ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 року м.Дніпро Справа № 904/5868/18 (904/4964/20)

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Білецької Л.М., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання Колесник Д.А.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року (повний текст складено 19.11.2021 року) у справі №904/5868/18(904/4964/20) (суддя Первушин Ю.Ю.)

за позовом ОСОБА_1 (59420, Чернівецька область, Заставнівський район, с.Веренчанка, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, );

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, )

про розірвання договору купівлі-продажу квартири, припинення права власності на квартиру та визнання права власності на квартиру,-

ВСТАНОВИВ:

В межах справи №904/5868/18 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49094, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 12, ) позивач ОСОБА_2 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (49000, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 12, ), в якому просила розірвати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 ,, укладений нею з відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що згідно умов договору вона (продавець) зобов`язалась передати у власність відповідача (покупця) квартиру за АДРЕСА_1 , а покупець зобов`язався прийняти у власність зазначену квартиру та сплатити за неї грошову суму в розмірі та на умовах, встановлених договором.

Проте, після укладення зазначеного договору купівлі-продажу позивач разом зі своєю сім`єю продовжила проживати у вищевказаній квартирі, оскільки в порушення умов пункту 2.2. договору купівлі-продажу квартири покупцем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" не сплачено грошових коштів у розмірі 342 000,00 грн. в рахунок оплати заборгованості за придбане майно.

Позивач зазначала, що оплата вартості квартири мала бути здійснена протягом 10 банківських днів з моменту укладення договору, тобто до 19.09.2014 року. Однак, відповідач істотно порушив умови взятого на себе зобов`язання щодо оплати вартості квартири у розмірі та строки, обумовлені договором купівлі-продажу, завдавши при цьому шкоди продавцю у вигляді реальних збитків (доходів, які продавець повинен був отримати від продажу).

З огляду на невиконання відповідачем умов спірного договору, позивач просила суд розірвати договір купівлі-продажу квартири, припинити право власності відповідача на квартиру та визнати право власності на квартиру за нею.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року у справі №904/5868/18(904/4964/20) в задоволенні позовних вимог відмовлено. Судовий збір залишено за позивачем.

Суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки з платіжного доручення №Е0912UO214 від 12.09.2014 року про перерахування грошових коштів в розмірі 342 000,00 грн. на поточний рахунок НОМЕР_2 з призначенням платежу "для подальшого перерахування ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 відповідно до договору купівлі-продажу від 09.09.2014", меморіальних ордерів за №1 від 12.09.2014 року про зарахування на поточний рахунок позивача грошових коштів в сумі 342 000,00 грн. (26 409,10 доларів США) та нотаріально посвідченої заяви позивача від 15.09.2014 року випливає факт розрахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" за придбане на умовах договору купівлі-продажу квартири майно - квартиру за номером АДРЕСА_1 , яка складається з трьох житлових кімнат; загальна площа квартири 68,00 кв. м., у тому числі житлова площа 37,80 кв.м.

Суд зазначив, що вищевикладене свідчить про законний перехід та реєстрацію права власності на квартиру до відповідача; судом не встановлено наявності передбачених частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України підстав для розірвання договору купівлі-продажу та, як наслідок, припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на спірну квартиру.

Оскільки вимога щодо визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру за номером АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею квартири 68,00 кв. м., у тому числі житловою площею 37,80 кв.м. є похідною від вимоги про розірвання договору купівлі - продажу квартири від 09.09.2014 року, суд зазначив про відсутність підстав і для її задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на незаконність та необгрунтованість вказаного рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовної заяви. Суд не звернув увагу на доводи позивача про те, що надана відповідачем копія платіжного доручення є неналежним та недопустимим доказом та не підтверджує факт перерахування коштів згідно договору купівлі продажу, оскільки не відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 21.01.2004 року № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в України в національній валюті" - отримувач не зазначений, вказано: "реалізація зал.имущества", відсутній відбиток печатки платника та підпис відповідальної особи (осіб), які вповноважені розпоряджатись рахунком ТОВ "Ключове рішення", на місці реквізиту (51-дата виконання) зазначено лише час та рік, підпис відповідального виконавця та відбиток штампа банку відсутній, додатковий реквізит (20) в платіжному дорученні не заповнений, призначення платежу у платіжному дорученні зазначено не конкретно, оскільки не вказаний рахунок ОСОБА_3 , на який мали бути зараховані кошти, у прізвищі отримувача коштів міститься помилка. оскільки отримувачем коштів мала бути Бурчинська, а не Бучинська та ін.

