ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 923/576/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, пр-т. Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.;

Представники сторін:

Від ТОВ «ФК «Авансар» - Кочмарук М.В., ордер серія КС №005015 від 14.12.2021;

Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар»

про ухвалення додаткового рішення

по справі №923/576/21

за позовом Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування"

до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС"

за участю третіх осіб, які не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

- Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна;

- Приватний виконавець виконавчого округу Херсонської області Пирожок Євгеній Віталійович;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Авансар"

про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2021 року Приватне акціонерне товариство "Каховський завод електрозварювального устаткування" (далі ПАТ "Каховський завод електрозварювального устаткування""Каховський завод електрозварювального устаткування") звернулось до Господарського суду Херсонської області з позовною заявою до Акціонерного товариства "БАНК АЛЬЯНС" (далі АТ БАНК АЛЬЯНС), в якій просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 07 квітня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик Ольгою Анатоліївною, зареєстрований в реєстрі за № 648, про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" на користь Акціонерного Товариства "БАНК АЛЬЯНС" заборгованості за Договором № 20-017/ЮК про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 04.02.2020 (разом з Договором про внесення змін та доповнень № 1 від 12.10.2020 до Договору № 20-017/ЮК про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 04.02.2020 та Договором про внесення змін та доповнень № 2 від 24.12.2020 до Договору № 20-017/ЮК про відкриття мультивалютної відновлювальної кредитної лінії від 04.02.2020) за рахунок майна, зазначеного в іпотечному договорі від 12.10.2020, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кирик Ольгою Анатоліївною (номер в реєстрі 1752) на загальну суму 511800,32 доларів США, які складаються з суми за простроченим кредитом в розмірі 481999,99 доларів США та за простроченими процентами в сумі 29800,33 доларів США. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 по даній справі у задоволенні позову відмовлено повністю, скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Господарського суду Херсонської області від 28.04.2021 у справі № 923/576/21.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ Каховський завод електрозварювального устаткування" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 по даній справі скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги ПАТ Каховський завод електрозварювального устаткування" в повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" на рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 по справі №923/576/21 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 по справі №923/576/21 залишено без змін.

03.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат.

08.02.2022 листом Південно-західного апеляційного господарського суду витребувано матеріали справи №923/576/21 з суду першої інстанції.

14.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №923/576/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 призначено судове засідання для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення у справі №923/576/21 на: 01.03.2022 року о 15-30 год. у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

22.02.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про участь в судовому засіданні по справі №923/576/21 призначеного на 01.03.2022 року о 15-30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції по справі №923/576/21 поза межами приміщення суду; розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про ухвалення додаткового рішення по справі №923/576/21 призначено на 01.03.2022 року о 15-30 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

Разом з тим, 01.03.2022 судове засідання не відбулось, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 відкладено розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про ухвалення додаткового рішення по справі №923/576/21.

21.04.2022 на виконання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.04.2022, у зв`язку з поданням касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022, справу №923/576/21 за позовом Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" до Акціонерного товариства "Банк Альянс", за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кирик Ольга Анатоліївна; Приватного виконавця виконавчого округу Херсонської області Пирожок Євгеній Віталійович; Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авансар" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню скеровано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою КГС ВС від 25.05.2022 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Каховський завод електрозварювального устаткування" залишено без задоволення; рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 у справі №923/576/21 залишено без змін; поновлено дію рішення Господарського суду Херсонської області від 22.10.2021 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022.

13.06.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №923/576/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.06.2022 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про ухвалення додаткового рішення по справі №923/576/21 призначено на: 05.07.2022 року о 15-00 год. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та системи відеоконференцзв`язку EASYCON.

В судовому засіданні представник третьої особи підтримав свою заяву про ухвалення додаткового рішення. Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлені належним чином.

Розглянувши доводи заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про наявність підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Авансар" про ухвалення додаткового рішення у справі №923/576/21, виходячи з наступного.

За змістом ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 Господарського процесуального кодексу України.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У відповідності до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Як вбачається з матеріалів справи, третьою особою при перегляді судового рішення у даній справі було подано відзив на апеляційну скаргу, у якому останній повідомив суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які останній очікує понести під час розгляду апеляційної скарги відповідача у справі №923/576/21 складає 30 000, 00 грн.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

За правилами частини 1 статті 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Правилами зазначеної статті визначено, що повноваження адвоката як представника сторони у справі може бути підтверджено як ордером, так і договором про надання правової допомоги.

Судом встановлено, що матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги від 27.04.2021, укладеного між ТОВ «ФК «Авансар» та Адвокатським об`єднанням «Брати Попко та Партнери». Відповідно до умов п.4.1 Договору вартість послуг, порядок та строки розрахунків до Договору визначаються за окремим погодженням між сторонами.

27.04.2021 укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги, згідно з умовами якої відповідно до п.4.1 Договору про надання правової допомоги від 27.04.2021 Сторони погодили, що оплата послуг виконавця становитиме 2350,00 грн. за годину. Також пунктом 2 Додаткової угоди передбачено, що перелік послуг, наданих виконавцем, та розмір їх оплати визначатиметься Актом надання послуг, що підписується обома сторонами.

Згідно Акту наданих виконаних робіт по наданню юридичних послуг згідно Договору про надання правової допомоги від 27.04.2021 та Додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 27.04.2021, за період з 10 грудня 2021 року по 24 січня 2022 року, загальна вартість наданих ТОВ «Авансар» послуг становить 28200,00 грн.

Вказана сума сплачена третьою особою на рахунок АО «Брати Попко та Партнери» 31.01.2022, про що свідчить наявна в матеріалах справи квитанція №31-656987/1 від 31.01.2022.

Таким чином, загальний розмір понесених третьою особою витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, становить 28200,00 грн.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи надані ТОВ «ФК «Авансар» докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про достатність таких доказів для встановлення факту надання професійної правничої допомоги третій особі у даній справі та обґрунтованість тверджень ТОВ «ФК «Авансар» про понесення нею в межах розгляду спору у справі №923/576/21 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 28200,00 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати третьої особи на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

За приписами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвоката, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про обґрунтованість таких витрат та підстави витрати заявником коштів на правничу допомогу.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, за наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони, відповідно до положень ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати сторони були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловила правову позицію щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 Господарського процесуального кодексу України узгоджується із позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1785/18, від 18.11.2019 у справі №908/374/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на складність справи, наданий Адвокатським об`єднанням обсяг послуг у суді апеляційної інстанції, затрачений час на надання таких послуг, понесені ТОВ «Авансар» витрати на професійну правничу допомогу у заявленій сумі 28200,00 грн є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими доказами.

За приписами ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З матеріалів справи вбачається, що позивач своїм правом не скористався, своїх заперечень щодо розміру витрат третьої особи на послуги адвоката до Південно-західного апеляційного господарського суду не подав.

Враховуючи, що рішення у даній справі прийнято на користь відповідача, ТОВ «Авансар» приймало участь у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача і заперечувало проти позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що витрати заявника на правничу допомогу у розмірі 28200,00 грн. у відповідності до п.13 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на позивача.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати ТОВ «Авансар» у справі №923/576/21 на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 28200,00 грн. покладаються судом на позивача.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 169, 221, 244, 281 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» про ухвалення додаткового рішення по справі №923/576/21 задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Каховський завод електрозварювального устаткування» (74800, Херсонська область, м.Каховка, вул. Пушкіна, 109, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авансар» (04053, м.Київ, вул.Кудрявський узвіз, 5-Б, 501/5, ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28200,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено та підписано 11.07.2022 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош