ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 року м.Дніпро Справа № 912/278/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

прокурор: Лейченко О.В.,

від відповідача-3: Гуртовий М.О., адвокат;

інші учасники справи в судове засідання не з`явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 (суддя Поліщук Г.Б., м. Кропивницький, повний текст підписано 29.11.2021) та на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 (суддя Поліщук Г.Б., м. Кропивницький, повний текст підписано 07.12.2021) у справі №912/278/21

за позовом Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кропивницької міської ради, м. Кропивницький, Кіровоградська область

до

відповідача-1: Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, м. Кропивницький, Кіровоградська область

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЗ Фінанс", м. Київ

відповідача-3: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс", м. Кропивницький, Кіровоградська область

відповідача-4: Управління розвитку транспорту та зв`язку Міської ради міста Кропивницького, м. Кропивницький, Кіровоградська область

про визнання недійсними підпунктів договору фінансового лізингу, визнання недійсним договору застави, визнання права власності, витребування з незаконного володіння майна?

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кропивницької міської ради до Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЗ Фінанс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" з вимогами про:

- визнання недійсними підпунктів 8.2, 8.3. статті 8 Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів, які складають зміст та є невід`ємною частиною Договору фінансового лізингу транспортних засобів від 24.12.2007 №24/12-ФЛ, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛАЗ Фінанс", Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Єлисаветградська транспортна компанія";

- визнання недійсним Договору застави від 22.07.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Єлисаветградська транспортна компанія" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс";

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" на користь Кропивницької міської ради вартості тролейбусів №001 типу ЛАЗ моделі Е183 D-02 заводським номером НОМЕР_1 та №002 типу ЛАЗ моделі Е183 D-01 заводським номером НОМЕР_2 в розмірі 1 800 000,00 грн;

- з покладанням на відповідачів судових витрат.

Позов прокурора мотивовано тим, що оспорюваними договорами порушено право територіальної громади м. Кропивницького на набуття у власність електротранспорту, придбаного частково за рахунок субвенції.

Ухвалою від 20.07.2021 задоволено заяву Кіровоградської обласної прокуратури та залучено Управління розвитку транспорту та зв`язку Міської ради міста Кропивницького до участі у справі в якості співвідповідача.

20.07.2021 Кіровоградською обласною прокуратурою подано заяву про зменшення позовної вимоги, у відповідності до якої прокурор просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" на користь Кропивницької міської ради вартість тролейбусів в розмірі 938 204,44 грн.

Ухвалою господарського суду від 03.08.2021 прийнято вказану заяву прокурора, а також задоволено клопотання Управління транспорту та зв`язку Кропивницької міської ради від 26.07.2021 про розгляду справи спочатку.

31.08.2021 Кіровоградською обласною прокуратурою подано заяву про зміну предмету позову, згідно якої прокурор просить позовні вимоги про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" про стягнення коштів в сумі 938204,44 грн замінити на наступні позовні вимоги:

- визнати право власності Кропивницької міської ради на тролейбуси № 001 типу ЛАЗ моделі Е183 Б-02 заводським номером НОМЕР_1 та № 002 типу ЛАЗ моделі Е183 О-01 заводським номером НОМЕР_2 ;

- витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" на користь Кропивницької міської ради тролейбуси № 001 типу ЛАЗ моделі Е183 Б-02 заводським номером НОМЕР_1 та № 002 типу ЛАЗ моделі Е183 Б-01 заводським номером НОМЕР_2 .

Інші позовні вимоги у справі № 912/278/21 прокурор залишає без змін та підтримує в повному обсязі.

Ухвалою від 01.09.2021 прийнято заяву Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури про зміну предмету позову та постановлено здійснювати подальший розгляд справи №912/278/21 з урахуванням поданої заяви.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 у справі №912/278/21 в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі №912/278/21 стягнуто з Кіровоградської обласної прокуратури (м. Кропивницький, Кіровоградська область) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" (м. Кропивницький, Кіровоградська область) витрати на професійну правову допомогу в розмірі 22 376,70 грн.

Не погодившись із рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 та з додатковим рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі №912/278/21, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кропивницької міської ради, просить:

- скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 у справі №912/278/21 в частині відмови в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строків позовної давності та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури у даній справі задовольнити у повному обсязі;

- скасувати додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі № 912/278/21 та стягнути з відповідачів у даній справі всі судові витрати, в тому числі й ті, що здійснені Кіровоградською обласною прокуратурою на сплату судового збору за подачу позову та апеляційної скарги в загальному розмірі 81 715,14 грн.

При цьому заявник апеляційної скарги не погоджується з висновком господарського суду про обізнаність членів постійних комісій міської ради з питань бюджету, податків, фінансів, планування та соціально-економічного розвитку, з питань промисловості, енергетики, транспорту та зв`язку, охорони навколишнього природного середовища та в.о. директора Департаменту - заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, присутніх на восьмій сесії п`ятого скликання 25.12.2007, про укладення 24.12.2007 Договору фінансового лізингу транспортних засобів № 24/14-ФЛ та його умови.

Вважає такі висновки припущеннями відповідача-3, які не є вагомими доказами передбачуваної неминучості інформування Кіровоградської міської ради - усіх депутатів восьмої сесії п`ятого скликання про умови спірного договору фінансового лізингу, або існування в депутатів Кіровоградської міської ради восьмої сесії п`ятого скликання обов`язку по встановленню умов такого договору.

Про зазначене свідчить і зміст протоколу № 24 десятого засідання восьмої сесії Кіровоградської міської ради п`ятого скликання від 25.12.2007, в ході якого прийнято рішення № 403 про внесення змін до Програми, відповідно до якого питання щодо укладення Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради 24.12.2007 договору фінансового лізингу транспортних засобів та його умови на вказаному пленарному засіданні не обговорювалось та до відому депутатів не доводилось.

Зміст вказаного протоколу свідчить і про те, що і у відповідних постійних комісій міської ради не було обов`язку під час попереднього розгляду змін до вказаної Програми встановлювати факт укладання чи не укладання договору фінансового лізингу та його умов.

Зазначений протокол засідання міської ради є належним і більш вагомим доказом (проти припущень відповідача-3) того, що міська рада не могла дізнатись про умови договору фінансового лізингу та порушення його умовами інтересів територіальної громади 25.12.2007.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції щодо початку перебігу строку позовної давності за позовом у даній справі з 24.12.2007 не відповідають фактичним обставинам справи.

Крім цього необхідність розгляду на сесії ради питання про хід виконання рішення міськради від 25.12.2007 № 403, яким внесено зміни до Програми, чи надання письмової інформації виконавцями цього рішення про хід його виконання, цим рішенням не було передбачено.

Регламент Кіровоградської міської ради п`ятого скликання, затверджений рішенням Кіровоградської міської ради від 16.05.2006 № 1 (діючий на 25.12.2007), не вимагав від осіб, на яких покладено контроль за виконанням рішення, доведення до депутатського корпусу на сесії інформації про хід та стан його виконання.

Зазначене свідчить про те, що міською радою, як представницьким органом власника бюджетних коштів - територіальної громади, прийнято рішення від 25.12.2007 № 403, яким внесено зміни до Програми та виражено волю на придбання спірних у даній справі тролейбусів для поповнення комунального електротранспорту. При цьому, міською радою враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, законно розраховуючи на дотримання її виконавчим органом - Департаментом, її волі, вимог Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» та Порядку використання у 2007 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 № 350, не встановлено необхідності, після прийняття вказаного рішення, в подальшому доведення до депутатського корпусу на сесії міської ради інформації про хід та стан виконання цього рішення.

З викладеного слідує, що для міської ради не було встановлено обов`язку в подальшому отримувати інформацію щодо умов спірного договору фінансового лізингу. Крім цього, належних та допустимих доказів того, що міській раді мало стати відомо про умови спірного договору фінансового лізингу після 24.12.2007 відповідачем-3 суду теж не надано.

Під час повернення ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія» у березні 2016 року Управлінню власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради з оренди цілісного майнового комплексу комунального підприємства «Кіровограделектротранс» про умови спірного договору фінансового лізингу міській раді теж не могло стати відомо, оскільки підстави набуття права власності ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія» на спірні тролейбуси не могли бути предметом оцінки з боку Управління власності та приватизації комунального майна міської ради, так як на той час вони вже не перебували у власності ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія» та були відчужені ТОВ «Гранекс».

Крім цього, в матеріалах даної справи містяться докази того, що, Кропивницькій міській раді, а не її виконавчим органам, про умови укладеного 24.12.2007 Договору фінансового лізингу № 24/14ФЛ, зокрема ті, що викладені у пунктах 8.2 та 8.3 статті 8 Загальних правил цього договору та про набуття права приватної власності на вищевказані тролейбуси ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія», а потім ТОВ «Гранекс» стало відомо у листопаді 2018 року під час здійснення слідчим управлінням ГУНП в Кіровоградській області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0009290 від 04.11.2018, що підтверджується листами Виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 08.05.2020 № 2362/35-05-24, від 24.06.2020 № 3064/35-05-24 та Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 18.01.2021 № 275/35-05-24.

Прокурор звернувся з позовом у даній справі 21.01.2021, тобто через 2 роки та 2 місяці з моменту коли міській раді, як позивачу за таким позовом, могло та стало відомо про умови спірного договору.

Крім цього, не відповідають фактичним обставинам справи й висновки господарського суду першої інстанції про те, що, у разі задоволення позову прокурора та витребування спірного майна, ТОВ «Гранекс» буде позбавлене можливості отримання компенсації втрати такого майна, оскільки ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія» 20.06.2019 ліквідоване, що суперечитиме приписам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вважає, що набуваючи у власність спірне майно, ТОВ «Гранекс», проявивши розумну обачність, мало можливість поцікавитись та з`ясувати на підставі якого законодавства, яких правовстановлюючих документів та за рахунок яких коштів вказані спірні тролейбуси були закуплені. За необхідності, отримавши правову допомогу, ТОВ «Гранекс» могло та повинно було знати про те, що вказане майно придбане за рахунок бюджетних коштів, на виконання Закону України «Про Державний бюджет на 2007 рік» та Порядку використання у 2007 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв).

Тому немає жодних підстав вважати, що відповідач-3 є добросовісним набувачем вказаного майна та не міг співвіднести чіткі законодавчі приписи з результатами незаконного набуття цього майна у власність.

Зазначає, що відповідачем-3 до витрат на професійну правничу допомогу включено 24 години роботи адвоката по вивченню судової практики, підготовки відзивів, заперечень, пояснень, клопотань, та ознайомлення з матеріалами справи.

Разом з цим, до вищевказаного клопотання відповідачем-3 доказів на підтвердження того, що саме таку, а не іншу кількість часу фактично адвокат витратив на виконання робіт по вивченню судової практики, підготовки відзивів, заперечень, пояснень, клопотань, та ознайомлення з матеріалами справи, не додано.

При цьому, виходячи з кількості витраченого адвокатом часу на підготовку відповідних процесуальних документів обраховано обсяг наданих адвокатом відповідачу 3 послуг та виконаних робіт. Тому у даному випадку без доведення відповідачем 3 кількості витраченого адвокатом часу неможливо встановити обсяг виконаних ним робіт по підготовці вищевказаних документів.

Крім цього, до витрат на професійну правничу допомогу необґрунтовано включено саме 10 години роботи адвоката по вивченню судової практики та підготовку відзивів на позов з урахуванням заяв про зміну предмета позову (п. п. 1.1 та п. п. 1.12). Години роботи адвоката по вивченню судової практики, тобто по підвищенню його професійного рівня та по самовдосконаленню, не можуть належати до витрат на професійну правничу допомогу у конкретній справі та входити до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України прокурор клопотав покласти всі судові витрати у даній справі на Департамент розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, ТОВ «ЛАЗ Фінанс», як на осіб внаслідок протиправних дій яких виник спір. He зважаючи на викладене, суд першої інстанції не прийняв до уваги вказані фактичні обставини, здійснив висновок, який їм не відповідає та поклав витрати відповідача-3 на обласну прокуратуру.

Відповідач-3 у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги заперечив, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у відповідності до фактичних обставин справи та з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, при цьому зазначає, що оскільки Департамент розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради є підконтрольними і підзвітними Кіровоградській (Кропивницькій) міській раді то Міська рада мала реальну можливість довідатися про укладення 24.12.2007 Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради Договору фінансового лізингу транспортних засобів №24/14-ФЛ та його умови, під якою слід розуміти передбачувану неминучість інформування Міської ради про такі обставини, та існування в Міської ради певних зобов`язань з контролю за діяльністю створеного нею підзвітного виконавчого органу - Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, як міри належної поведінки, в результаті виконання яких вона мала б змогу дізнатися про відповідні протиправні дії та того хто їх вчинив.

