УХВАЛА

м. Київ

11.07.2022Справа № 910/5618/22

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва (02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14-а) в інтересах держави в особі Київської міської ради (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-РЕЙТ" (04050, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 17) про витребування земельних ділянок

Без виклику представників сторін

В С Т А Н О В И В:

Керівник Дніпровської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-РЕЙТ" про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-РЕЙТ» на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,0833 га з кадастровим номером :66:069:0100 по АДРЕСА_1 та земельну ділянки площею 0,0005 га з кадастровим номером :66:069:0101 по АДРЕСА_1.

Разом з позовною заявою керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва було подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом:

- Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) на АДРЕСА_1;

- Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101) на АДРЕСА_1;

- Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер-Рейт» (вул. Глибочицька, буд. 17, м. Київ, 04050, ) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1 в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані земельні ділянки, передавати земельні ділянки у користування третім особам, змінювати межі та цільове призначення, вчиняти поділ земельних ділянок чи їх об`єднання.

- Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та викладені в ній доводи, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для вжиття господарським судом заходів щодо забезпечення позову, визначених у заяві керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме:

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду;

- якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Так, з огляду на вищевикладені норми процесуального законодавства метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є, зокрема, уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Слід зазначити, що гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Так, керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва заявлено позовні вимоги про витребування у товариства з обмеженою відповідальністю «ІНТЕР-РЕЙТ» на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради земельну ділянку площею 0,0833 га з кадастровим номером :66:069:0100 по АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0005 га з кадастровим номером :66:069:0101 по АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи необхідність вжиття заходів забезпечення позову, прокурор зазначає, що вказані земельні ділянки вибули з власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради поза її волею на підставі неіснуючого рішення Київради про приватизацію та у подальшому неодноразово були відчужені.

Так, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В. на підставі поданої 23.10.2020 ОСОБА_1 заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 54850939 від 29.10.2020, відповідно до якого за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :66:069:0001 загальною площею 0,0838 га.

Як зазначає прокурор підставою для прийняття вказаного рішення про державну реєстрацію стало рішення Київської міської ради № 960/2852 від 06.07.2017 «Про приватизацію громадянином ОСОБА_1 земельної ділянки для завершення будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування кафе на АДРЕСА_2 » та витяг з Державного земельного кадастру НВ-020, виданий 28.10.2020 Київським міським управлінням земельних ресурсів.

Однак, як зазначає прокурор рішення Київської міської ради № 960/2852 від 06.07.2017 «Про приватизацію громадянином ОСОБА_1 земельної ділянки для завершення будівництва, подальшої експлуатації та обслуговування кафе на АДРЕСА_2 », яке стало підставою для державної реєстрації за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку площею 0,0838 га (кадастровий номер :66:069:0001) Київською міською радою не приймалося.

Разом з тим, у подальшому 09.11.2020 між ОСОБА_1 (від імені якого діяв ОСОБА_2 ) та ТОВ «Вікатрейд» в особі ОСОБА_1 складено акт приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Вікатрейд».

Відповідно до вказаного акта, ОСОБА_2 , який діяв від імені ОСОБА_1 передав, а ТОВ «Вікатрейд», в особі ОСОБА_1 , прийняло земельну ділянку площею 0,0838 га (кадастровий номер :66:069:0001).

На підставі акта приймання-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ «Вікатрейд», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кузьменко Ю.В., 13.11.2020 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за ТОВ «Вікатрейд».

Далі, між ТОВ «Вікатрейд», в особі ОСОБА_1 та ТОВ «Інтер-Рейт», в особі Криволапа О.С. , 18.02.2021 підписано акт приймання-передачі нерухомого майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Інтер-Рейт», відповідно до якого ТОВ «Вікатрейд» передало до статутного капіталу ТОВ «Інтер-Рейт» негрошовий вклад, у вигляді земельної ділянки, загальною площею 0,0838 га (кадастровий номер :66:069:0001).

На підставі акту приймання-передачі нерухомого майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Інтер-Рейт», приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Шаповаленком А.І. 23.02.2021 прийнято рішення про державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку за ТОВ «Інтер-Рейт» ().

У подальшому, рішенням від 15.03.2021 єдиного учасника № 5 ТОВ «Інтер-Рейт» вирішено розділити земельну ділянку, загальною площею 0,0838 га (кадастровий номер :66:069:0001) на дві окремі ділянки площею 0,0833 га та 0,0005 га.

Внаслідок зазначеного рішення до Державного земельного кадастру внесені відомості про поділ земельної ділянки площею 0,0838 га (кадастровий номер :66:069:0001) на земельні ділянки площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101).

На підставі зазначених відомостей з Державного земельного кадастру, 18.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ Шаповаленком А.І. здійснено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Інтер-Рейт» на земельні ділянки площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101).

