ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2022 рокуСправа № 912/579/22
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Бестаченко О.Л., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу №912/579/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ", 25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Євгена Маланюка, буд. 17,

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни, АДРЕСА_1 ,

про стягнення 10 327,45 грн.

Без виклику сторін (судове засідання не проводилось).

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ", яка містить вимоги до Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни про стягнення 10 327,45 грн, з яких: 7 133,88 грн основного боргу, 1 070,07 грн інфляційних втрат, 446,19 - 3% річних та 1 677,31 грн пені, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки від 07.03.2019 №7ВВ, в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару.

Ухвалою від 20.05.2022 господарський суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №912/579/22; справу №912/579/22 розглядати за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи №912/579/22 здійснювати без повідомлення учасників справи за наявними матеріалами; розпочати розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач та відповідач належним чином повідомленні про відкриття провадження у даній справі.

08.06.2022 до господарського суду від Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни надійшов відзив на позовну заяву від 02.06.2022 №б/н, в якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 500,00 грн.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що дійсно між нею та позивачем виникли договірні зобов`язання по Договору поставки від 07.03.2019 №7ВВ, та визнає про існування заборгованості перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" за накладними від 04.03.2020, від 10.03.2020, 11.03.2020 та від 18.03.2020.

В той час, за твердженням відповідача, основний борг перед позивачем було погашено платежами від 20.05.2022 та від 23.05.2022 за №6564, №6559 та №6571, а тому, заборгованості по накладним, по яким заявлено позовні вимоги, станом на 23.05.2022 не існує.

Відповідач також зазначає, що позивач при здійсненні нарахування пені не врахував строк позовної давності до зазначених вимог у відповідності до положень ст. 258 Цивільного кодексу України.

Таким чином, за твердженням відповідача, пеня за вимогами відповідача може бути нарахована лише за 1 рік, а не з 18.04.2020 по 17.05.2022.

Крім того, відповідач не погоджується з витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн, оскільки вказана сума не є спів мірною з заявленими позовними вимогами.

За твердженням відповідача, з договору від 10.05.2022 не вбачається, якими доказами підтверджується консультування клієнта щодо порядку подання позовної заяви та необхідного переліку документів і скільки це коштує. Тим більше, що позовна заява підписана самим адвокатом і відповідно ним подана.

29.06.2022 до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" надійшла заява від 29.06.2022 №б/н, в якій позивач інформує суд, що після відкриття провадження у справі №912/579/22 відповідач погасила суму основного боргу 7 133,88 грн, а саме:

- 20.05.2022 сплачено 200,00 грн згідно платіжного доручення від 20.05.2022 №6564, призначення платежу: "за товари згідно договору №7ВВ від 07.03.2019 р.";

- 23.05.2022 сплачено 1 500,00 грн згідно платіжного доручення від 23.05.2022 №6569, призначення платежу: "за товари згідно договору №7ВВ від 07.03.2019 р.";

- 23.05.2022 сплачено 5 433,88 грн згідно платіжного доручення від 23.05.2022 №6571, призначення платежу: "за товари згідно договору №7ВВ від 07.03.2019 р.".

В зв`язку з викладеним, позивач заявляє, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" в сумі 7 133,88 грн основного боргу відповідачем погашені, тому просить врахувати цю обставину при прийняті рішення, в решіт позовних вимог позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні. Також наполягає на відшкодуванні судових витрат.

Ухвалою від 07.07.2022 господарський суд провадження у справі № 912/579/22 в частині позовної вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни основного боргу у розмірі 7 133,88 грн закрив на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України за відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

За ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

07.03.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" (Постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Заболотною Вікторією Миколаївною (Покупець) укладено Договір поставки №7ВВ (далі - Договір, а.с. 8-9), відповідно до умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупцеві вироби медичного призначення, надалі іменується "Товар", а Покупець зобов`язується прийняти цей Товар та сплатити за нього визначену Договором грошову суму (ціну), або суму визначену в накладних. (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1.-2.3. Договору Товар поставляється Постачальником на умовах EXW (передано на складі постачальника) або на умовах СРТ (перевезення сплачено до місця, вказаного Покупцем) (ІНКОТЕРМС 2010), або на інших умовах обумовлених сторонами. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту фактичного отримання Товару Покупцем та оформлення й підписання Акту приймання-передачі Товару або відповідної видаткової накладної. На кожну відвантажену партію Товару Постачальник надає видаткові накладні. Датою виконання Постачальником зобов`язань по постачанню Товару вважається дата приймання Товару Покупцем від Постачальника та оформлення відповідної видаткової накладної.