Також апелянт вказує, що суд першої інстанції безпідставно не задовольнив клопотання позивача про витребування у відповідача оригіналу платіжного доручення №Е0912UO214 від 12.09.2014 року про проведення огляду місця зберігання в мережі інтернет цього електронного доказу з метою встановлення та фіксування його змісту.

З зазначеного апелянт робить висновок про недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими.

Щодо заяви ОСОБА_1 про відсутність претензій до відповідача, яка посвідчена приватним нотаріусом Пентелюк Тетяною Любомирівною, то скаржник звертає увагу на письмові пояснення позивача суду першої інстанції при розгляді даної справи, за змістом яких позивач не пам`ятає, чи підписувала вказану заяву, оскільки в цей день підписувала багато документів. Однак звертає увагу суду, що кошти на її рахунок за договором купівлі - продажу квартири не надходили, про що свідчить відсутність належних та допустимих доказів (первинних бухгалтерських документів) у матеріалах справи № 904/5868/1 8 (904/4964/20).

Апелянт звертає увагу суду на ту обставину, що нотаріусом було посвідчено лише справжність підпису ОСОБА_3 , а не факт отримання коштів останньою згідно договору купівлі - продажу квартири від 09.09.2014 року. Вважає, що заява від 15.09.2014 року, якою посвідчено справжність підпису позивача, не має жодного значення для справи за відсутності первинних бухгалтерських документів (платіжне доручення, меморіальний ордер, тощо) або розписки, що доводять факт сплати продавцю згідно договору купівлі - продажу від 09.09.2014 року 342 000,00 грн.

Апелянт просить скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року у справі №904/5868/18(904/4964/20). Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, судові витрати покласти на відповідача.

Ліквідатор ТОВ "Ключове рішення" Чичва О.С. електронною поштою надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у звязку з тим, що про судове засідання, призначене на 22.06.2022 року, ліквідатор дізнався 21.06.2022 року, тому не мав часу для підготовки правової позиції.

Відповідач та третя особа відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь своїх представників у судове засідання не забезпечили.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності (т.3 а.с.43).

Вирішуючи питання щодо можливості розгляду справи за відсутності сторін, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до матеріалів справи, апеляційна скарга прийнята до розгляду ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.02.2022 року.

Передбачений ст.273 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду апеляційної скарги вичерпано. Правова позиція сторін по суті спору викладена письмово.

Відповідно до положень ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу на підставі тих доказів, які були предметом дослідження судом першої інстанції. Додаткові докази до суду апеляційної інстанції не надано.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь у судових засіданнях.

Суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась.

Також суд зазначає, що сторонам надано можливість реалізовувати свої повноваження представництва шляхом участі в засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів в порядку ст. 197 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, сторони не були позбавлені можливості забезпечити у засідання суду участь повноважних представників, однак, таким правом не скористалися.

Щодо клопотання ліквідатора ТОВ "Ключове рішення" Чичви О.С. про відкладення розгляду справи, колегія суддів не вбачає підстав для його задоволення. Правова позиція ліквідатора щодо обставин справи по суті викладена у відзиві на позов та запереченнях на відзив, у заяві про застосування позовної давності.

З моменту прийняття судом апеляційної скарги до розгляду - 14.02.2022 року, ліквідатор мав достатньо часу для підготовки письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі вищевикладеного колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч.2 ст. 651 Цивільного кодексу України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З матеріалів справи вбачається, що дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.12.2014 року (т.1 а.с.27).