Про обізнаність виконавчих органів міської ради про факт укладення договору фінансового лізингу та його умови додатково свідчать наступні обставини.

25.03.2016 Управлінням власності та приватизації комунального майна Кіровоградської міської ради (Орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Єлисаветградська транспортна кампанія" (Орендар) укладено Угоду про повернення орендованого цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кіровограделектротранс" за договором №174/17 від 01.12.2004. В Угоді зазначено, що з моменту підписання даної Угоди Орендодавець за розпорядженням міського голови, з метою визначення частки територіальної громади у майні Орендаря, утворює спільну комісію по розмежуванню і оцінці майна, що належить до комунальної власності міста і майна орендаря (п. 2 Угоди). Протягом не більше 15 календарних днів з моменту утворення комісії, Сторони зобов`язані здійснити розмежування майна, що належить до комунальної власності територіальної громади міста і майна Орендаря (п. 3 Угоди).

Невід`ємною частиною вказаної угоди є Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу орендного підприємства, створеного на базі комунального підприємства "Кіровограделектротранс", який складено комісією, створеною за розпорядженням міського голови від 31.03.2016 № 48.

Як вбачається з вказаного акта та переліку майна, що входить до складу цілісного майнового комплексу, тролейбуси, придбані за оспорюваним правочином, не увійшли до складу майна комунального підприємства "Кіровограделектротранс".

Таким чином, Міська рада була обізнаною про те, що спірні тролейбуси не є власністю територіальної громади, в тому числі у складі цілісного майнового комплексу КП «Кіровограделектротранс», та не входять до складу майна, що передавалось орендарю на утримання.

Оскільки Позивач дізнався про факт укладення договору фінансового лізингу транспортних засобів №24/14-ФЛ від 24.12.2007 та його умови 24.12.2007, перебіг строку позовної давності щодо вимог Позивача про визнанням недійсними пунктів Загальних правил до договору фінансового лізингу №24/14- ФЛ від 24.12.2007 розпочався 24.12.2007 року, а сплинув 25.12.2010. Проте, прокурор звернувся до суду в 2021 році, з пропуском строку позовної давності 10 років.

Через те, що прокурором не доведено здійснення Департаментом оплати за Договором №24/14-ФЛ від 24.12.2007, а відповідно до змісту вказаного договору починаючи з 25.12.2007 у Департаменту взагалі був відсутній обов`язок здійснювати оплату коштів на рахунок ТОВ «ЛАЗ Фінанс», тобто була відсутня правова підстава для здійснення такої оплати, позовні вимоги про визнання недійсним пунктів 8.2., 8.3. Загальних правил фінансового лізингу транспортних засобів, які є невід`ємною частиною Договору №24/14-ФЛ від 24.12.2007 є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.01.2022 (колегія суддів: головуючий-доповідач - Іванов О.Г., судді - Дармін М.О., Березкіна О.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах Кропивницької міської ради на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі №912/278/21; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 07.02.2022.

В судовому засіданні 07.02.2022 оголошено перерву до 28.02.2022.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Верховною Радою України 24.02.2022 Законом №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан на 30 діб, який продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Верховною Радою України 15.03.2022 Законом №2119-ІХ, з 26.03.2022 ще на 30 діб.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

У своєму рішенні від 24.02.2022 №9 Рада суддів України вирішила зокрема, що слід звернути увагу усіх судів України, що навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист; з урахуванням положень статті 3 Конституції України про те, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю - рекомендувати зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

02.03.2022 Радою суддів опубліковані Рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, відповідно до п.5 яких судам по можливості слід відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. Справи, які не є невідкладними, розглядати лише за наявності письмової згоди на це усіх учасників судового провадження.

Відповідно до наказу голови Центрального апеляційного господарського суду від 24.02.2022 №13 вирішено повідомити учасників судових процесів у справах, призначених до розгляду у відкритих судових засіданнях з 28.02.2022 по 04.03.2022, про їх нездійснення.

Згідно з наказом голови суду від 04.03.2022 №14 розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Центральним апеляційним господарським судом, з 09.03.2022 не відбуватиметься до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

У зв`язку з наведеним, розгляд справи 28.02.2022 не відбувся.

Відповідно до рішення зборів суддів, оформленого протоколом зборів суддів №4 від 01.04.2022, Центральний апеляційний господарський суд з 04.04.2022 почав призначення слухання справ у судових засіданнях з урахуванням можливості повідомлення сторін; при цьому, за наявності письмової згоди учасників справи, можливий розгляд справи без участі сторін або в режимі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.04.2022, на виконання рішення зборів суддів, оформленого протоколом зборів суддів №4 від 01.04.2022, судове засідання з розгляду апеляційної скарги Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури призначено на 18.04.2022 в режимі відеоконференції з Господарським судом Кіровоградської області.

В судове засідання 18.04.2022 представник позивача, відповідачів (1, 2, 4) не з`явились, доказів їх належного повідомлення матеріали справи не містять, тому розгляд апеляційної скарги відкладено на 11.05.2022.

Через відсутність інтернетзв"язку у суді 11.05.2022 з 10:00 до 12:00 години, судове засідання в режимі відеоконференції з представником відповідача-3 не відбулось, розгляд апеляційної скарги відкладено на 06.06.2022.

В судовому засіданні 06.06.2022 оголошено перерву до 29.06.2022.

В судовому засіданні 29.06.2022 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частину постанову у даній справі.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення прокурора та представника Відповідача-3, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №350 затверджено Порядок використання у 2007 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв).

Згідно п.3 вказаного Порядку субвенція надається за умови попереднього виділення з місцевого бюджету та залучення з інших джерел такого самого обсягу коштів для придбання тролейбусів і трамваїв. У разі придбання тролейбусів і трамваїв, які є предметом договору лізингу, субвенція може спрямовуватися лише на оплату вартості таких тролейбусів і трамваїв.

У відповідності до додатку №7 до Закону України "Про Державний бюджет України на 2007 рік" (зі змінами) для обласного бюджету Кіровоградської області передбачено надання з Державного бюджету субвенції для придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв) лише по загальному фонду в сумі 500 тис. грн.

