ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.06.2022 Справа № 914/3401/21

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Трускавецького В. П., секретаря судового засідання Корчинського О. І., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;
до відповідача 1:Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан Холдінг», м. Львів,
до відповідача 2:Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Менеджмент ЛТД», м. Львів,
про: - визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом № 05-07/21 від 05.07.2021, в частині надання згоди директору на розпорядження майном; - визнання недійсним Акту приймання-передачі вкладу у негрошовій формі до статутного капіталу від 01.09.2021.
За участю представників сторін:
позивача:не з`явився,
відповідача 1:не з`явився,
відповідача 2:не з`явився.
Встановив:

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов ОСОБА_1 до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фонтан Холдінг» та відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю «Проперті Менеджмент ЛТД» про визнання недійсним рішення загальних зборів учасників товариства, оформленого протоколом № 05-07/21 від 05.07.2021, в частині надання згоди директору на розпорядження майном; визнання недійсним Акту приймання-передачі вкладу у негрошовій формі до статутного капіталу від 01.09.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 позовну заяву прийнято та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.01.2022. Вказані процесуальні дії зважаючи на те, що поданий позов був підписаний повноважним представником позивача, офіс якого знаходився в м. Львів, вчинені судом таким чином, адже на момент відкриття провадження у справі була відсутня необхідність у повідомленні позивача відповідно до Конвенції про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965.

Також, в межах підготовчого провадження представником позивача здійснювались заходи з представництва ОСОБА_1 шляхом подання до суду письмових заяв, клопотань, тощо.

Водночас, після закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті від представника позивача надійшло повідомлення (вх. №13550/22 від 27.06.2022) про те, що договір про правове обслуговування АО «Статус КВО» інтересів позивача припинив дію, тому адвокат не має повноважень представляти позивача. Також, адвокатом повідомлено суд, що він не повідомив позивача розгляд справи та вказує про необхідність повідомлення останнього відповідно до положень Конвенції про вручення судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965, адже вказані у матеріалах справи адреса для кореспонденції : АДРЕСА_2 та електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 є не актуальними для повідомлення позивача.

Розглянувши подане до суду повідомлення, суд зазначає наступне.

Стороною у справі є громадянин Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 та у якого відсутній станом на дату ухвалення цього рішення представник в Україні.

Згідно з ч. 1 ст. 365 Господарського процесуального кодексу України, іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 367 ГПК України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Судове доручення надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

Оскільки наразі між Україною та Ізраїлем не укладено окремого міжнародного договору про надання правової допомоги (в т.ч. договору, який би регулював порядок виконання судових доручень), порядок передачі судових та позасудових документів для вручення в Ізраїлі (місцезнаходження позивача) регламентується Конвенцією про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах (Гаага, 15.11.1965), яка набула чинності для України 01.12.2001 та підписантом якої являється також Ізраїль.

У відповідності до ст. 1 Конвенції, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Статтями 2 - 3 Конвенції, визначено, що кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов`язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3 - 6. Кожна Держава організовує Центральний Орган згідно із своїм правом. Орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей.

Відповідно до присів ст. 6 Конвенції, Центральний Орган запитуваної Держави або будь-який орган, який вона може призначити для цього, складає підтвердження відповідно до формуляра, доданого до цієї Конвенції. У підтвердженні підтверджується факт вручення документу і зазначається спосіб, місце та дату вручення, а також особа, якій документ було вручено. Якщо документ не був вручений, в підтвердженні зазначаються причини, які перешкодили врученню. Запитуючий орган може вимагати, щоб підтвердження, яке було складене не Центральним Органом або судовим органом, було скріплено підписом представника одного з цих органів. Підтвердження направляється безпосередньо запитуючому органу.

Згідно з ст. 17 Конвенції, позасудові документи, видані органами влади та судовими працівниками однієї Договірної Держави можуть бути передані з метою вручення в іншу Договірну Державу способами та відповідно до положень цієї Конвенції.

За приписами ст. 18 Конвенції, кожна Договірна Держава може призначити інші органи влади на додаток до Центрального Органу і визначити обсяг їх компетенції. Запитуючий орган, однак, в будь-якому випадку має право звернутися з проханням безпосередньо до Центрального Органу.

Як з`ясовано судом з інформації, котра викладена на інтернет сайті https://www.hcch.net/en/states/hcch-members/details1/?sid=45, Центральним органом Ізраїлю (на який покладається обов`язок щодо організації вручення судових та позасудових документів) являється Ministry of Justice Office of the Deputy Attorney General (International Law).

З огляду на необхідність вручення процесуальних документів стороні по справі, з метою забезпечення реалізації принципів змагальності та рівності перед законом і судом, забезпечення права на доступ до правосуддя, суд вважає за необхідне звернутися до Центрального органу Ізраїлю (Ministry of Justice Office of the Deputy Attorney General (International Law) з проханням про вручення судових/позасудових документів ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Конвенції, якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Разом з тим, у п. 2.3. Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затв. наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 №1092/5/54 визначено, що у відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні.

Оскільки спірні правовідносини виникли між сторонами щодо визнання недійсним змісту рішення загальних зборів, текст якого складено на двох мовах, однією з яких є англійська, та як з`ясовано із позову, позивач володіє такою, в суду є достатньо підстав для вручення стороні процесуальних документів перекладених на англійську мову.

Так, п. 4 ч. 1 ст. 228 ГПК України визначено, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, пунктом 4 частини першої статті 228 цього Кодексу - до надходження відповіді від іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів.

Враховуючи необхідність належного повідомлення сторони про призначення розгляду справи Господарським судом Львівської області, для з`ясування позиції останнього з приводу заявленого позову, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до надходження відповіді від Центрального органу Ізраїлю щодо результатів виконання судового прохання (доручення).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах (дата набуття чинності для держави Україна: 01.12.2001):

«Якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що

a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території,

b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту.

Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови:

a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією,

b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців,

c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави.».

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини у п. 41 свого рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України», зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.89 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 13, 42, 46, 120, 121, 228, 229, 234, 235, 365, 367 Господарського процесуального кодексу України, Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Призначити розгляд справи по суті на 29.11.2022 о 10:00 год. У разі, якщо виклик (повідомлення) не буде вручено своєчасно, суд врахує це та розгляне справу в день наступного судового засідання, що відбудеться 12.12.2022 о 10:00 год. Судове засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області (79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128).

2. Явку учасників процесу визнати обов`язковою.

3. Провадження у справі № 914/3401/21 зупинити.

4. Надіслати вищевказані документи до Центрального органу запитуваної Держави - Ізраїль

Ministry of Justice

Office of the Deputy Attorney General (International Law)

c/o ОСОБА_2

P.O. Box 9299

Tel Aviv 61092

Israel

Tel.: НОМЕР_2

Fax: НОМЕР_3

Email: ІНФОРМАЦІЯ_2

для їх подальшого вручення позивачу - ОСОБА_1

(громадянину Федеративної Республіки Німеччина, паспорт НОМЕР_1 , дата видачі 13.11.2015, місце видачі Посольство в Тель-Авіві);

(адреса проживання: АДРЕСА_1 )

Інформацію у справі, яка розглядається, можна отримати за такою веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку на підставі Розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено 04.07.2022.

Суддя Трускавецький В.П.