ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. Справа№ 910/2845/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Тарасенко К.В.

Михальської Ю.Б.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1

до Акціонерного товариства "Таскомбанк"

про визнання недійсним договору

у справі № 910/2845/21 (суддя Морозов С.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Таскомбанк"

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Леп Груп"

2. ОСОБА_1

про стягнення 403 687,82 грн,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Акціонерне товариство "Таскомбанк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Леп Групп" (відповідача-1) та з ОСОБА_1 (відповідача-2) суми заборгованості, з урахуванням штрафних санкцій в загальному розмірі 403 687,82 грн, у зв`язку з невиконанням відповідачем-1 умов заяви-договору №ID6811922 від 22.08.2019 в частині погашення кредитної заборгованості, а також з урахуванням того, що відповідач-2 є поручителем згідно договору поруки №Т09.07.2019І7530 від 28.08.2019.

В ході розгляду справи в суді першої інстанції, від відповідача-2 надійшов зустрічний позов до позивача про визнання недійсним договору. Також, у зустрічному позові відповідачем-2 було заявлено клопотання про поновлення йому строку на пред`явлення зустрічної позовної заяви у даній справі.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про поновлення строку для надання зустрічного позову. Вказану зустрічну позовну заяву та додані до неї документи по справі № 910/2845/21 повернуто заявнику.

При винесенні зазначеної ухвали, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність обґрунтованих підстав для поновлення такого строку та повернув заявнику в порядку передбаченому ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України вищезазначений зустрічний позов.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/2845/21 та прийняти нове рішення, яким поновити ОСОБА_1 строк на подання зустрічного позову, який направити на розгляд до Господарського суду міста Києва спільно з первісною позовною заявою.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Відповідач-2 не згоден з винесеною оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції, вважає її прийнятою з порушенням норм процесуального права, оскільки на думку відповідача-2, місцевим господарським судом не враховано аргументи наведені у поданому відповідачем-2 клопотанні про поновлення строку на пред`явлення останнім зустрічного позову.

Зокрема, в обґрунтування наведеної правової позиції викладеної у апеляційній скарзі, відповідач-2 посилається на те, що судом першої інстанції не прийнято до уваги те, що відповідач-2 не міг пред`явити зустрічний позов у встановлений строк, оскільки не має достатнього рівня правових знань щодо процесуальних правил розгляду справ у суді, а договір відповідач-2 уклав з адвокатом лише 19.10.2021, тобто вже після спливу строків для подачі зустрічного позову визначених нормами Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, відповідач-2 зазначив, що запроваджений карантин на всій території України також зумовив обмеження вчинення відповідачем-2 тих чи інших процесуальних дій у даній справі.

Узагальнений виклад позицій інших учасників по справі

Позивач та відповідач-1 по справі не скористалися своїми правами подати письмові відзиви на апеляційну скаргу. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2022, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/2845/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Тарасенко К.В., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.02.2022 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/2845/21. Відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/2845/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 910/2845/21.

До Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/2845/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.04.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/2845/21 залишено без руху, надавши скаржнику строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині. Зобов`язано Державне підприємство "Інформаційні судові системи" надіслати на адресу Північного апеляційного господарського суду докази підтвердження зарахування сплати судового збору відповідно до квитанції № 0.0..1 від 07.02.2022 у розмірі 2481,00 грн.

До Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства "Інформаційні судові системи" надійшла відповідь про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України на суму 2481,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 у справі № 910/2845/21. Апеляційний перегляд оскаржуваної ухвали вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України окремо від рішення місцевого господарського суду може бути оскаржена в апеляційному порядку ухвала суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

За правилами ч. 2 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в п.п. 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31-34 ч. 1 ст. 255 цього кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Водночас, відповідачам запропоновано у строк до п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати відзив на позовну заяву, надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази чого надати суду.

Тобто для подання відзиву на позовну заяву суд встановив максимальний 15-денний строк, встановлений ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із п. 1 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема, день вручення судового рішення під розписку.

Судом першої інстанції зазначено, що відповідач-2, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 930 ухвалу суду місцевого господарського суду від 18.05.2021 про відкриття провадження у справі отримав 26.05.2021.

04.06.2021 від відповідача-2 надійшов відзив на позовну заяву, а також заява про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.06.2021 вирішено здійснювати подальший розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

В подальшому, підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися судом першої інстанції.

21.01.2021 до місцевого господарського суду від відповідача-2 надійшов зустрічний позов до позивача про визнання недійсним договору. Також, відповідачем-2 у зустрічному позові заявлено клопотання про поновлення йому строку на пред`явлення зустрічного позову по справі № 910/2845/21.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.01.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про поновлення строку для надання зустрічного позову. Вказану зустрічну позовну заяву та додані до неї документи по справі № 910/2845/21 повернуто заявнику.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого судового рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача-2 не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

За приписами ч. 1 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, в ухвалі про прийняття позовної заяви та відкриття провадження зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 про відкриття провадження по справі встановлено відповідачам строк - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали, надати суду обґрунтований письмовий відзив на позовну заяву.