Кіровоградською міською радою 13.03.2007 прийнято рішення №235, яким затверджено Програму розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку м.Кіровограда на 2007 рік, пунктом 2 якої визначено, що для оновлення рухомого складу міського електричного транспорту передбачено кошти державного бюджету в сумі 1500 тис.грн, у тому числі 500 тис. грн. з загального фонду та 1000 тис. грн. зі спеціального фонду. Закупівлю тролейбусів буде проведено методом співфінансування такої ж частки коштів з інших джерел, не заборонених законодавством (т. 1, а.с. 63-75).

Рішенням Кіровоградської міської ради від 25.12.2007 №403 внесено зміни до Програми розвитку міського пасажирського транспорту та зв`язку м.Кіровограда на 2007 рік та викладено абзац 4 розділу 2 Програми в новій редакції, а саме:

- для оновлення рухомого складу міського електричного транспорту передбачити кошти загального фонду за рахунок субвенції з Державного бюджету в сумі 500 тис. грн. на умовах співфінансування такої ж частки коштів за рахунок надходжень до міського бюджету орендної плати від ТОВ "Єлисаветградська транспортна компанія";

- внести зміни до доходів і видатків міського бюджету на 2007 рік згідно з додатками 1, 2, 3;

- Департаменту економіки та фінансів Кіровоградської міської ради включити до складу та вартості цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кіровограделектротранс" вартість майна - тролейбусів, які будуть придбані за рахунок субвенції з державного бюджету та коштів співфінансування з місцевого бюджету, та внести відповідні зміни до договору оренди з ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" в частині збільшення орендної плати (т. 1 а.с. 76-79).

В результаті проведеної закупівлі у одного учасника 24.12.2007 між ТОВ "ЛАЗ Фінанс" (Покупець), ТОВ "Українські комерційні автомобілі" (Продавець), Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради (Лізингоодержувач) та ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" (Сублізингоодержувач) укладено Договір поставки транспортних засобів №24/12-П (т. 1 а.с. 90-92).

За умовами п.п. 1.1. вказаного Договору Продавець зобов`язався передати у власність Покупцю транспортні засоби - тролейбуси ElectroLAZ E-183 в кількості 2 одиниці, а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар.

Покупець набуває товар у Продавця з метою передачі його за договором фінансового лізингу транспортних засобів №24/12-ФЛ від 21.12.2007 лізингоодержувачу (п.п. 1.2. Договору поставки).

Одержувачем товару за даним договором є Лізингоодержувач/Сублізингоодержувач або інша належним чином уповноважена Лізингоодержувачем особа (п.п. 4.2. Договору поставки).

Цього ж дня, 24.12.2007 між ТОВ "ЛАЗ Фінанс" (Лізингодавець), Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради (Лізингоодержувач) та ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" (Сублізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу транспортних засобів №24/12-ФЛ (т. 1 а.с. 93-98).

Відповідно до п.4 п.п. 6.2 Договору фінансового лізингу Лізингодавець набуває у власність предмет лізингу та надає його лізингоодержувачу за плату у володіння та користування, а лізингоодержувач передає предмет лізингу Сублізингоодержувачу в сублізинг на строк 36 місяців, починаючи з дати підписання акту приймання-передачі предмета лізингу у лізинг. Найменування предмета лізингу та його технічні характеристики вказані в Специфікації, яка є додатком №2 до Договору фінансового лізингу.

Відповідно до п.6 Договору фінансового лізингу визначено, що загальна сума цього договору складає 2 094 126,60 грн, яка є лізинговими платежами, з яких 1 000 000,00грн - першим лізинговим платежем, 1 064 828,65грн - періодичними лізинговими платежами, 29297,95грн - останнім лізинговим платежем.

Невід`ємним додатком до Договору фінансового лізингу є Загальні правила, які доповнюють умови Договору фінансового лізингу, спрямовані на встановлення господарських зобов`язань сторін цього договору, а тому складають зміст самого Договору фінансового лізингу.

Статтею 2 Загальних правил встановлено, що Лізингоодержувач зобов`язується передати предмет лізингу у сублізинг (володіння та користування) Сублізингоодержувачу.

З моменту передачі Лізингоодержувачем предмета лізингу в сублізинг, Сублізингоодержувач бере на себе всі права та обов`язки лізингоодержувача за договором фінансового лізингу, за деякими виключеннями. Зокрема, й щодо сплати всіх лізингових та інших платежів, що виникають із Договору фінансового лізингу та даних загальних правил, в тому числі, першого лізингового платежу. Сублізингоодержувач сплачує всі лізингові та інші платежі, що виникають із Договору фінансового лізингу безпосередньо на поточний рахунок лізингодавця - ТОВ "ЛАЗ Фінанс".

Моментом передачі предмета лізингу лізингоодержувачем в сублізинг вважається дата підписання Договору фінансового лізингу.

Статтею 8 Загальних правил визначено, що право власності на предмет лізингу протягом строку дії Договору фінансового лізингу належить лізингодавцю. Лізингоодержувач/сублізингоодержувач протягом строку дії Договору фінансового лізингу має право тимчасового володіння та користування предметом лізингу.

У п. 8.2 ст.8 Загальних правил визначено, що після закінчення строку лізингу, та у разі належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем усіх умов Договору фінансового лізингу, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з Договору фінансового лізингу, в тому числі неустойки, предмет лізингу переходить у власність Сублізингоодержувача за ціною останнього лізингового платежу, який є ціною викупу предмета лізингу. Фактичний перехід права власності на предмет лізингу оформляється підписанням між Лізингодавцем та Сублізингоодержувачем Акту прийому-передачі.

Достроковий перехід права власності на Предмет лізингу до Сублізингоодержувача можливий за відсутності заборгованості Лізингоодержувача та Сублізингоодержувача зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), та виконання інших зобов`язань Лізингоодержувача та Сублізингоодержувача за Договором лізингу. Предмет лізингу переходить у власність Сублізингоодержувача за Сумою покриття, розрахунок якої визначений в п. 8.4 даних правил. Фактичний перехід права власності на Предмет лізингу оформляється підписанням Сторонами Акту про повне виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором фінансового лізингу (п.8.3.ст.8 Загальних правил).

Саме п.п. 8.2 та 8.3 Загальних правил просить визнати недійсними прокурор, посилаючись на ч.1 ст.203 Цивільного кодексу України.