09.09.2014 року між ОСОБА_3 (надалі-продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" (надалі-покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири (надалі договір) (т.1, а.с. 19-21).

Згідно пункту 1.1. договору продавець передає у власність покупця квартиру за номером АДРЕСА_1 (надалі - майно), а покупець приймає у власність зазначену вище квартиру та сплачує за неї грошову суму в розмірі та на умовах встановлених цим договором.

Квартира складається з трьох житлових кімнат. Загальна площа квартири 68,00 кв. м., у тому числі житлова площа 37,80 кв.м.

Зазначена квартира належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Глуговським В.В., приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу 24.09.2008 року за реєстровим №2022, зареєстрованого в Чернівецькому комунальному обласному бюро технічної інвентаризації 24.09.2008 року в реєстровій книзі №147, стор. 10, номер запису 8647, реєстраційний номер №13653.

Право власності продавця на квартиру зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №5440561, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна №01, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно про реєстрацію права влансості №20834425, виданим Реєстраційною службою Чернівецького міського управління юстиції Чернівецької області 23.04.2014 (п. 1.2. договору).

У відповідності до п.2.2. договору продаж квартири вчинено за суму 342 000,00 грн., які будуть сплачені покупцем продавцю протягом десяти банківських днів шляхом перерахування коштів на поточний рахунок НОМЕР_2 МФО 30299 ОКПО 14360570 для подальшого зарахування ОСОБА_3 (податковий номер - НОМЕР_1 ), згідно офіційного курсу банку в день зарахування коштів на рахунок.

Пунктом 3.1. договору встановлено, що покупець набуває право власності на майно з моменту державної реєстрації нотаріусом права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно положень пункту 5.2. договору передбачено, що за взаємною згодою сторін зміни та доповнення до договору вносяться шляхом укладення договору про внесення змін та доповнень, посвідченого нотаріально. Таким же шляхом цей договір купівлі-продажу може бути розірвано. За відсутності домовленості (згоди) питання вирішується в судовому порядку. В такому ж порядку (шляхом взаємних домовленостей або, у разі спору у судовому порядку) вирішуватимуться питання, що стосуються тлумачення цього договору, виконання його умов чи визнання його недійсним. Усі інші питання, які можуть виникнути з цього договору (в тому числі і межі відповідальності при невиконанні чи неналежному виконанні умов договору, які не встановлені договором) вирішуються відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п.6.4 договору він вважається укладеним з моменту нотаріального посвідчення.

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Тетяною Любомирівною та зареєстрований в реєстрі за №1580.

Позивач стверджувала, що відповідачем порушено умови договору, обумовлена сторонами сума не перерахована позивачу, що є підставою для розірвання договору.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст.13 Господарського процесуального кодексу України визначають змагальність як один із принципів господарського судочинства.

Згідно даної норми права учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 2,3,4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України) .

Відповідно до положень ст.ст. 73, 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідач надав суду першої інстанції докази перерахування ним на виконання умов пункту 2.2. договору купівлі-продажу квартири від 09.09.2014 року згідно платіжного доручення №E0912UО214 від 12.09.2014 року на рахунок НОМЕР_3 в АТ КБ "Приватбанк" 342 000,00 грн. з призначенням платежу: для подальшого зарахування ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_1 , відп. до дог. купівлі-прод. від 09.09.14 без ПДВ.(т.1, а.с.74).

Як підтверджується доданими до матеріалів справи меморіальними ордерами за №1 від 12.09.2014, грошові кошти в сумі 342 000,00 грн. (26 409,10 доларів США) були зараховані АТ КБ "Приватбанк" на поточний рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_4 (т.2, а.с.112-113).

Встановлено судом, що громадянкою ОСОБА_3 15.09.2014 року підписано заяву, за змістом якої останньою підтверджено отримання грошових коштів в сумі 342 000,00 грн. від Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове Рішення" шляхом перерахування на відповідний рахунок АТ КБ "ПрвиатБанк", як повний розрахунок за квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Т.Л. 09.09.2014 за реєстром №1580.

