного власника, якими наділив його законодавець в момент введення ліквідаційної процедури (постанова Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 904/6495/13).

Судом встановлено обставини недобросовісної поведінки арбітражного керуючого Слободяна В. М. з огляду на виявлені порушення Закону про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію), допущені вказаною особою при підготовці та проведенні спірного аукціону від 09.09.2011, наслідком чого є визнання недійсними як результатів аукціону, так і укладених з переможцем договорів купівлі-продажу.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 03.09.2013 припинено повноваження ліквідатора Слободяна В. М. та призначено ліквідатором ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" арбітражного керуючого Лещенко А. М.

Згідно з ухвалою Господарського суду Вінницької області від 28.08.2018 повноваження ліквідатора у справі № 15/68-10 - арбітражного керуючого Лещенка А.М. були достроково припинені за його заявою.

Під час здійснення своїх повноважень (тобто з вересня 2013 до серпня 2018) арбітражний керуючий Лещенко А. М. не вчиняв дій щодо звернення до суду із позовом про визнання недійсними оспорюваних аукціону та укладених за його наслідками договорів купівлі-продажу майна банкрута, що з огляду на встановлені судом порушення його попередником - арбітражним керуючим Слободяном В. М. положень Закону при підготовці та проведенні згаданого аукціону дає підстави для кваліфікації такої поведінки як бездіяльності та неналежного виконання покладених на ліквідатора обов`язків.

Відповідно до висновків про застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 902/357/18 та від 23.10.2018 у справі № 904/5978/14, що полягають у можливості визнання поважними причин пропущення строку позовної давності у зв`язку з бездіяльністю раніше призначених ліквідаторів банкрута та вчинення ними дій не в інтересах банкрута та його кредиторів, тобто обставини, які робили своєчасне пред`явлення позову утрудненим.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 15/68-10.

З огляду на викладене, суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності арбітражним керуючим Ковальчуком М.М. при зверненні з вказаною заявою до Господарського суду Вінницької області, а заяву ФОП Федишеної І.В. про застосування строку позовної давності по цій справі відхиляє.

Що стосується заперечень ФОП Федишеної І.В. щодо неналежного способу захисту, у зв`язку з тим, заява арбітражного керуючого Ковальчука М.М. не містить будь-яких вимог до теперішнього власника спірного нерухомого майна, яким є Лещенко А.М., суд вважає за доцільне зазначити про наступне.

Перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, що міститься в ч. 2 ст. 16 ЦК України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, не є вичерпним.

Ст. 5 Господарського процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Враховуючи наведене, вимоги заявника, викладені в прохальній частині заяви № 01-24/1365 від 18.06.2020 є способом захисту цивільного права та інтересу і не суперечать закону.

Крім того, після визнання недійсним результатів аукціону та укладених за його результатами правочинів, заявник не позбавлений права подати позов до теперішнього власника майна про його про витребування.

Наведеним спростовуються заперечення ФОП Федишеної І.В.

Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 № 3477-1У суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії".). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення заяви арбітражного керуючого Ковальчука М.М.№ 01-24/1365 від 18.06.2020, з урахуванням уточненої заяви № 01-24/1407 від 14.02.2022 та визнання недійсним результатів аукціону від 09.09.2011 та укладених за його результатами договорів.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 73 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 123, 210, 232, 233, 236-238, 240-242, 256, 326, Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Заяву арбітражного керуючого Ковальчука М.М. № 01-24/1365 від 18.06.2020 (вх. № 02.1-36/463/20) про визнання недійсним правочину, вчиненого з порушенням порядку підготовки та проведення аукціону, з урахуванням уточненої заяви № 01-24/1407 від 14.02.2022, в межах справи № 15/68-10, задовольнити.

2. Визнати недійсними результати аукціону від 09.09.2011, проведеного Першою українською міжрегіональною біржею та оформленого Протоколом №11/49 з продажу нежитлової будівлі торгівельного комплексу за адресою Вінницька обл., м.Тульчин, вул. Леніна, 166а, загальною площею 507,3 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу торгівельного комплексу, що знаходиться за адресою: м. Тульчин, Вінницької області по вул. Леніна за № 166а, який знаходиться на земельній ділянці площею 0,0613 га, кадастровий номер :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 15.01.2012 між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною Іриною Василівною.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0613 га, на якій знаходиться торгівельний комплекс, кадастровий номер земельної :01:011:0161 згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 256385 виданий Тульчинською міською радою 01.07.2008, укладений 25.01.2012 року між ВАТ "Тульчинський хлібокомбінат" та СПД Федишеною Іриною Василівною.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію рішення направити згідно переліку рекомендованим листом та на електронні адреси: арбітражного керуючого Ковальчука М.М. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ГУ ПФУ у Вінницькій області - ; АТ «ЗНВКІФ «ІНВЕСТОХІЛЛС ХЕЛІАНТУС» - ; Управлінню ВД ФСС України у Вінницькій області - ; Тульчинському РЦЗ Вінницької області - ; представнику ФОП ОСОБА_2 - адвокату Сніцаренку А.А. - ІНФОРМАЦІЯ_2.

Повне рішення складено 18 липня 2022 р.

Суддя Лабунська Т.І.

Віддрук. 8 прим.:

1 - до справи;

2 - ПАТ "Укртелеком" - вул. Соборна, 8, м. Вінниця, 21001;

3 - ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." в особі Київської філії ЗАТ "Київстар Дж.Ес.Ем." - пр-т Червонозоряний, 51, м. Київ, 03110;

4 - ФОП Пілат А.П. - АДРЕСА_1 ;

5 - ВАТ агрофірма "Колос" - вул. Слобода, 330, м. Ладижин, Вінницька область, 24321;

6 - ВТУ Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100;

7 - ТОВ "АН" Візантія" - вул. Уральська, буд. 12, м. Краматорськ, Донецька обл., 84300;

8 - ФОП Федишеній І.В., АДРЕСА_2