Згідно інформації Державної казначейської служби України та Кіровоградської обласної державної адміністрації, на виконання вимог Порядку використання у 2007 році субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.2007 №350, субвенція з Державного бюджету перерахована обласному бюджету Кіровоградської області у повному обсязі в сумі 500000 грн у період з 02.04.2007 по 19.12.2007, яка в подальшому перерахована бюджету міста Кіровоград. Крім цього, з міського бюджету міста Кіровограда на придбання електротранспорту було виділено співфінансування в сумі 500000 грн (т. 1 а.с. 145-147, 149-150).

Згідно з платіжним дорученням Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради від 28.12.2007 №U1751801 вказані кошти перераховані на рахунок ТОВ "ЛАЗ Фінанс".

31.03.2008 ТОВ "ЛАЗ Фінанс", Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради та ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" підписано акт приймання-передачі предмета лізингу - двох тролейбусів ElectroLAZ E-183 номер шасі НОМЕР_3 та Y8AE183D180200122 вартістю 900000 грн за одиницю, у відповідності до Договору фінансового лізингу №24/12-ФЛ від 24.12.2007 від ТОВ "ЛАЗ Фінанс" до Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради та від Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради до ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" (т.І а.с. 103-104).

Державним підприємством "Запорізька державна регіональна технічна інспекція міського електротранспорту" тролейбуси ElectroLAZ E-183 номер шасі НОМЕР_3 та Y8AE183D1.04.2008 зареєстровано на праві власності за ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія".

З наведеного вбачається, що Департаментом розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради, як лізингоодержувачем за договором фінансового лізингу, сплачено лізингодавцю ТОВ "ЛАЗ Фінанс" перший лізинговий платіж в сумі 1 000 000 грн. за рахунок субвенції з Державного бюджету та співфінансування з міського бюджету міста Кіровограда, передано предмет лізингу у сублізинг сублізингоодержувачу ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія", якою сплачено подальші лізингові платежі та набуто право власності на предмет лізингу.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним п.п. 8.2 та 8.3 Загальних правил Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ, місцевий господарський суд виходив з того, що субвенцію з Державного бюджету та кошти співфінансування з місцевого бюджету було виділено на придбання міського комунального транспорту для включення до складу цілісного майнового комплексу комунального підприємства "Кіровограделектротранс".

Таким чином, враховуючи цільове призначення субвенції у відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", а також рішень Кіровоградської міської ради від 13.03.2007 №235 та від 25.12.2007 №403, а саме: придбання тролейбусів для комунального електротранспорту, укладення Договору лізингу в оспорюваній частині призвело до нецільового використання коштів Державного та місцевого бюджетів, та, як наслідок, порушення інтересів держави та суспільства.

Отже, укладення договору в оспорюваній прокурором частині має наслідком нецільове використання бюджетних коштів, порушення інтересів територіальної громади міста Кропивницького внаслідок використання бюджетних коштів не на загальносуспільні потреби.

Поряд з тим, у запереченнях на відповідь на відзив на позов відповідачем-3 заявлено про застосування строку позовної давності.

Враховуючи здійснення позивачем правомочностей щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, позивач мав бути обізнаний щодо розпорядження майном, придбаним частково за рахунок коштів державної субвенції, частково за рахунок коштів місцевого бюджету, на умовах співфінансування ТОВ "Єлисаветградська транспортна кампанія" а саме: тролейбусами №001 типу ЛАЗ моделі Е183 D-02 заводським номером НОМЕР_1 та №002 типу ЛАЗ моделі Е183 D-01 заводським номером НОМЕР_2 .

Отже, строк, у межах якого позивач міг звернутись до суду за визнанням недійсними пунктів Загальних правил до договору фінансового лізингу №24/14-ФЛ від 24.12.2007, становив 3 роки та сплив 25.12.2010. Проте, прокурор звернувся до суду в 2021 році, з пропуском строку позовної давності 10 років.

Враховуючи, що судом встановлений факт обґрунтованості позовних вимог в частині визнання недійсними п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил до Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ, а також встановлений факт пропущення прокурором строку на звернення з даним позовом до суду, суд визнав заяву відповідача-3 про застосування строку позовної давності обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, відповідно до чого суд відмовив в задоволенні позову в цій частині через сплив строку позовної давності.

Оскільки господарським судом відмовлено у задоволенні позову прокурора в частині визнання недійсними вищезазначених пунктів Загальних правил, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову прокурора в іншій частині.

Колегія суддів лише частково погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути визнання правочину недійсним.

Згідно із ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відносини фінансового лізингу регулюються ст. 806-809 Цивільного кодексу України, ст.291 Господарського кодексу України, Законом України "Про фінансовий лізинг".

За змістом статті 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Засади правового регулювання лізингу у сфері господарювання визначені у статті 292 Господарського кодексу України, яка передбачає, що лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

В свою чергу ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 №723/97-ВР (в редакції чинній станом на 24.12.2007) визначено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір).

До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно ст. 5 Закону України «Про фінансовий лізинг» сублізинг - це вид піднайму предмета лізингу, у відповідності з яким лізингоодержувач за договором лізингу передає третім особам (лізингоодержувачам за договором сублізингу) у користування за плату на погоджений строк відповідно до умов договору сублізингу предмет лізингу, отриманий раніше від лізингодавця за договором лізингу.

До договору сублізингу застосовуються положення про договір лізингу, якщо інше не передбачено договором лізингу.

Зі змісту Договору фінансового лізингу транспортних засобів №24/14-ФЛ від 24.12.2007 випливає, що даний договір по своїй суті с змішаним договором та містить у собі елементи договору фінансового лізингу, договору фінансового сублізингу та договору купівлі-продажу предмета лізингу.

Як на підставу недійсності п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил до Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ прокурор посилається на порушення оспорюваними пунктами правочину приписів ст.95 Конституції України, ст.7 Бюджетного кодексу України, додатку №7 Закону України "Про Державний бюджет на 2007 рік", Порядку використання у 2007 році субвенції з Державного бюджету місцевим бюджетам на придбання вагонів для комунального електротранспорту (тролейбусів і трамваїв).

А саме прокурор у позовній заяві зазначив, що відповідно до пунктів 2.1, 2.2, 2.4, 3, 4, 8.2, 8.3 Загальних правил Договору фінансового лізингу Департамент як лізингоодержувач за Договором фінансового лізингу зобов`язався сплатити лізингодавцю авансом перший лізинговий платіж в сумі 1 000 000 грн., передати предмет лізингу у сублізинг сублізингоодержувачу ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія», після чого ТОВ «Єлисаветраградська транспортна кампанія» зобов`язалось сплатити подальші лізингові та інші платежі, при цьому Департамент несе солідарну відповідальність за повне та належне виконання ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія» всіх зобов`язань за договором лізингу. Разом з цим, після виконання всіх умов Договору фінансового лізингу, в тому числі й щодо сплати всіх лізингових та інших платежів, право власності на предмет лізингу набуває ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія».

