ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2022 р. Справа№ 910/8275/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Демидової А.М.

Шапрана В.В.

за участю секретаря судового засідання: Добрицької В.С.

за участю представників:

позивача - Тютюник Р.В.

відповідача 1 - не з`явився

відповідача 2 - Постільга І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 (повний текст рішення складено та підписано 15.11.2021)

у справі №910/8275/21 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач"

до 1. Державного підприємства "Сетам"

2. Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень

про стягнення 7241198,57 грн

УСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21 позов до Державного підприємства "Сетам" задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Сетам" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" грошові кошти у розмірі 280000 грн 00 коп. та судовий збір у розмірі 4200 грн 00 коп. В іншій частині позову до Державного підприємства "Сетам" відмовлено. Позов до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень задоволено частково. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" суму основного боргу у розмірі 5320000 (п`ять мільйонів триста двадцять тисяч) грн 00 коп., 3% річних у розмірі 35855 (тридцять п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн 34 коп., інфляційні втрати у розмірі 128313 (сто двадцять вісім тисяч триста тринадцять) грн 08 коп. та судовий збір у розмірі 82262 (вісімдесят дві тисячі двісті шістдесят дві) грн 53 коп. В іншій частині позову до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що позивачем було сплачено (шляхом попередньої оплати) на користь відповідача 2 грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн як оплату вартості придбаного на торгах лоту, в той час як протягом тривалого часу відповідного за результатами торгів договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було, а позивач повідомив відповідача 2 про втрату зацікавленості та потреби у придбанні товару та просив повернути сплачену суму грошових коштів, яка зберігається на депозитному рахунку у відділі, грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн є такими, що утримуються відповідачем 2 без достатньої правової підстави (з огляду на відсутність укладеного договору купівлі-продажу протягом більш ніж трьох років від дати торгів).

Не погодившись з прийнятим рішенням, Відділ примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі Відділ) подав апеляційну скаргу, в якій просило суд поновити строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21. Залучити Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області до справи №910/8275/21 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 задовольнити. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2021 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі №910/8275/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про відстрочення сплати судового збору. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду від 03.11.2021 по справі №910/8275/21 залишено без руху на підставі ст. ст. 174, 260 ГПК України, та надано скаржнику строк на усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії даної ухвали, а саме сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 129 693,80 грн та надати докази надсилання копії апеляційної скарги позивачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) повернуто без розгляду.

23.02.2022 апелянт засобами поштового зв`язку повторно направив апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/8275/21.

В обґрунтування своєї скарги Відділ зазначав, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, Відділ зазначав, що оригінали зведеного виконавчого провадження №56039745 були вилучені, станом на теперішній час, матеріали виконавчого до відділу не повернуті, отже на переконання скаржника, виконавчі дії не проводяться не з вини відділу, а з об`єктивних підстав.

Також Відділ зазначав, що у разі прийняття судового рішення про скасування (визнання недійсними) електронних за позовом учасника електронних торгів, у сторін договору купівлі-продажу, оформленого за результатами електронних торгів, відповідно виникнуть права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Тобто, на переконання відповідача, у позивача у даному відсутні правові підстави щодо стягнення коштів з відповідачів, у зв`язку із об`єктивною неможливістю вчиняти виконавчі дії, відповідно розрахованих процентів та інфляцій.

Крім того, в апеляційній скарзі Відділ просив суд залучити Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області у якості третьої особи, при цьому в обґрунтування свого клопотання скаржник зазначав, що розпорядником бюджетних коштів відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області є Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку, про необґрунтованість заявленого клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 ГПК України, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів не убачає підстав для залучення у даній справі Головне управління Державної казначейської служби в Одеській області, у якості третьої особи.

Згідно протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 06.04.2022 апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у справі №910/8275/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Андрієнко В.В. (головуючий суддя), судді Шапран В.В., Демидова А.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/8275/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Відділу примусового виконання рішень управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/8275/21.

31.05.2022 на адресу суду надійшли матеріали справи №910/8275/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 клопотання Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/8275/21 задоволено. Поновлено пропущений строк на апеляційне оскарження. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/8275/21. Відкрито апеляційне провадження за скаргою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі № 910/8275/21. Розгляд справи призначено на 13.07.2022.