Згідно п. 5.1.-5.4. Договору сторони погоджують асортимент та ціну Товару у специфікаціях або накладних, що є Додатками до цього договору. Ціна Товару, яка входить у партію поставки, вказується у видатковій накладній. Покупець зобов`язаний здійснити оплату поставленого Товару за Договором у розмірі повної вартості поставленої партії Товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати приймання Товару від Постачальника за видатковими накладними на Товар, підписаними уповноваженими представниками Сторін. Покупець сплачує вартість Товару шляхом перерахування грошових коштів в гривні на поточний рахунок Постачальника. Днем повної оплати партії товару вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника. Сума Договору складається з суми вартості партій Товару, поставлених Постачальником протягом строку дії цього Договору.

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань по даному Договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України. За прострочення в оплаті Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення в оплаті (п. 6.1.-6.2. Договору).

Відповідно до п. 9.1. Договору даний договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє до _________.

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

За твердженням позивача, починаючи з 11.03.2019 по 18.03.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ", на підставі більше як вісімдесяти накладних, було поставлено відповідачу товар на загальну суму 142 602,21 грн. Відповідач в свою чергу неналежним чином виконував свої зобов`язання щодо повного та своєчасного розрахунку, здійснював розрахунок не на підставі умов Договору, а за принципом "коли є гроші, і яку суму є бажання заплатити". Таким чином, жодного разу не заплатила жодної суми, яка б співпадала з сумою накладної, яку підписали сторони. Оплата здійснювалась без вказівки на конкретну накладну, за наростаючим підсумком.

З матеріалів справи вбачається, що 21.01.2021 року сторони підписали Акт звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків по стану за період: 01.01.2019 - 21.01.2021 за Договором поставки від 07.03.2019 №7ВВ, в якому визначено, що станом на 21.01.2021 року заборгованість відповідача на користь позивача становить 30 333,88 грн.

За твердженням позивача, після підписання акту звірки відповідач частково погасила заборгованість, а потім знову зупинила погашення боргу.

17.03.2021 позивач направив відповідачу претензію №1 на суму 24 333,88 грн. Після направлення претензії відповідач знову частково погасила борг, та знову зупинила погашення боргу.

Станом на час подання позову у відповідача існувала заборгованість по чотирьом останнім накладним. Відповідачем було частково погашено борг за накладною від 04.03.2020 №ВВ000000267 (сума накладної 2 861,90 грн, погашено 2 367,27 грн, борг - 494,63 грн) та не було погашено жодної суми за трьома останніми накладними, а саме: за накладною від 10.03.2020 №ВВ000000284 на сума боргу 993,27 грн, за накладною від 11.03.2020 №ВВ000000296 на суму боргу 4 713,90 грн, за накладною від 18.03.2020 №ВВ000000341 на суму боргу 932,08 грн.

З врахуванням викладеного, заборгованість відповідача перед позивачем на дату подання позовної заяви слала 7 133,88 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до господарського суду з позовом у даній справі.

В той час, після звернення позивачем до суду з даним позовом, спір в частині стягнення основного боргу у розмірі 7 133,88 грн, врегульовано самими сторонами шляхом сплати відповідачем суми боргу в розмірі 7 133,88 грн на підстав чого, господарський суд ухвалою від 07.07.2022 провадження в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу у сумі 7 133,88 грн закрив.

При вирішенні даного спору господарський суд враховує наступне.

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки. Відповідно, до правовідносин, що виникли між сторонами на підставі даного договору, слід застосовувати положення законодавства, що регулюють правовідносини поставки.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених вказаним Кодексом.

За правилами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 Цивільного кодексу України.

Так, у відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У зв`язку із порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань з оплати поставленого товару у строк визначений умовами п. 5.2 Договору, позивачем нараховано відповідачу 446,19 - 3% річних, 1 070,07 грн інфляційних втрат та 1 677,31 грн пені.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення становить місяць.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, господарський суд встановив, що позивачем неправильно визначено початок прострочення заборгованості за видатковою накладною від 18.03.2020 №ВВ000000341 у відповідності до п. 5.2. Договору (17.04.2020, натомість вірною є 18.04.2020), а тому господарський суд наводить власний розрахунок 3% річних (з врахуванням визначеного позивачем початку періоду нарахування за іншими видатковими накладними) та інфляційних втрат (з врахуванням дат виникнення заборгованості 04.04.2020 за накладною № ВВ000000267, 10.04.2020 за накладеною № ВВ000000284, 11.04.2020 за накладною № ВВ000000296, 18.04.2020 за накладною № ВВ000000341):

- 3 % річних:

з 17.04.2020 по 17.05.2022 (761 день) на суму боргу 6 201,80 грн складає 387,55 грн;

з 18.04.2020 по 17.05.2022 (760 днів) на суму боргу 932,08 грн складає 58,17 грн, що разом становить 445,72 грн;

- інфляційні втрати:

за квітень 2020 - грудень 2021 року на суму боргу 6 201,80 грн становлять 912,06 грн;

за травень 2020 - грудень 2021 року на суму боргу 932,08 грн становлять 128,59 грн, що разом складає 1 040,65 грн.