Колегія суддів не погоджується з твердженням прокурора, що відповідно до Загальних правил Договору фінансового лізингу саме Департамент як лізингоодержувач за Договором фінансового лізингу зобов`язався сплатити лізингодавцю авансом перший лізинговий платіж в сумі 1 000 000 грн., з огляду на наступне.

Пунктами 2.1., 2.2. статті 2 Загальних правил встановлено, що Лізингоодержувач зобов`язується передати предмет лізингу у сублізинг Сублізингоодержувачу. З моменту передачі Лізингоодержувачем предмета лізингу в сублізинг, Сублізингоодержувач бере на себе всі права та обов`язки Лізингоодержувача за Договором лізингу.

Відповідно до пункту 2.3. статті 2 Загальних правил з моменту передачі Лізингоодержувачем Предмета лізингу в сублізинг Сублізингоодержувачу, Сублізингоодержувач бере на себе всі обов`язки Лізингоодержувача щодо сплати всіх лізингових та інших платежів, що виникають із Договору лізингу та даних Правил, в тому числі, першого лізингового платежу в порядку та на умовах визначених в п. 4.1.2. даних Правил (4.1.2. Сплатити авансом перший лізинговий платіж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання Договору лізингу). Сублізингоодержувач сплачує всі лізингові та інші платежі, що виникають із Договору лізингу та даних Правил безпосередньо на п/р (поточний рахунок) Лізингодавця. Моментом передачі Предмета лізингу Лізингоодержувачем в сублізинг Сублізингоодержувачу вважається дата підписання Договору фінансового лізингу №24/14-ФЛ від 24.12.2007 року.

Отже, оскільки моментом передачі предмета лізингу лізингоодержувачем в сублізинг вважається дата підписання Договору фінансового лізингу, то безпосередньо з дати підписання Договору фінансового лізингу №24/12-ФЛ (24.12.2007) саме Сублізингоодержувач (ТОВ «Єлисаветградська транспортна кампанія»), а не Лізингоодержувач (Департамент розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради) мав обов`язки щодо сплати всіх лізингових та інших платежів, що виникають із Договору фінансового лізингу та даних загальних правил, в тому числі першого лізингового платежу.

Більш того, п. 3.3. Загальних правил сторонами договору додатково унормовано відсутність обов`язку Лізингоодержувача (Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради) щодо сплати лізингових платежів, а саме, Лізингоодержувач після укладання Договору фінансового лізингу бере на себе права та обов`язки Лізингодавця за Договором поставки (тобто Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛАЗ Фінанс") за виключенням, зокрема, обов`язку сплатити ціну (вартість) предмета лізингу (Товару).

Аналогічна норма міститься у п. 1.3 Договору поставки транспортних засобів №24/12-П від 24.12.2007.

Таким чином, з дати підписання Договору фінансового лізингу (24.12.2007) у Департаменту відповідно до умов укладеного договору взагалі був відсутній обов`язок (правова підстава) для перерахування коштів ТОВ «ЛАЗ Фінанс».

Договір поставки транспортних засобів № 24/12П від 24.12.2007 також не містить положень, які б зобов`язували Департамент здійснювати будь-які платежі на користь ТОВ «ЛАЗ Фінанс» (Покупець) чи ТОВ «Українські комерційні автомобілі» (Продавець).

Отже, доводи прокурора та висновок господарського суду про те, що саме Департамент як лізингоодержувач за Договором фінансового лізингу зобов`язався сплатити лізингодавцю авансом перший лізинговий платіж в сумі 1 000 000 грн. суперечать п.п. 2.1.-2.3, 3.3. Загальних правил Договору фінансового лізингу та п. 1.3 Договору поставки транспортних засобів №24/12-П від 24.12.2007, тобто не відповідають обставинам справи.

Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про фінансовий лізинг», якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Оскільки пунктами 2.1 - 2.3, 3.3 Загальних правил Договору фінансового лізингу встановлено, що саме Сублізингоодержувач бере на себе всі обов`язки Лізингоодержувача щодо сплати всіх лізингових та інших платежів, що виникають із Договору лізингу та даних Правил, в тому числі, першого лізингового платежу, то умови пунктів 8.2., 8.3. Загальних правил Договору фінансового лізингу транспортних засобів, відповідно до яких після закінчення строку лізингу, та у разі належного, повного та безумовного виконання Лізингоодержувачем усіх умов Договору фінансового лізингу, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з Договору фінансового лізингу, в тому числі неустойки, предмет лізингу переходить у власність Сублізингоодержувача за ціною останнього лізингового платежу, який є ціною викупу предмета лізингу, узгоджуються із частиною другою статті 8 Закону України «Про фінансовий лізинг».

Відсутність у Департаменту правових підстав для здійснення оплати по Договору №24/14-ФЛ від 24.12.2007 та Договору № 24/12П від 24.12.2007 вказує на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог прокурора в частині визнання недійсним п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил до Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ.

Вищенаведеним спростовується висновок господарського суду про те, що укладення договору в оспорюваній прокурором частині має наслідком нецільове використання бюджетних коштів, порушення інтересів територіальної громади міста Кропивницького внаслідок використання бюджетних коштів не на загальносуспільні потреби.

Тому, у цих позовних вимогах слід відмовити через їх безпідставність та необґрунтованість, а не через сплив позовної давності.

Та обставина, що згідно з платіжним дорученням Департаменту розвитку торгівлі, побутового обслуговування, транспорту та зв`язку Кіровоградської міської ради від 28.12.2007 №U1751801 перший лізинговий платіж в сумі 1 000 000 грн. за рахунок субвенції з Державного бюджету та співфінансування з міського бюджету міста Кіровограда був перерахований на рахунок ТОВ "ЛАЗ Фінанс", стосується вже порядку виконання договору та не є підставою для визнання недійсними п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил до Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку, що право чи інтерес позивача не порушені, та вважає за необхідне відмовити в позові щодо визнання недійсними п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил до Договору фінансового лізингу від 24.12.2007 №24/12-ФЛ з підстав його необґрунтованості, а не у зв`язку зі спливом позовної давності, то доводи заявника апеляційної скарги про те, що строк позовної давності для звернення Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури в інтересах держави, в особі Кропивницької міської ради до суду у даній справі не пропущений, є передчасними, та колегією суддів не перевіряються, оскільки жодним чином не впливають на оскаржуване рішення.