Також, підтверджено відсутність до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове Рішення" будь-яких претензій матеріального та фінансового характеру, які б стосувалися виконання ним умов про розрахунок згідно договору купівлі-продажу квартири (т.1, а.с. 75).

За змістом апеляційної скарги позивач зазначає на недопустимість наданих відповідачем доказів, які на його думку є сумнівними, а також зазначає на неправомірну відмову суду витребувати оригінал вказаного вище платіжного доручення та проведення огляду місця зберігання в мережі інтернет цього електронного доказу з метою встановлення та фіксування його змісту.

Щодо вказаних доводів колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ч.11 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Згідно ч.1 ст.82 цього ж кодексу письмові, речові та електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Положеннями ст.86 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що позивач особисто нотаріально завіреною заявою підтвердила факт проведення відповідачем ТОВ "Ключове Рішення" повного розрахунку з нею за оспорюваним договором, то підстави для іншого висновку- про несплату вартості квартири відповідачем, відсутні.

Посилання скаржника на те, що вона не памятає, чи підписувала вона вказану заяву у нотаріуса, а також те, що нотаріус підтвердив лише справжність підпису ОСОБА_3 , а не факт отримання коштів останньою згідно договору купівлі - продажу квартири від 09.09.2014 року, колегія суддів відхиляє за необгрунтованістю.

Як встановлено, оспорюваний договір та заява ОСОБА_1 були посвідчені одним і тим же приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Пентелюк Т.Л. - 09.09.2014 року договір купівлі-продажу, а 15.09.2014 року заява.

Нотаріальне посвідчення правочину є додатковою гарантією дійсності договору.

Відповідно до глави 6 "Установлення волевиявлення та дійсних намірів особи при вчиненні нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус зобов`язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності (ч.1 ст. 3 Закону України "Про нотаріат").

Отже, нотаріусом встановлено дійсні наміри кожної із сторін до вчинення цього правочину, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину, а також підтверджено відсутність у ОСОБА_1 будь-яких претензій матеріального та фінансового характеру, які б стосувалися виконання ТОВ "Ключове Рішення" умов про розрахунок згідно договору купівлі-продажу квартири.

Недоліки, які стосуються оформлення платіжного доручення про перерахування позивачу 320 000,00 грн, описка в прізвищі особи, в призначенні платежу, не змінюють сутність проведеної банківської операції.

Слід також звернути увагу не нелогічну поведінку позивача, яка мала б протягом 10 банківських днів з дня укладання спірного договору отримати значну суму за продану нею квартиру, однак, як вона стверджує, її не отримала і в той же час з вересня 2014 року по березень 2020 року за захистом своїх, ніби-то порушених прав до суду не зверталась і продовжує в цій же квартирі проживати.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи, умови договору та положення ст. 651 Цивільного кодексу України, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про недоведеність позову.

Під час апеляційного перегляду справи скаржник не надав належних та допустимих доказів на спростування вказаних висновків суду.

Отже, наведене свідчить про законний перехід та реєстрацію права власності на квартиру до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення".

Відповідно, похідні вимоги позивача - припинення права власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ключове рішення" на спірну квартиру, визнання права власності за ОСОБА_1 на квартиру за номером АДРЕСА_1 , що складається з трьох житлових кімнат, загальною площею квартири 68,00 кв. м., у тому числі житловою площею 37,80 кв.м. є похідною від розірвання договору купівлі - продажу квартири від 09.09.2014, також правомірно відхилені судом.

За викладеного колегія суддів, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, не вбачає підстав для задоволення вимог скаржника.

Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України суд, - ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09.11.2021 року у справі №904/5868/18(904/4964/20) залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя Л.М. Білецька

Суддя Ю.Б. Парусніков

Повний текст складено 12.07.2022 року.