Отже, вказані обставини на думку прокурора свідчить про вчинення протягом короткого періоду часу (5 місяців) активних дій з реєстрації права власності на земельну ділянку за різними особами та здійснення її поділу з метою створення ілюзії правомірності набуття права власності на землю.

Оцінивши наведені керівником Дніпровської окружної прокуратури міста Києва обґрунтування та представлені заявником документи, з огляду на наявні у ТОВ «Інтер-Рейт» провомочності володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а також захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких керівник Дніпровської окружної прокуратури звернувся до суду.

Як зазначено судом вище, приписами ст. 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно, що належить відповідачу чи іншим особам.

Під арештом майна розуміється накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна.

Зважаючи на наведені обставини, враховуючи наведені у заяві мотивування щодо вибуття земельної ділянки, з огляду на неодноразове відчуження земельної ділянки, а також враховуючи обґрунтовану можливість відчуження спірної земельної ділянки, суд вважає обґрунтованими доводи заявника про те, що виправданим, адекватним та співмірним заходом забезпечення позову буде накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) на АДРЕСА_1; накладення арешту на земельну ділянку площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101) на АДРЕСА_1; Заборона Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер-Рейт» (вул. Глибочицька, буд. 17, м. Київ, 04050, ) вчиняти дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1 в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані земельні ділянки, передавати земельні ділянки у користування третім особам, змінювати межі та цільове призначення, вчиняти поділ земельних ділянок чи їх об`єднання; Заборона органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1.

Стосовно такого заходу забезпечення позову про застосування якого просить позивач в частині формулювання: «заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер-Рейт» та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1 в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані земельні ділянки, передавати земельні ділянки у користування третім особам, змінювати межі та цільове призначення, вчиняти поділ земельних ділянок чи їх об`єднання», суд зазначає, що вказані заходи забезпечення позову не мають правового зв`язку з предметом позовних вимог, окрім того є по суті втручанням в діяльність суб`єкта господарювання, у той же час, ч. 5 ст. 19 Господарського кодексу України встановлено, що незаконне втручання та перешкоджання господарській діяльності суб`єктів господарювання з боку органів державної влади, їх посадових осіб при здійсненні ними державного контролю та нагляду забороняються.

За такого, суд не вбачає підстав для застосування вказаного заходу забезпечення позову, в частині формулювання: «та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії» як такого, що не узгоджуються з предметом позовних вимог та може мати наслідком втручання в господарську діяльність відповідача.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Таким чином, способи забезпечення позову, які просить прокурор, частково відповідає заходам забезпечення позову, встановленим у ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, предмету позову, принципам розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, не порушують права та законні інтереси осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що обрані прокурором заходи забезпечення позову спрямовані на запобігання виникненню можливих перешкод для виконання рішення суду у разі задоволення позову, у той час як невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі у разі задоволення позову.

Крім того, немає підстав вважати, що застосування таких заходів призведе до невиправданого обмеження прав відповідача чи третіх осіб, оскільки земельна ділянка залишається в володінні та користуванні відповідача, а можливість розпоряджатися обмежується на певний час.

При цьому суд зауважує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів позивача, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення у випадку задоволення позову.

Суд враховує, що одним із завдань господарського судочинства у відповідності до вимог статті 2 Господарського процесуального кодексу України є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02).

Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

З огляду на викладене вище, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову з урахуванням часткового його задоволення направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту, забезпечення ефективного вирішення існуючого спору та реального виконання рішення суду.

Наведене підтверджує наявність обґрунтованих підстав для вжиття заходів до забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, суд частково задовольняє заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно із приписами ч. 6 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 136, 137, 138, 140, 232, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Заяву керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Києва про вжиття заходів забезпечення позову - задовольнити частково.

2. Забезпечити позов шляхом:

- Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) на АДРЕСА_1 ;

- Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101) на АДРЕСА_1 ;

- Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «Інтер-Рейт» (вул. Глибочицька, буд. 17, м. Київ, 04050, ) вчиняти дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1 в тому числі: укладати договори купівлі-продажу або іншим способом відчужувати права на вказані земельні ділянки, передавати земельні ділянки у користування третім особам, змінювати межі та цільове призначення, вчиняти поділ земельних ділянок чи їх об`єднання.

- Заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок площею 0,0833 га (кадастровий номер :66:069:0100) та площею 0,0005 га (кадастровий номер :66:069:0101), що розташовані на АДРЕСА_1.

3. Стягувачем за даною ухвалою є Дніпровська окружна прокуратура міста Києва (02094, м. Київ, вул. Ю. Поправки, 14-а)

4. Боржником за даною ухвалою є Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНТЕР-РЕЙТ" (04050, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 17, ).

5. Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 11.07.2025.

6. Дана ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили 11.07.2022 та може бути оскаржена в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