Позовні вимоги прокурора про визнання недійсним договору застави від 22.07.2015, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю "Єлисаветградська транспортна кампанія" та товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс", а також про визнання права власності Кропивницької міської ради на тролейбуси та витребування їх з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" на користь Кропивницької міської ради ґрунтуються на недійсності правової підстави набуття товариством з обмеженою відповідальністю "Єлисаветградська транспортна кампанія" права власності на спірні тролейбуси, а саме: недійсності п.п. 8.2, 8.3 Загальних правил Договору фінансового лізингу від 24.12.2007.

Враховуючи, що колегією суддів відмовлено у задоволенні позову прокурора в частині визнання недійсними вищезазначених пунктів Загальних правил, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позову прокурора в іншій частині.

Відтак, з урахуванням вірного висновку господарського суду, здійсненого у резолютивній частині рішення, втім, невірних висновків суду, зокрема, що укладення договору в оспорюваній прокурором частині має наслідком нецільове використання бюджетних коштів, порушення інтересів територіальної громади міста Кропивницького внаслідок використання бюджетних коштів не на загальносуспільні потреби, суд апеляційної інстанції вважає необхідним апеляційну скаргу прокурора на рішення суду залишити без задоволення, але змінити мотивувальну частину рішення суду в редакції даної постанови, решту рішення - залишити без змін.

Щодо додаткового рішення колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З урахуванням вищезазначених вимог закону, при визначені розміру правничої допомоги Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частинами 1 та 2 ст. 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" 21.10.2021 подано до суду заяву, відповідно до якої останній заявляє, що в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України докази про розмір судових витрат, які відповідач-3 сплатив або має сплати у зв`язку з розглядом справи №912/278/21 будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

23.11.2021, в межах строку встановленого ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс" подано до суду клопотання про долучення доказів, що підтверджують розмір судових витрат, які відповідач-3 поніс в зв`язку з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, 16.02.2021 між Адвокатським об`єднанням "Гільдія правозахисників" (Об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс" (Клієнт) укладено Договір про надання правничої допомоги (т. 2, а.с. 69-70), відповідно до пункту 1.1. якого Об`єднання зобов`язується надавати правничу допомогу щодо правового супроводу діяльності Клієнта, а саме:

- надавати правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань;

- забезпечувати договірно-правову роботу, здійснювати аналіз господарських договорів, які укладаються Клієнтом з третіми особами (фізичними і юридичними особами);

- вести претензійно-позовну роботу, супроводжувати судові справи, представляти права і законні інтереси Клієнта в загальних, господарських та адміністративних судах України всіх інстанцій, інших органах, установах та організаціях (у тому числі в закладах судової експертизи, органах влади, прокуратури, СБУ, національної поліції, податкової служби, юстиції), пов`язані із досудовим та судовим розглядом справ, із наданням усіх прав, які належать захиснику, позивачу, відповідачу, третій особі, або іншому учасникові судового процесу, у тому числі права подання позову, права повної або часткової відмови від позовних вимог, повного або часткового визнання позову, зміни предмету або підстав позову, укладання мирової угоди, отримання виконавчого листа або наказу суду, пред`явлення виконавчого листа або наказу суду до виконання з правом одержання майна, коштів в ході виконання рішення суду, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у передбаченому чинним законодавством Україні порядку, та інших передбачених ЦКУ, ЦПКУ, КПКУ, КАСУ, КУпАП, законами та підзаконними нормативно правовими актами.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє протягом 2 (двох) років з моменту підписання (пункт 3.1. Договору).

Відповідно до пункту 4.1. Договору на визначення розміру гонорару Об`єднання впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару.

Розмір та порядок виплати гонорару визначається додатками, які є невід`ємною частиною даного Договору (пункт 4.2. Договору).

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Крім того, 16.02.2021 між Об`єднанням та Клієнтом підписано Додаток до Договору про надання правничої допомоги від 16.02.2021 (т. 2, а. с. 71), відповідно до якого Сторонами погоджено, що гонорар за надання правничої допомоги Клієнту по справі № 912/278/21 у Господарському суді Кіровоградської області, розраховується виходячи з наступного:

- вартості одної години роботи адвоката при підготовці процесуальних документів по справі № 912/278/21 складає 270,00 грн за годину.

Сторонами погоджено, що з урахуванням складності справи орієнтовна кількість годин необхідна на підготовку процесуальних документів по справі буде складати 11 годин.

- вартості одної години роботи адвоката при представництві Клієнта у Господарському суді Кіровоградської області по справі № 912/278/21 складає 270,00 грн за годину. Сторонами погоджено, що з урахуванням складності справи орієнтовна кількість годин участі у судових засіданнях по справі буде складати 3 години.

Клієнт перераховує гонорар на розрахунковий рахунок Об`єднання не пізніше 5 календарних днів з моменту прийняття Господарським судом Кіровоградської області рішення по справі № 912/278/21.

На підтвердження факту надання послуг з правової допомоги між Сторонами підписано Акт надання послуг №74 від 23.11.2021, відповідно до якого Об`єднанням були виконані наступні роботи: послуги з надання правничої допомоги Клієнту по справі №912/278/21 у Господарському суді Кіровоградської області на суму 8 392,50 грн. До Акту додано детальний опис робіт (наданих послуг) на суму 8 392,50 грн (т. 5, а.с. 192, 193).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс" оплачені надані послуги у повному розмірі, що підтверджується платіжним дорученням №176 від 23.11.2021 на суму 8 392,50 грн (т. 5, а.с. 194).

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з детального опису судових витрат ТОВ "Гранекс" по справі №912/278/21, відповідачем-3 включено до судових витрат також витрати, пов`язані з надісланням процесуальних документів сторонам по справі у розмірі 984,20 грн та витрати пов`язані із залученням експертів, проведенням експертизи у розмірі 13 000,00 грн.

Таким чином, відповідачем-3 понесені судові витрати у розмірі 22 376,70 грн.