До суду 11.07.2022 від Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №910/8275/21, у якому відповідач 2 просив доручити проведення відеоконференції Південно-західному апеляційному господарському суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 задоволено клопотання відповідача 2 про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручити її проведення Південно-західному апеляційному господарському суду (проспект Шевченка, 29, м. Одеса, 65119).

У судове засідання, яке відбулось 13.07.2022 з`явились представники позивача та відповідача 2, які надали суду усні пояснення стосовно доводів наведених в апеляційній скарзі.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

З матеріалів господарської справи убачається наступне, що 02.08.2018 Державним підприємством "Сетам" (організатор) були проведені електронні торги з продажу лоту 288947 "Рухоме майно, мала архітектурна форма, торговельні павільйони у кількості 79 одиниць, розташовані у м. Одеса, були у використанні"; організатор торгів - Державне підприємство "Сетам"; продавець - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Переможцем указаних торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач".

У Протоколі №352687 проведення електронних торгів від 17.08.2018 зазначено, що ціна продажу майна становить 5600000,00 грн, саму гарантійного внеску - 62517,52 грн; розмір додаткової винагороди організатору - 217482,48 грн; сума, яку необхідно перерахувати на рахунок продавця - 5320000,00 грн.

Відповідно до платіжного доручення №272 від 01.08.2018 позивач сплатив на користь Державного підприємства "Сетам" грошові кошти у розмірі 62517,52 грн (призначення платежу - гарантійний внесок за участь у торгах).

За платіжним дорученням №287 від 31.08.2018 позивач сплатив на користь Державного підприємства "Сетам" грошові кошти у розмірі 217482,48 грн (призначення платежу - додаткова винагорода організатора).

Згідно з платіжним дорученням №288 від 31.08.2018 позивач сплатив на користь продавця (Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) грошові кошти у сумі 5320000,00 грн (призначення платежу - кошти за придбання на СЕТАМ протокол №352687 від 17.08.2018 лот №288947; переможець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач").

Листом вих. №1-22110 від 22.10.2018 позивач звернувся до відповідача 2 та повідомив, що він належним чином здійснив всі платежі, передбачені умовами торгів, але станом на 22.10.2018 державним виконавцем не було складено та направлено позивачу Акт про проведені електронні торги, який підтверджує виникнення права власності у позивача на придбане майно.

У відповідь на указаний лист відповідач 2 листом від 09.11.2018 повідомив позивача, що станом на 07.11.2018 Акт про проведені електронні торги не може бути направлений позивачу, оскільки зведене виконавче провадження в межах якого проводилася реалізація майна, було вилучено правоохоронними органами 06.08.2018; у зв`язку з відсутністю матеріалів виконавчого провадження державний виконавець не має права проводити будь-які виконавчі дії по вказаному виконавчому провадженню. Внесена сума у розмірі 5320000,00 грн знаходиться на депозитному рахунку відділу до закінчення вказаних обставин.

Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 06.08.2018 у справі № 520/9962/18 (провадження №1-кс/520/3279/18) надано дозвіл слідчому СВ Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області на тимчасовий доступ до виконавчого провадження № 56039745, яке у подальшому було вилучено, що підтверджується протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 06.08.2018.

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства "Сетам" та Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області грошових коштів у розмірі 6024748,49 грн (стягнення з відповідача-1 - 301237,42 грн, з яких: 62517,52 грн - гарантійний внесок; 217482,48 грн - додаткова винагорода; 4073,42 грн - 3 % річних; 17164,00 - інфляційні втрати. Стягнення з відповідача-2 - 5723.511,07 грн, з яких: 5320000,00 грн - основна заборгованість; 77395,07 грн - 3 % річних; 326116,00 грн - інфляційні втрати) (справа №910/3013/19).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 у справі №910/3013/19 відмовлено у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач".

Відмовляю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач", суд у справі №910/3013/19 зазначив, що приписами частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України установлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар в установлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Проте, заявлені позивачем до стягнення з відповідачів суми гарантійного внеску, додаткової винагороди, платежу за примусову реалізацію майна не є сумами попередньої оплати у розумінні частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України.

Відтак, приписи частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України у даному випадку застосовані бути не можуть.

Водночас, положення частини 1 статті 665 Цивільного кодексу України визначають, що у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Проте, таким правом позивач не скористався.

03.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" (первісний кредитор) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Надія" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого певний кредитор передає новому кредитору свої права за правочином, укладеним між первісним кредитором, як переможцем електронних торгів, проведених 02.08.2018 з продажу лоту №288947 (Протокол №352687 від 17.08.2018) та Державним підприємством "Сетам", а також Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Відповідно до п. 1.2 Договору про відступлення права вимоги від 03.02.2020 предметом правочину як особливого виду договору купівлі-продажу є набуття первісним кредитором майна за результатами електронних торгів, а саме рухомого майна, малих архітектурних форм, торговельних павільйонів у кількості 79 одиниць, які розташовані у м. Одеса, вул. Генерала Петрова, 14.

Права за правочином вважаються відступленими з моменту укладення сторонами останнього. До нового кредитора відповідно до цього договору переходять права первісного кредитора відповідно до укладеного правочину в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (п. 1.4 Договору про відступлення права вимоги від 03.02.2020).

Відповідно до п. 1.5 Договору про відступлення права вимоги від 03.02.2020 результаті передачі права вимоги за цим договором зобов`язання первісного кредитора перед новим кредитором за Договором позики №1 від 07.02.2019 у сумі 5600000,00 грн вважаються погашеними.

У травні 2020 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Надія" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Сетам" та Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання недійсним договору та стягнення збитків у розмірі 11200000,00 грн (справа №910/5790/20).

Як було установлено судом, позовні вимоги у справі №910/5790/20 обґрунтовані тим, що між СТОВ "Надія" та ТОВ "Укрграндпостач" (первісний кредитор) було укладено Договір про відступлення права вимоги від 03.02.2020, за яким СТОВ "Надія" стало новим кредитором за правочином, укладеним між первісним кредитором, як переможцем електронних торгів, проведених 02.08.2018 з продажу лоту №28947 (Протокол № 352687 від 17.08.2018), та ДП "Сетам", а також Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Однак, всупереч умовам договору СТОВ "Надія" не може отримати та використовувати придбане на електронних торгах майно, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсним договору та стягнення збитків у розмірі 11200000,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі №910/5790/20 відмовлено у позові.

Відмовляючи у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач", суд у справі №910/5790/20 зазначив, що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом, Акт про проведені електронні торги, який би засвідчував факт укладення між відповідачами (продавці) та третьою особою (покупець) договору купівлі-продажу майна на публічних торгах, органом ДВС не складено, відтак посилання позивача на укладення такого договору, в порядку статті 638 Цивільного кодексу України, є безпідставним.

При цьому, ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2020 у справі №910/5790/20 було замінено Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на правонаступника - Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Додатковою угодою від 12.02.2021 до Договору про відступлення права вимоги від 03.02.2020 сторони дійшли згоди розірвати указаний договір з дати укладення додаткової угоди.

Листом вих. №53 від 15.02.2021 позивач звернувся до відповідача 2 та повідомив, що у зв`язку з тривалим строком ненадання ДВС Акту про проведені електронні торги позивач втратив зацікавленість в укладенні договору купівлі-продажу. За таких обставин позивач просив відповідача 2 повернути сплачені грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн.

З матеріалів справи убачається, що звертаючись з даним позовом до суду, позивач указує на те, що відповідачі зберігають грошові кошти позивача без достатньої правової підстави, так як договору купівлі-продажу між сторонами не укладено, придбане позивачем на торгах майно позивачу не передано. За таких обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 1 суму основного боргу у розмірі 280000,00 грн, 3% річних у розмірі 22553,42 грн за період з 12.09.2018 по 19.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 59506,50 грн за період з вересня 2018 року по квітень 2021 року; з відповідача 2 - суму основного боргу у розмірі 5320000,00 грн, 3% річних у розмірі 428515,07 грн за період з 12.09.2018 по 19.05.2021 та інфляційні втрати у розмірі 1130623,58 грн за період з вересня 2018 року по квітень 2021 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Згідно з ч. 2 ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження" порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Пунктом 1 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 № 2831/5 (далі - Порядок реалізації арештованого майна), визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 у справі № 465/650/16-ц (провадження № 14-356цс18) та від 23 січня 2019 у справі № 522/10127/14-ц (провадження № 14-428цс18), правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.

Відповідно до статті 650 Цивільного кодексу України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною четвертою статті 656 Цивільного кодексу України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Стаття 650 Цивільного кодексу України закріплює такий спосіб реалізації майна, як укладення договорів на біржах, аукціонах (торгах), конкурсах, та відсилає до інших нормативних актів, якими повинні встановлюватись особливості укладення цих договорів. До цього зводиться і норма ч. 4 ст. 656 Цивільного кодексу України, згідно з якою до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не установлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Порядок і особливості продажу арештованого майна на електронних торгах визначений Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016.

Згідно з п. 4 розділу Х Порядку після повного розрахунку переможця за придбане майно (у тому числі сплати винагороди організатору) на підставі протоколу про проведення електронних торгів та платіжного документа, що підтверджує сплату додаткової винагороди організатору (у випадку, якщо майно реалізувалося за ціною, вищою стартової), виконавець протягом п`яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги. Державний виконавець додатково затверджує акт про проведені електронні торги у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає або надсилає переможцеві електронних торгів не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством (п. 8 розділу Х Порядку).

Ураховуючи вищенаведене та виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на торгах, яка полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, тобто є правочином.

Як установлено судом, 02.08.2018 Державним підприємством "Сетам" (організатор) були проведені електронні торги з продажу лоту 288947 "Рухоме майно, мала архітектурна форма, торговельні павільйони у кількості 79 одиниць, розташовані у м. Одеса, були у використанні"; організатор торгів - Державне підприємство "Сетам"; продавець - Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

Переможцем указаних торгів визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач".

Як установлено судом, позивачем у визначений строк було виконані зобов`язання щодо сплати винагороди та вартості придбаного майна, що підтверджується платіжним дорученням №272 від 01.08.2018 на суму 62517,52 грн (призначення платежу - гарантійний внесок за участь у торгах), платіжним дорученням №287 від 31.08.2018 на суму 217482,48 грн (призначення платежу - додаткова винагорода організатора) та платіжним дорученням №288 від 31.08.2018 на суму 5320000,00 грн (призначення платежу - кошти за придбання на СЕТАМ протокол №352687 від 17.08.2018 лот №288947; переможець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач").

Однак, як установлено судами у справі №910/3013/19 та у справі №910/5790/20, державним виконавцем не було складено Акт про проведені електронні торги, який підтверджує виникнення права власності у позивача на придбане майно.

Судом першої інстанції було вірно установлено, що доказів складення державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) указаного Акту також не міститься в матеріалах даної справи.

Таким чином, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи доказів складення державним виконавцем Акту проведення торгів у строки, установлені п. 4 розділу Х Порядку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що договірні відносини купівлі-продажу майна на торгах 02.08.2018 не були оформлені, а отже такий правочин купівлі-продажу є неукладеним.

З неукладеного правочину не виникає договірних зобов`язань і він не породжує жодних цивільних правовідносин, в той час, коли недійсний правочин не породжує тих правових наслідків, які притаманні правочинам цього виду, але він породжує правові наслідки, які випливають з його недійсності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №910/8052/17.

Таким чином, на переконання суду, за фактом неукладеності договору у сторін не виникає жодних цивільних прав та обов`язків, а тому тут необхідно застосовувати загальні положення про повернення майна у зв?язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави (статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов`язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Судом було установлено, що згідно з платіжним дорученням №288 від 31.08.2018 позивач сплатив на користь продавця (Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області) грошові кошти у сумі 5320000,00 грн (призначення платежу - кошти за придбання на СЕТАМ протокол №352687 від 17.08.2018 лот №288947; переможець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач").

З указаного платіжного доручення убачається, що отримувачем платежу є юридична особа за ідентифікаційним кодом 34929741 - Головне територіальне управління юстиції в Одеській області.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.10.2019 №870 "Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції" ліквідовано Головне територіальне управління юстиції в Одеській області та визначено, що Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) є правонаступником Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Головного управління юстиції у м. Севастополі, Головного територіального управління юстиції у Херсонській області.

Отже, оскільки позивачем було сплачено (шляхом попередньої оплати) на користь відповідача 2 грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн як оплату вартості придбаного на торгах лоту, в той час як протягом тривалого часу відповідного за результатами торгів договору купівлі-продажу між сторонами укладено не було, а позивач повідомив відповідача 2 про втрату зацікавленості та потреби у придбанні товару та просив повернути сплачену суму грошових коштів, яка зберігається на депозитному рахунку у відділі, грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн є такими, що утримуються відповідачем 2 без достатньої правової підстави (з огляду на відсутність укладеного договору купівлі-продажу протягом більш ніж трьох років від дати торгів).