Як було вищезазначено, ухвала Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/2845/21 отримана 26.05.2021 відповідачем-2, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 930.

Частиною 6 статті 180 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини 1 цієї статті, ухвалою суду повертається заявнику.

Враховуючи, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 відповідачам встановлено строк для подання відзиву у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали, а вказану ухвалу відповідачем-2 отримано 26.05.2021, зустрічний позов мав бути поданий останнім у строк до 11.06.2021 включно, проте зі зустрічним позовом він звернувся з пропуском вказаного строку - 21.01.2022.

Колегія суддів констатує, що 04.06.2021 представником відповідача-2 подано відзив на позовну заяву.

Отже, вчинення відповідачем-2 відповідної процесуальної дії в межах встановленого судом в ухвалі від 18.05.2021 процесуального строку свідчить про те, що відповідна вимога суду першої інстнції сприйнята відповідачем-2 саме як така, що стосується, у тому числі, строку для подання відзиву та, відповідно, і зустрічного позову.

У той же час, у зустрічній позовній заяві міститься клопотання про поновлення строку на подання зустрічного позову.

Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України визначено, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 цього Кодексу суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної норми випливає, що за заявою учасника може бути продовжений тільки строк, який встановлений судом і який не сплив на час звернення учасника справи із заявою. Процесуальний строк може бути продовжений також з ініціативи суду. Разом з тим на відміну від поновлення процесуального строку, вирішення судом питання про продовження процесуального строку не обумовлене вчиненням учасником процесуальної дії. Навпаки, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яка ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2018 по справі №904/5995/16.

Разом з тим, в аспекті зазначеного, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016). Зважаючи на це, вирішуючи питання про поновлення або продовження процесуальних строків, суд має виходити з наведених вище відмінностей між поновленням та продовженням процесуальних строків, враховувати зміст заяви (клопотання) учасника та вчинених ним дій.

Враховуючи положення ст. 176 та ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, строк для подання зустрічного позову встановлюється законом, а отже може бути поновлений судом за заявою учасника справи, якщо суд визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 180 Господарського процесуального кодексу України не встановлено неможливість поновлення строку на подання зустрічного позову.

При дослідженні даного питання, судом апеляційної інстанції враховано, що пропущений учасником процесуальний строк, який встановлений законом, може бути поновлений судом, зокрема, за умови подання учасником заяви про поновлення процесуального строку та визнання причин пропуску строку поважними, крім випадків, коли Господарським процесуальним кодексом України встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, з аналізу ст. 119 Господарського процесуального кодексу України слідує, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

При цьому, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто, причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, в зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток з загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону, повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на пред`явлення зустрічного позову відповідачем-2 зазначено, що він не міг пред`явити зустрічний позов у встановлений строк, оскільки не має достатнього рівня правових знань щодо процесуальних правил розгляду справ у суді, а договір з адвокатом відповідачем-2 був укладений лише 19.10.2021.

Окрім цього, щодо неможливості раніше подати вищезгаданий зустрічний позов, відповідач-2 посилався на запроваджений в країні карантин.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що підстави для продовження пропущеного строку у даному випадку відсутні, з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (з подальшими змінами та доповненнями), з 12.03.2020 на усій території України запроваджено карантин.

За змістом п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Прикінцевими положеннями Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" передбачено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом. Вказаний Закон набув чинності 17.07.2020.

Як вбачається із вищевказаного клопотання, відповідачем-2 не надано жодного доказу на підтвердження обставин щодо неможливості подання зустрічного позову у визначений строк з підстав, які зумовлені обмеженням у зв`язку з карантином та відсутністю у відповідач-2 знань у сфері права, оскільки відзив на позовну заяву відповідачем-2 був подано до суду першої інстанції вчасно.

Отже, враховуючи викладене, судовою колегією не приймаються доводи відповідача-2 щодо причин пропуску строку для подання зустрічного позову з наведених ним аргументів.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/2845/21, якою відмовлено у задоволенні клопотання відповідача-2 про поновлення строку для надання зустрічного позову та повернення зустрічної позовної заяви відповідачу-2 є законною та обґрунтованою, в зв`язку з чим не підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги відповідача-2.

Окрім цього, колегія суддів зауважує на тому, що повернення зустрічного позову, на підставі ч. 6 ст. 180 Господарського процесуального кодексу України, не позбавляє відповідача-2 права звернутися до суду з окремим позовом про захист своїх порушених прав.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, правильно застосував до них належні норми процесуального права, а тому ухвала місцевого господарського суду є законною та обґрунтованою.

Таким чином, судова колегія вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни оскарженого у даній справі судового рішення не вбачається.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/2845/21 - без змін.

Матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18.05.2021 у справі № 910/2845/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді К.В. Тарасенко

Ю.Б. Михальська