ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа№ 911/218/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Куксова В.В.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участі представників сторін:

від позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом: директор Ніколаєнко В.О. (у порядку самопредставництва юридичної особи), адвокат Скляренко О.П. (ордер серії КС № 854388 від 07.06.2022);

від відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом: адвокат Пікуль Д.С. (ордер серія СВ № 1032138 від 12.07.2022);

від третьої особи: не з`явилися

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна»

на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021, (повний текст складено 06.12.2021)

у справі № 911/218/21 (суддя Третьякова О.О.)

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Комві плюс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача за первісним позовом - Приватне підприємство «Ай.Бі.Ес»

про визнання права власності на нежитлове приміщення,

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комві плюс»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача за зустрічним позовом Приватне підприємство «Ай.Бі.Ес»

про розірвання договору, -

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог:

1.1. Товариство з обмеженою відповідальністю «Комві плюс» (далі - ТОВ «Комві плюс»/позивач за первісним позовом) звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» (далі - ТОВ «Авто1-Україна»/відповідач за первісним позовом) про визнання права власності на нежиле приміщення 3, яке знаходиться за адресою: м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Першотравнева, буд.14, загальною площею 368,7 кв.м.

1.2. Позовні вимоги мотивовані порушенням права власності на нежитлове приміщення з боку відповідача за первісним позовом.

1.3. 19.03.2021 до Господарського суду Київської області від ТОВ «Авто1-Україна» (далі - позивач за зустрічним позовом) надійшов зустрічний позов до ТОВ «Комві плюс» (далі - відповідач за зустрічним позовом) про розірвання договору купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, укладеного між ТОВ «Комві плюс» та ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Авто1-Україна»), посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., зареєстрованого в реєстрі за №644 та у Державному реєстрі правочинів за реєстраційним №4916073, яка ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2021 прийнята до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 911/218/21.

1.4. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач за зустрічним позовом не виконав належним чином свої зобов`язання за договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012, а саме не здійснив повної оплати вартості майна, визначеного вказаним договором, що в силу п.5.1 оскаржуваного договору є підставою для його розірвання в установленому законодавством порядку.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

2.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 07.10.2021 позовні вимоги за первісним позовом задоволено. Визнано право власності Товариства з обмеженою відповідальністю «Комві плюс» на нежитлове приміщення 3, яке знаходиться за адресою: м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області по вулиці Першотравнева, буд.14, загальною площею 368,7 кв.м. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Комві плюс» 16576 грн 32 коп витрат зі сплати судового збору. Відмовлено у задоволенні зустрічних позовних вимог.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги:

3.1. 29.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 по справі № 911/218/21, в якій апелянт просить скасувати повністю рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 911/218/21, ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Комві плюс» у задоволенні первісних позовних вимог та задовольнити зустрічні позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна».

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу:

4.1. У поданій апеляційній скарзі апелянт зазначає, що позивач не здійснив оплати за приміщення у порядку, визначеному в п. 5 договору купівлі-продажу, тобто гривнями. Сторони договору купівлі-продажу не укладали додаткової угоди до даного правочину, в якому обумовлювалася можливість проведення розрахунку із застосуванням простого векселя та не посвідчували його нотаріально. Вважає, що позивачем за первісним позовом не надано доказів того, що банком (будь-яким) було здійснено оплату звичайного векселя, про який йдеться у первісному позові. При цьому у відповідача за первісним позовом не обліковується надходження грошових коштів у сумі 388 737,70 грн (повністю чи частинами, що були отримані в якості оплати по договору чи погашення простого векселя (будь-якого), а сторонами договору передбачено у п. 5.1. договору його розірвання у випадку порушення п. 5 договору щодо оплати.

4.2. Також, апелянт вказує на те, що посилання суду першої інстанції на показання свідків, як на підтвердження виконання оплати по договору купівлі-продажу, суперечить положенням ч. 2 ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, оскільки доведення вказаних обставин може ґрунтуватися виключно на підставі письмових доказів, а не на показах свідків.

4.3. Крім того, спірне нежитлове приміщення ніколи не передавалося продавцем покупцю. Право приватної власності на вказане приміщення зареєстроване за позивачем за зустрічним позовом, місцезнаходження позивача за зустрічним позовом також завжди було зареєстроване за адресою спірного нежитлового приміщення, а в матеріалах справи відсутній будь-який акт прийому-передачі приміщення на підтвердження того, що продавець хоч формально передав цю нерухомість покупцю на виконання умов договору купівлі-продажу. При цьому судом першої інстанції проігноровано той факт, що сплату податку на нерухоме майно та укладання покупцем договорів з ПАТ «Київобленерго» та з КП «Вишнівськводоканал» покупець ніяк не узгоджував з продавцем, а також проігноровано той факт, що продавець користується приміщенням.