Враховуючи викладене, господарський суд задовольняє вимоги позивача щодо стягнення 3 % річних та інфляційних втрат частково, в сумі 445,72 грн та 1 040,65 грн відповідно.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визначає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлює, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 6.2. Договору за прострочення в оплаті Товару Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення в оплаті.

За розрахунком позивача підлягає стягненню з відповідача пеня за період з 18.04.2020 по 17.05.2022 в сумі 1 677,31 грн.

В той час, за положеннями ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З урахуванням наведеного, господарський суд здійснює власний розрахунок пені з урахуванням шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також початку періоду нарахування пені, визначеного позивачем:

- з 18.04.2020 по 04.10.2020 на суму заборгованості в розмірі 494,63 грн (заборгованість за накладною від 04.03.2020 № ВВ000000267 виходячи із розрахунків позивача сплачена до дати подання позову частково: 7 133,88 грн (загальна сума боргу на день звернення із позовною заявою) - заборгованість за накладними від 10.03.2020 № ВВ000000284 на суму 993,27 грн, від 11.03.2020 № ВВ000000296 на суму 4 713,90 грн, від 18.03.2020 № ВВ000000341 на суму 932,08 грн) пеня становить 30,87 грн;

- з 18.04.2020 по 10.10.2020 на суму заборгованості в розмірі 993,27 грн пеня становить 63,94 грн;

- з 18.04.2020 по 11.10.2020 на суму заборгованості в розмірі 4 713,90 грн становить 304,99 грн;

- з 18.04.2020 по 18.10.2020 на суму заборгованості в розмірі 932,08 грн пеня становить 62,44 грн, що разом складає 462,24 грн.

Господарський суд враховує, що під час розгляду справи відповідач фактично заявив про застосування позовної давності до вимоги про стягнення пені, зазначивши про це у відзиві на позовну заяву.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 3, 4 ст 267 Цивільного кодексу України).

Відповідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (ст. 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За положеннями ч. 1, ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Положення глави 19 Цивільного кодексу України про строки позовної давності підлягають застосуванню з урахуванням положень ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а тому:

- якщо господарська санкція нараховується за кожен день прострочення на відповідну суму, то позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється окремо за кожний день прострочення. Право на позов про стягнення такої санкції за кожен день прострочення виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права;

- з огляду на те, що нарахування господарських штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, то строк позовної давності спливає через рік від дня, за який нараховано санкцію.

Як вбачається з розрахунку, проведеного судом у відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, пеня нарахована за період з 18.04.2020 по 18.10.2020.

Позовна заява подана до суду 17.05.2022, про що свідчить штемпель Господарського суду Кіровоградської області, тобто після спливу річного строку позовної давності, який застосовується для вимоги про стягнення пені.

Однак, відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 31 серпня 2022 р. на території України карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2"

Таким чином, позивачем не пропущено строку позовної давності для звернення до суду з вимогою про стягнення пені.

Враховуючи встановлені обставини, господарський суд вважає позовні вимоги про стягнення з Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни 1 040,65 грн інфляційних втрат, 445,72 - 3% річних та 462,24 грн пені доведеними, обґрунтованими, такими, що відповідають фактичним обставинам справи і не спростованими належним чином у встановленому законом порядку відповідачем, а відтак, заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000,00 грн.

Положеннями статті 123 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частини 1-4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, 10.05.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" (Клієнт) та адвокатом Кулібабою М.І. (далі - Адвокат) укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги №б/н, відповідно до п. 1 якого предметом Договору є надання Клієнту правової допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, направлення адвокатських запитів та заяв, підготовка та подання до Господарського суду Кіровоградської області позовної заяви про стягнення заборгованості за договором поставки та участі у судових засіданнях під час розгляду справи.