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтований висновок суду першої інстанції про задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" в частині стягнення з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в особі Управління забезпечення примусового виконання рішень грошових коштів у сумі 5320000,00 грн.

Крім того з матеріалів справи слідує, що позивачем було заявлено до стягнення з відповідача 2 3% річних у розмірі 428515,07 грн за період з 12.09.2018 по 19.05.2021 та інфляційній втрати у розмірі 1130623,58 грн за період з вересня 2018 року по квітень 2021 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Таким чином, нарахування 3% річних та інфляційних втрат можливо за період прострочення повернення відповідачем 2 грошових коштів у сумі 5320000,00 грн.

Оскільки указаний строк повернення не установлений законом, суд дійшов висновку щодо доцільності його визначення відповідно до претензії про повернення грошових коштів, яка надсилалась позивачем на адресу відповідача 2.

Так, листом вих. №53 від 15.02.2021 позивач звернувся до відповідача 2 та повідомив, що у зв`язку з тривалим строком ненадання ДВС Акту про проведені електронні торги позивач втратив зацікавленість в укладенні договору купівлі-продажу. За таких обставин позивач просив відповідача 2 повернути сплачені грошові кошти у розмірі 5320000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як убачається з опису вкладення у цінний лист, фіскального чеку та накладної №825, указана претензія була направлена позивачем 15.02.2021.

Відповідно до Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Отже, оскільки пересилання претензії позивача здійснювалось між обласними центрами та рекомендованою кореспонденцією, суд дійшов висновку, що датою отримання відповідачем 2 претензії позивач про повернення грошових коштів у сумі 5320000,00 грн є 19.02.2021.

Беручи до уваги норми ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, прострочення у відповідача 2 з повернення позивачу грошових коштів у розмірі 5320000,00 грн виникло з 27.02.2021.

Таким чином, розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, викладені позивачем у позовній заяві, є необґрунтованими, у зв`язку з чим судом було здійснено власні розрахунки, відповідно до яких з відповідача 2 на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 35855,34 грн та інфляційні втрати у розмірі 128313,08 грн.

Крім того, судом першої інстанції установлено, що відповідно до платіжного доручення №272 від 01.08.2018 позивач сплатив на користь Державного підприємства "Сетам" грошові кошти у розмірі 62517,52 грн (призначення платежу - гарантійний внесок за участь у торгах).

За платіжним дорученням №287 від 31.08.2018 позивач сплатив на користь Державного підприємства "Сетам" грошові кошти у розмірі 217482,48 грн (призначення платежу - додаткова винагорода організатора).

Відповідно до у п. 1 розділу 1 Порядку реалізації арештованого майна гарантійний внесок - грошова сума, що зарахована на рахунок організатора електронних торгів, яку за одним лотом сплачує учасник електронних торгів, крім випадків, передбачених цим Порядком, у розмірі 5%, виходячи зі стартової ціни лота, та є завдатком зі сплати винагороди за організацію та проведення електронних торгів.

Зважаючи на установлені судом обставини щодо неукладення договору купівлі-продажу майна, яке було предметом торгів, проведених 02.08.2018 (номер лота №288947), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрграндпостач" в частині стягнення з Державного підприємства "Сетам" грошових коштів у розмірі 280000,00 грн, так як у відповідача 1 відсутні правові підстави їх утримувати.

Стосовно заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача 1 3% річних у розмірі 22553,42 грн за період з 12.09.2018 по 19.05.2021 та інфляційних втрат у розмірі 59506,50 грн за період з вересня 2018 року по квітень 2021 року, то відповідно суд не убачає підстав для їх задоволення, оскільки з претензією про повернення вказаних грошових коштів позивач звернувся до відповідача 1 лише 14.09.2021 (тобто, під час розгляду судом даної справи), що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком та накладною №670, у зв`язку з чим підстави нараховувати 3% річних та інфляційні втрати у заявленому позивачем періоді відсутні.

Беручи до уваги вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, у зв`язку із наведеним вище.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Ураховуючи наведене, рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21 є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст.ст. 277-278 ГПК України для його скасування, відсутні.

Судові витрати, згідно до ст. 129 ГПК України покласти на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Керуючись ст. 129, 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 03.11.2021 у справі №910/8275/21.

4. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.07.2022.

Головуючий суддя В.В.Андрієнко

Судді А.М. Демидова

В.В. Шапран