4.4. Не здійснивши державну реєстрацію права власності на приміщення, відповідач за зустрічним позовом не набув жодних речових прав, оскільки речове право також підлягає державній реєстрації.

4.5. Скаржник вказує також на те, що твердження суду першої інстанції про те, що постанова Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 911/1659/19 не може мати преюдиційного значення для вирішення даної справи суперечить ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а судом першої інстанції порушується принцип юридичної визначеності. Висновок суду першої інстанції про не ефективний такий спосіб захисту, як розірвання договору купівлі-продажу та неможливості визначення у договорі домовленості щодо його розірвання, порушує приписи ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України.

5. Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи:

5.1. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ТОВ «Комві Плюс» та третя особа ПП «Ай.Бі.Ес» правом подачі відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

5.2. Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження, направлену за зареєстрованими адресами місцезнаходження ТОВ «Комві Плюс» та ПП «Ай.Бі.Ес», останніми не отримано, конверти із копіями ухвали повернувся до Північного апеляційного господарського суду із відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою».

5.3. Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

5.4. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

6. Розподіл справи:

6.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.12.2021, матеріали апеляційної скарги ТОВ "Авто1-Україна" у судової справи № 911/218/21 передано на розгляд головуючому судді - Чорногузу М.Г.

6.2. Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.12.2021, для розгляду апеляційної скарги ТОВ "Авто1-Україна" у судової справи № 911/218/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Остапенко О.М.

6.3. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022, в зв`язку з перебуванням судді Остапенка О.М., який не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, для розгляду матеріали апеляційної скарги ТОВ "Авто1-Україна" у судової справи № 911/218/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Куксов В.В., Мальченко А.О.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто1-Україна" на рішення Господарського суду Київської області від 07 жовтня 2021 року у справі № 911/218/21 залишено без руху та зазначено, що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали, ТОВ "Авто1-Україна" має право усунути недоліки, а саме надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору. Зобов`язано Господарський суд Київської області направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 911/218/21.

6.5. 26.01.2022 ТОВ "Авто1-Україна" отримало копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі № 911/218/21, про що свідчать відомості з інтернет-ресурсу «Укрпошта» про відстеження пересилання поштового відправлення за № 04 9.

6.6. 27.01.2022 ТОВ "Авто1-Україна" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із клопотанням № б/н від 27.01.2022, відповідно до якого скаржник, на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі № 911/218/21 надає суду докази сплати судового збору.

6.7. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 911/218/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021, повідомлено учасників справи, що розгляд вказаної апеляційної скарги відбудеться 01.03.2022. Повторно зобов`язано Господарський суд Київської області направити до Північного апеляційного господарського суду матеріали справи № 911/218/21.

6.8. 03.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/218/21.

7. Інші процесуальні дії у справі:

7.1. 01.03.2022 судове засідання у справі № 911/218/21 не відбулось, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та введення воєнного стану в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом № 2102-IX від 24.02.2022).

7.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2022 розгляд апеляційної скарги призначено на 07.06.2022.

7.3. 07.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання апелянта про відкладення розгляду справи у зв`язку із викликом представника апелянта до прокуратури для проведення слідчої дії.

7.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.06.2022 розгляд справи відкладено, повідомлено сторін, що наступне судове засідання відбудеться 12.07.2022.

7.5. В судовому засіданні 12.07.2022 представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

7.6. Представники позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом в судовому засіданні 12.07.2022 проти апеляційної скарги заперечували, просили відмовити в її задоволенні, а оскаржуване рішення залишити без змін.

7.7. Третя особа явку свого представника в судове засідання 12.07.2022 не забезпечила, про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги повідомлялася належним чином.

7.8. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України).

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

8. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи:

8.1. 13.03.2012 між ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» (продавець), (яке в подальшому змінило назву на ТОВ «Авто1-Україна») та ТОВ«Комві Плюс» (покупець) було укладено договір купівлі-продажу нежилого приміщення номер 3, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 14, за обумовленою сторонами ціною в розмірі 513 937,70 грн. Договір посвідчено приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Т.М., зареєстровано в реєстрі нотаріальних дій за номером №644 та у Державному реєстрі правочинів 13.03.2012 за реєстраційним номером 4916073 (т. І, а.с. 36-38).

8.2. Як вбачається з копії протоколу №1/2011 від 16.12.2011 загальних зборів учасників ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд», останніми було погоджено продаж товариством нежитлових приміщень, в тому числі і нежитлового приміщення номер 3, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 14, та надано директору товариства повноваження для підписання відповідних договорів купівлі-продажу (т. І, а.с. 55).

8.3. За результатом звернення ТОВ«Авто 1-Україна» 09.04.2019 до Зазимської сільської ради Броварського району з метою здійснення державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення номер 3, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 14, Державним реєстратором Зазимської сільської ради Броварського району Підопригорою Т.В. було вчинено запис №31122210 від 09.04.2019 про право приватної власності на вказане нежитлове приміщення, а 11.04.2019 прийнято рішення №46410021 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

8.4. В подальшому 10.06.2019 між ТОВ «Авто1-Україна» (іпотекодавець) та ПП«Ай.Бі.Ес» (іпотекодержатель) на виконання договору позики від 10.06.2019 було укладено договір іпотеки нежитлових приміщень номер 3, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Першотравнева, 14 (т. І, а.с. 106-109).

8.5. На підставі вказаного договору іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.06.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юр-Капіносом А.Є. здійснено державну реєстрацію обтяження №31935593 у вигляді заборони на відчуження спірного нерухомого майна (т. І, а.с. 41-43).

9. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносин:

9.1. Спірні правовідносини між сторонами пов`язані із укладеним між сторонами договором купівлі-продажу нежилого приміщення від 13.03.2012 та переходом права власності на нежиле приміщення № 3 по вул. Першотравнева в м. Вишневе Києво-Святошинського району Київської області.

9.2. Відповідно до п. 5 вказаного договору купівлі-продажу продаж за домовленістю сторін вчиняється за 513 937,70 грн, які мають бути сплачені продавцем до 13.03.2013.

9.3. Позивачем за первісним позовом (покупцем) було проведено оплату за вказаним договором у розмірі 125 200,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 7 від 03.07.2012, № 5 від 27.06.2012, № 6 від 27.06.2012, № 4 від 27.06.2012 (т. І, а.с. 74-77).

9.4. Відповідно до акту прийому-передачі векселя від 28.11.2012, підписаного сторонами договору, на виконання умов вказаного договору купівлі-продажу ТОВ «Комві Плюс» передав у власність ТОВ «Торговий дім «Альфа Трейд» як оплату простий вексель серія АА № 2588636 від 28.09.2012 на суму 388 737,70 грн (т. І, а.с. 80).

9.5. Згідно положень п. 16 спірного договору право власності у покупця на придбане нежиле приміщення виникає з моменту державної реєстрації цього договору.

9.6. Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів від 13.03.2012 вказаний спірний договір купівлі-продажу зареєстрований в реєстрі за № 4916073 (т. І, а.с. 39-40).

10. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції:

10.1. Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції в частині того, що оскільки спірний договір купівлі-продажу від 13.03.2012 посвідчено нотаріально та здійснено його державну реєстрацію, такий договір є підставою для виникнення у покупця права власності на придбане майно.

10.2. Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що питання виконання договору купівлі-продажу в частині його оплати не стосуються підстав розірвання договору.

11. Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу:

11.1. Колегія суддів відхиляє аргументи апелянта в частині того, що не здійснивши державну реєстрацію права власності на приміщення позивач за первісним позовом не набув жодних речових прав, з огляду на такі доводи.

11.2. Так, спірний договір купівлі-продажу, за яким позивач за первісним позовом придбав спірне нежиле приміщення, було укладено сторонами 13.03.2012.

11.3. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на 13.03.2012) право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

11.4. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції яка діяла на день укладення спірного договору, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

11.5. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України в редакції чинній станом на 13.03.2012).

11.6. Таким чином, на дату укладення спірного договору купівлі-продажу існувала суперечність між одночасно чинними нормами ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та частини четвертої статті 334 Цивільного кодексу України в частині питання часу виникнення права власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу.

11.7. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17 роз`яснено, що «до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності».

11.8. З огляду на вказані обставини позивач за первісним позовом набув право власності на спірне нежиле приміщення в день державної реєстрації спірного договору купівлі-продажу, тобто 13.03.2012, незалежно від факту проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

11.9. Посилання апелянта на невиконання позивачем за первісним позовом умов п. 5 спірного договору, відсутності додаткової угоди в частині проведення оплати простим векселем також не приймаються колегією суддів, оскільки проведення позивачем за первісним позовом частково оплати за договором шляхом оформлення простого векселя, який прийнято відповідачем за первісним позовом без зауважень та застережень, не може слугувати підставою вважати, що покупцем не виконано умови договору в частині проведення оплати. Крім того, належних доказів на підтвердження того, що грошові кошти за простим векселем не обліковуються у відповідача за первісним позовом останнім не надано. При цьому згідно акту прийому-передачі векселя від 28.11.2012, сторонами спірного договору погоджено вважати умови договору від 13.03.2012, який зареєстрований в реєстрі під номером 644, виконаними, претензій одна до одної не мають, що свідчить в тому числі про відсутність претензій продавця до покупця в частині проведення оплати (а.с. 80).

11.10. Щодо наведених апелянтом аргументів в частині зустрічної позовної заяви, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

11.11. Сторонами спірного договору купівлі-продажу від 13.03.2012 погоджено у договорі, що покупець ТОВ «Комві Плюс» набув у власність спірне нежиле приміщення, при цьому згідно акту прийому-передачі векселя від 28.11.2012, сторонами спірного договору погоджено вважати умови договору від 13.03.2012, який зареєстрований в реєстрі під номером 644, виконаними, претензій одна до одної не мають, що свідчить в тому числі про відсутність претензій в частині передачі нерухомого майна продавцем на користь покупця (а.с. 80).

11.12. Частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

11.13. Частину четверту статті 653 ЦК України слід розуміти так, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконано обома сторонами до моменту розірвання договору, тобто якщо обидві сторони отримали зустрічне задоволення одна від одної. На це вказує використання множини у зазначеній нормі. При цьому, якщо договором було передбачено інші зобов`язання сторін, наприклад щодо передання іншого майна, сплати коштів, які не було виконано, то в разі розірвання договору такі зобов`язання припиняються на майбутнє.

11.14. Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми статті 692 ЦК України, викладеному у постанові від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18 (провадження № 12-145гс19) про те, що «…покупці отримали товар, але, як стверджує позивачка, не здійснили оплати. За таких умов підлягає застосуванню частина третьої статті 692 ЦК України, відповідно до якої у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Наведений припис не передбачає можливості продавця за своїм вибором вдатися до іншого способу захисту, зокрема не передбачає можливості розірвання договору в судовому порядку. Якщо порушення права продавця полягає в тому, що він не отримав грошових коштів, то способу захисту, який належним чином захистить саме це право, відповідає позовна вимога про стягнення неотриманих коштів».

11.15. З огляду на вищевикладені доводи обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту є неналежним.

11.16. Решта аргументів викладених учасниками справи не входять до предмету доказування в даній справі, ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

12. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду:

12.1. Відповідачем за первісним позовом порушено права та інтереси позивача за первісним позовом в частині невизнання права власності останнього на спірне нежиле приміщення за договором купівлі-продажу від 13.03.2012. Порушення прав та інтересів позивача за зустрічним позовом у контексті обраного способу захисту колегією суддів не встановлено.

13. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції:

13.1. Стаття 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) визначає, що «Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.»

13.2. Згідно ч. 1 ст.5 ГПК України: «Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.»

13.3. Відповідно до ч.1 ст. 14 ГПК України: «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.»

13.4. При оцінці доказів суд керувався статтями 79 та 86 ГПК України, згідно яких «Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.», «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.»

13.5. Відповідно до статті 269 ГПК України: « 1. Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

2. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

3. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

4. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

5. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.»

13.6. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

13.7. Згідно із ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

13.8. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 334 Цивільного кодексу України (в редакції, яка діяла станом на 13.03.2012) право власності на майно за договором, який підлягає

нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого

посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про

визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

13.9. Частиною 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», в редакції яка діяла на день укладення спірного договору, визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

13.10. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України в редакції чинній станом на 13.03.2012).

13.11. Частиною 4 статті 653 Цивільного кодексу України визначено, що сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

13.12. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

13.13. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. (ч.1 та 4 ст. 11 ГПК України).

13.14. Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

13.15. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.(ч. 4 ст. 236 ГПК України)

13.16. Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

14. Висновки Північного апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

14.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення ґрунтується на засадах верховенства права, є законним - ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, при дотриманні норм процесуального права і обґрунтованим - ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

14.2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 911/218/21 залишити без змін.

14.3. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 911/218/21 залишити без задоволення.

15. Розподіл судових витрат:

15.1 Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись п. 3, 4 ст. 13, ст.ст. 74, 86, 129, 207,236, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна» на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 911/218/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2021 у справі № 911/218/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто1-Україна».

4. Справу № 911/218/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288, 289 ГПК України

Повний текст постанови складено 13.07.2022.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді В.В. Куксов

А.О. Мальченко