Відповідно до п. 6, 7 розділу "Гонорар" Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н, консультація Клієнта щодо порядку подання позовної заяви та необхідного переліку документів щодо підготовки позовної заяви, підготовка позовної заяви та подання подання позовної заяви до суду - 5 000,00 грн. Кошти оплачуються Клієнтом після підписання акту наданих послуг протягом 10 банківських днів з дня винесення судом рішення у справі.

Згідно п. 1. розділу "Строк дії Договору" Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н договір набуває чинності з дати його підписання і діє протягом 6 (шести) наступних календарних місяців.

Договір підписано повноважними представниками сторін.

На підтвердження факту надання послуг з правничої (правової) допомоги 17.05.2022 був підписаний Акт наданих послуг на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н, відповідно до якого Адвокат надав Клієнту, а Клієнт в свою чергу прийняв наступні послуги:

- здійснив надання Клієнту правової допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, підготував та подав до Господарського суду Кіровоградської області позовну заяву про стягнення заборгованості за договором поставки.

В свою чергу, Клієнт зобов`язався оплатити вищезазначені послуги в сумі 5 000,00 грн протягом 10 банківських днів з дня винесення судом рішення у справі.

На підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н видано ордер від 14.05.2022 ВА №1032523.

За приписами статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Крім того, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Зазначеної позиції дотримується Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у справі №922/445/19 від 03.10.2019.

В той же час, суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі №910/2170/18.

Відповідач, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 5 000,00 грн (заявлена позивачем у позовній заяві), вважає, що заявлена сума витрат не є співмірною із заявленими позовними вимогами.

За твердженням позивача, з умов Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н не вбачається якими доказами підтверджується консультування клієнта щодо порядку подання позовної заяви та необхідного переліку документів і скільки це коштує. Тим більше, що позовна заява підписана самим адвокатом і ним подана.

Матеріалами справи підтверджується факт отримання відповідачем послуг адвоката та понесення ним витрат в суді першої інстанції, а саме представником відповідача складені та підписані наступні документи: позовна заява з додатками від 17.05.2022, заяву від 29.06.2022 (з повідомленням про сплату відповідачем основної заборгованості), всі копії документів завірені представником відповідача.

Суд з огляду на умови Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 5 000,00 грн є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, суд звертає увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена "для визначення розміру витрат", в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами Договору у фіксованому розмірі в п. 6 розділу "Гонорар" Договору про надання правничої (правової) допомоги від 10.05.2022 №б/н, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд у постанові від 28.12.2020 по справі №640/18402/19.

Суд також зазначає, що віднесення законом вказаного судового спору до малозначних, не свідчить про необґрунтованість дій позивача, які полягають у залученні для захисту його інтересів у такому спорі адвоката, а також не підтверджує необґрунтованість та неспівмірність понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" витрат на оплату професійної правничої (правової) допомоги у розмірі 5 000,00 грн.

З огляду на те, що відповідачем не доведено суду належними та допустимим доказами тих обставин, які свідчать про наявність підстав для зменшення розміру адвокатських витрат, та які безпосередньо вказані у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України (складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони, в тому числі вплив вирішення справи на репутацію сторони або публічний інтерес до справи), суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги відповідача, що викладена у відзиві на позовну заяву, про зменшення витрат на правничу допомогу адвоката до 500,00 грн, які були понесені позивачем у даній справі.

Крім того, незгода сторони (у даному разі відповідача) із розміром заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу не є тими обставинами, які суд має враховувати визначаючи співрозмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката. Решта аргументів позивача свого підтвердження матеріалами справи не знайшла.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на те, що даний спір виник у наслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, що призвело до звернення позивача з даним позовом до суду, а також зважаючи на те, що відповідачем оплачено лише основний борг вже під час розгляду справи, господарський суд дійшов висновку, що з Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни підлягають до стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 4 397,50 грн (що складає 87,95 % задоволених позовних вимог від загальної суми заявлених, з врахуванням закриття провадження в частині стягнення основного боргу).

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Заболотної Вікторії Миколаївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" (25015, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Євгена Маланюка, буд. 17) 1 040,65 грн інфляційних втрат, 445,72 грн 3% річних та 462,24 грн пені, а також судовий збір в сумі 468,10 грн та витрати на професійну правничу (правову) допомогу в сумі 4 397,50 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ознайомитись з електронною копією судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень можна за його вебадресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Копії рішення надіслати Товариству з обмеженою відповідальністю "ВІС ВІТАЄ" (на електронну пошту: та ); Фізичній особі-підприємцю Заболотній Вікторії Миколаївні ( АДРЕСА_1 , та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення складено 07.07.2022.

Суддя О.Л. Бестаченко