Колегія суддів зазначає, що у розумінні положень частини 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Отже, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Позивачем та Прокуратурою заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач-3 поніс в зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування даного клопотання зазначено, що відповідачем-3 не надано належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів на підтвердження того, що саме таку кількість часу фактично витрачено адвокатом на виконання робіт по вивченню судової практики, підготовки відзивів, заперечень, пояснень, клопотань, ознайомлення з матеріалами справи.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі № 923/726/18, від 26.02.2020 у справі № 910/14371/18, від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Враховуючи зазначене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора щодо ненадання відповідачем-3 доказів обґрунтування часу витраченого адвокатом на відповідні дії.

Беручи до уваги наведені вище документи, а також обставини фактичної участі адвоката в засіданнях суду при розгляді справи № 912/278/21 та представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" на підставі наданого до суду ордеру серії ордер № 75528 від 22.02.21, підготовку адвокатом документів (відзиву, заперечень, клопотань тощо), колегія суддів вважає підтвердженими витрати ТОВ "Гранекс" на професійну правничу допомогу в розмірі 8 392,50 грн.

Крім того, позивачем та прокурором заперечено включення до судових витрат, пов`язаних із залученням експертів, проведення експертизи у розмірі 13 000,00 грн, оскільки автотоварознавчі експертизи у даній справі проведено на замовлення ТОВ "Гранекс". У висновках експертиз від 27.07.2021 №№030/2021 та 031/2021 не зазначено про те, що висновки підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за відомо неправдивий висновок. А тому такі висновки не є належними та допустимими доказами.

Відповідно до ч. 4 ст. 127 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

З матеріалів справи вбачається, що 14.07.2021 між суб`єктом підприємницької діяльності Судовим експертом автотоварознавцем Кипа Сергієм Михайловичем (Виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс" (Замовник) укладено Договір про проведення експертного дослідження транспортного засобу (т.3, а.с. 97-98).

Згідно пункту 1 даного Договору предметом договору є проведення незалежного експертного дослідження з метою встановлення вартості КТЗ у кількості 2 шт. (тролейбус №001, типу ЛАЗ, модель Е183 D1-02, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер 21.21.89; тролейбус №002, типу ЛАЗ, модель Е183 D1-01, 2008 року випуску, заводський номер НОМЕР_2 , реєстраційний номер 21.21.90), з урахуванням витрат на їх відновлення.

Вартість послуг становить 13 000,00 грн та зазначається в рахунку-фактурі, та/або квитанції та в Акті приймання-передачі наданих послуг (пункт 9 Договору).

Згідно пункту 10 Договору оплата послуг здійснюється шляхом перерахування коштів на рахунок Виконавця з дня підписання договору про оцінку.

Договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Судовим експертом виставлено відповідачу-3 рахунок №030-21 від 15.07.2021 на суму 13 000,00 грн (т. 3, а.с. 99).

Товариством з обмеженою відповідальністю "Гранекс" повністю оплачені експертні послуги згідно рахунку №030-21 від 15.07.2021, що підтверджується копією платіжного доручення від 16.07.2021 №106 на суму 13 000,00 грн (т. 3, а.с. 100).

Крім того, відповідачем-3 надано до суду Висновки судового експерта від 27.07.2021 №030/2021 та №031/2021 щодо проведення автотоварознавчого дослідження транспортних засобів тролейбусів ЛАЗ Е183 D1-02, гаражний реєстраційний номер НОМЕР_4 та ЛАЗ Е183 D1-01, гаражний реєстраційний номер НОМЕР_5 (т. 5, а.с. 2-78), з яких вбачається, що судовий експерт Кипа С.М. попереджений та обізнаний про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України за завідомо неправдивий висновок та за ст. 385 КК України за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, враховуючи що відповідачем-3 подано до матеріалів справи достатньо доказів на підтвердження факту понесення судових витрат на проведення судової експертизи в розмірі 13 000,00 грн у межах розгляду справи № 912/278/21, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь відповідача-3 судові витрати на проведення експертизи.

Згідно практики касаційного суду господарської юрисдикції обов`язок з відшкодування фактично понесених відповідачем судових витрат зокрема, щодо сплати судового збору згідно з положенням статті 129 ГПК України підлягає покладенню не на прокурора, а на орган, в інтересах якого подано позов про захист порушеного права та/або охоронюваного законом інтересу, який відповідно до частини 5 статті 53 ГПК України набуває статусу позивача у справі.

Аналогічні висновки також наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 908/730/19 та від 15.06.2021 у справі № 922/4293/19.

Отже, витрати на професійну правову допомогу та інші витрати пов`язані із розглядом справи в розмірі 22 376,70 грн., понесені відповідачем-3, підлягають стягненню не з прокурора, а з органу, в інтересах якого подано позов про захист порушеного права, тобто з Кропивницької міської ради, яка не заперечувала проти позовної заяви прокурора.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на правильний висновок, викладений у резолютивній частині рішення про відмову у позові, втім, помилковість висновку суду першої інстанції про те, що укладення договору в оспорюваній прокурором частині має наслідком нецільове використання бюджетних коштів, порушення інтересів територіальної громади міста Кропивницького внаслідок використання бюджетних коштів не на загальносуспільні потреби, відтак, не відповідність висновків суду обставинам справи, колегія суддів вважає необхідним змінити мотивувальну частину рішення, виклавши її в редакції даної постанови.

Доводи апеляційної скарги практично в повному обсязі не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення в апеляційному порядку, тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Зважаючи на відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у справі та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 та на додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі №912/278/21 - залишити без задоволення.

Мотивувальну частину рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 у справі №912/278/21 - змінити в редакції цієї постанови, решту рішення Господарського суду Кіровоградської області від 18.11.2021 у справі №912/278/21 - залишити без змін.

Судові витрати за подання позову покласти на позивача.

Додаткове рішення Господарського суду Кіровоградської області від 03.12.2021 у справі №912/278/21 - скасувати.

Ухвалити нове додаткове рішення у справі, яким стягнути з Кропивницької міської ради (25022, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41, ідентифікаційний код 26241020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранекс" (25009, м. Кропивницький, вул. Героїв Сталінграду, 29, ідентифікаційний код 23692503) витрати на професійну правову допомогу в розмірі 22 376,70 грн.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Кіровоградської області.

Судові витрати по справі Заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури за подання апеляційної скарги на рішення суду та на додаткове рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її оголошення.

Повне рішення складено та підписано 08.07.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна