ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2022 р. м. Київ

Справа № 911/66/21

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Сироти А.О., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" до Комунального підприємства Броварської міської ради «Броваритепловодоенергія» про стягнення, за участю представників від:

позивача Верхацький І.В. (довіреність від 22.12.2020 №14-335);

відповідача Голосій Т.А. (ордер АІ №1232080 від 16.05.2022)

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз України») звернулось до Господарського суду Київської області з позовом та просило стягнути з Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (далі КП «Броваритепловодоенергія») 3 124 952,57грн, у т.ч.: 1 349 943,38грн - основний борг за природний газ, поставлений у період березень - квітень 2019 року; 195 983,70грн втрати від інфляції за період грудень 2018 року вересень 2020 року; 214 490,72грн 3% річних за період з 27.11.2018 по 30.09.2020; 1364534,77грн пеня за період з 27.11.2018 по 27.11.2019.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №2459/18-КП-17 від 01.10.2018 щодо оплати поставленого природного газу у встановлений договором строк (т.1 а.с.1-7).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.01.2021 відкрито провадження за поданим позовом, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та встановлено строк для подання відповідачем відзиву на позов (т.5 а.с.144-145).

Відповідач у справі КП «Броваритепловодоенергія» у відзиві на позов просив відмовити у задоволені позову, а також зменшити розмір пені, 3% річних та втрат від інфляції на 99%.

Відхиляючи заявлені вимоги відповідач вказує, що основний борг за спірний період погашено повністю. Вимагаючи зменшення розміру пені, втрат від інфляції та 3% річних відповідач посилається на те, що:

- природний газ ним купувався для здійснення виробництва теплової енергії, плата за яку від споживачів надходить виключно на рахунки із спеціальним режимом використання, кошти з яких розподіляються без впливу підприємства;

- підприємство є збитковим, перебуває у важкому фінансовому стані та перед ним є борг з відшкодування різниці у тарифах;

- порушення зобов`язань не завдало збитків позивачу та іншим учасникам господарських відносин;

- несвоєчасність розрахунків перед позивачем обумовлена несвоєчасністю розрахунків контрагентів перед підприємством;

- надмірне стягнення штрафних санкцій ставить під загрозу проведення опалювального сезону 2020/2021 років і може привезти до техногенної катастрофи;

- підприємство відноситься до критичної інфраструктури і змушене нести додаткове навантаження, у тому числі у зв`язку із веденням карантину (т.5 а.с.150-155, 233-238).

У відповіді на відзив позивач вказує на те, що відповідач фактично визнав факти порушення зобов`язань, а розрахунок розміру втрат від інфляції та 3% річних, як вважає позивач, здійснений вірно та у повній відповідності до чинного законодавства. Також, позивач вказує, що відповідач, укладаючи договір, погодився із застосуванням відповідальності за порушення відповідних зобов`язань у вигляді пені у визначеному сторонами розмірі і не звільняється від відповідальності за невиконання зобов`язань, а посилання на неможливість виконання у зв`язку з використанням спеціальних рахунків та алгоритму розподілу коштів безпідставні. Також у відповіді на відзив позивач заперечує щодо зменшення нарахувань, вказуючи, що несвоєчасність оплати перешкоджає позивачу виконанню покладених на нього державою обов`язків, погіршує фінансове становище, впливає на якість та своєчасність надання послуг з поставки газу для інших споживачів природного газу, його закачування для потреб майбутнього опалювального сезону, а також те, що держава не здійснює компенсацію економічно обґрунтованих витрат, здійснених позивачем, спричиняючи збитки. Як вважає позивач, збитковість відповідача та відсутність прибутку, відсутність коштів та фінансування відповідача за рахунок бюджету не є винятковою обставиною для зменшення розміру неустойки або уникнення відповідальності, а таке значне зменшення взагалі нівелюватиме значення пені як відповідальності за невиконання грошового зобов`язання (т.5 а.с.224-229).

Рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2021 закрито провадження в частині стягнення основного боргу у розмірі 1 349 943,38грн, позов в іншій частині задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача 136 453,48грн пені, 21 449,07грн - 3% річних, 195 983,70грн - втрат від інфляції; в іншій частині позову відмовлено (т.5 а.с.277-285).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 змінено. Відповідно до постанови апеляційної інстанції стягнуто з відповідача на користь позивача 682267,39грн - пені, 107245,36грн - 3% річних, 195 983,70грн - втрат від інфляції, а також здійснено перерозподіл судових витрат; в іншій частині рішення суду залишено без змін (т.6 а.с.38-59).

Постановою Верховного Суду від 18.11.2021 рішення Господарського суду Київської області від 03.06.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.09.2021 скасовано в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 107 245,36грн, а справу у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Київської області (т.6 а.с.127-144).

За результатами автоматизованого розподілу відповідна справа 02.12.2021 передана для розгляду судді Ейвазовій А.Р. (т.6 а.с.146).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.12.2021 вказану справу прийнято до провадження, постановлено повторно провести підготовче провадження, призначено підготовче засідання на 16:00 28.12.2021, запропоновано сторонам надати суду письмові пояснення у урахуванням постанови Верховного Суду від 18.11.2021 у даній справі протягом 10 днів з дня отримання ухвали суду (т.6 а.с.147-149).

28.12.2021 на електронну пошту суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, підписане електронним цифровим підписом Мазуренко Т.С. (т. 6 а.с. 155-158).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 28.12.2021, що занесена до протоколу підготовчого судового засідання, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14:00 26.01.2022 (т.6 а.с. 164-165).

26.01.2022 судом постановлено ухвалу, що занесена до протоколу підготовчого засідання, якою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 14:00 23.02.2022(т.6 а.с.168-171).

Ухвалою від 23.02.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, судове засідання відкладено до 11:20 04.03.2022 (т.6 а.с.177-178).

04.03.2022 судове засідання не відбулось у зв`язку з запровадженням з 04.03.2022 роботи у Господарському суді Київської області у віддаленому режимі на підставі наказу голови Господарського суду Київської області від 03.03.2022 №3 «Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Київської області в умовах воєнного стану».

Ухвалою від 06.04.2022 справу призначено до розгляду по суті на 29.04.2022 о 12:20 (т.6 а.с.183-184).

29.04.2022 ухвалою, що занесена до протоколу засідання, судове засідання відкладено до 14:30 01.06.2022 (т.6 а.с.188-189).

01.06.2022 судове засідання відкладено до 16:00 15.06.2022, про що прийнято ухвалу, занесену до протоколу засідання (а.с.197-198).

Ухвалою від 15.06.2022, яка занесена до протоколу судового засідання, у судовому засіданні оголошено перерву до 12:20 01.07.2022 (т.6 а.с.204-206).

30.06.2022 на електронну пошту суду від відповідача в особі його представника надійшло клопотання, яке підписано електронним цифровим підписом, від 29.06.2022 про долучення документів до матеріалів справи (т.6 а.с. 208-215).

Під час розгляду по суті вимог в частині стягнення 3% річних, представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні обставини.

01.10.2018 між сторонами у справі - НАК «Нафтогаз України» (постачальник) та КП «Броваритепловодоенергія» (споживач) укладено договір постачання природного газу №2459/18-КП-17 із відповідними змінами та доповненнями (далі договір), внесеними додатковими угодами до нього, за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві у 2018 році природний газ, а споживач - прийняти його та оплатити на умовах цього договору (т. 1 а.с. 21-47).

Згідно п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Орієнтовний обсяг природного газу, що передається відповідачу за умовами відповідного договору визначений його п.2.1 договору. При цьому, п. 3.8 договору сторони домовились, що приймання-передача газу переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання передачі газу. Сторони визначили, що право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі і після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ (п.3.1 договору).

Ціна природного газу, що постачається за відповідним договором та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається визначається п.4 договору, яким сторони визначили, що у разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства, вона є обов`язковою для сторін за договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом розрахункового періоду; остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу (п. 5.1 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2019 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 11.1 договору).

На виконання умов відповідного договору у період жовтень 2018 року квітень 2019 року передано відповідачу природний газ на загальну суму 9 570 046,40грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, підписаними сторонами без зауважень (т.1 а.с.48-54). При цьому, зобов`язання з оплати природного газу, переданого у відповідний період, частково виконані відповідачем до звернення позивача з даним позовом до суду у розмірі 8 220 103,02грн, що підтверджується виписками з рахунку позивача, а також листами відповідача щодо зміни призначання платежу у певних платіжних дорученнях та відображено у документах обліку позивача (т.1 а.с.55-70, 88-249; т. 2 а.с.1-250, т. 3 а.с.1-251; т. 4 а.с.1-251; т. 5 а.с.1-131). Окрім того, під час первісного розгляду вимог у даній справі відповідачем у період з 24.12.2020 по 01.02.2021 здійснено оплату залишку боргу у розмірі 1 349 943,38грн, що встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 03.06.2021, яким провадження у даній справі у частині сплати основного боргу у розмірі 1 349 943,38грн закрито, враховуючи відсутність предмету спору між сторонами у відповідній частині (т.5 а.277-286). При цьому, вказане рішення у відповідній частині залишено без змін постановами апеляційної та касаційної інстанції.

Поряд з цим, зобов`язання з оплати переданого природного газу відповідачем виконувались з порушенням строку, встановленого договором, у зв`язку з чим позивачем нараховано, зокрема, 3% річних від боргу за період прострочення.

У даній справі постановою Верховного Суду від 18.11.2021 скасовано рішення в частині стягнення трьох процентів річних у розмірі 107 245,36грн і у скасованій частині справу направлено на новий розгляд. Здійснюючи новий розгляд відповідних вимог, суд виходить з наступного.

Вищевказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ч.1 ст. 175 ГК України.

Згідно ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, не виконавши зобов`язання з оплати природного газу в установлений договором строк, відповідач допустив порушення відповідних зобов`язань.

Згідно ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, нарахування процентів на суму простроченого боргу у розмірі, встановленому відповідною нормою, - 3% річних за період прострочення здійснено відповідачем обґрунтовано.

Разом з тим, заявлені вимоги в частині стягнення процентів, які продовжує підтримувати позивач, на момент їх повторного розгляду судом не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 10.12.2021 №327 «Про несення змін до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості» внесено зміни до відповідного реєстру шляхом доповнення його новими пунктами та даними.

Як вбачається з відповідного реєстру, відповідач КП «Броваритепловодоенергія» включений до нього як особа, що бере участь у процедурі врегулювання заборгованості з обсягом кредиторської заборгованості, що підлягає реструктуризації станом на 01.06.2021 - 176019903,05грн, обсягом неустойки (штрафні, пені) інфляційних нарахувань, процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, нарахованих на борг станом на 01.06.2021 26 165 753,01грн (т.6 а.с.156, зворот-158).

З акту звірки розрахунків станом на 30.09.2021, який складено між сторонами вбачається, що до відповідних сум боргу увійшов борг за договором №2459/18-КП-17 у розмірі 1026331,40грн, втрати від інфляції 195983,70грн, 107245,36грн проценти, 682 267,39грн пеня (т.6 а.с.212).

29.08.2021 набрав чинності Закон України від 14.07.2021 №1639-ІХ «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», яким внесені зміні, зокрема, до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (опублікований у газеті "Голос України" від 28.08.2021 №163).

Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» у відповідній редакції, нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу», неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату, підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 31 грудня 2020 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

При цьому, у відповідності до ст. 1 вказаного Закону терміни в ньому вживаються в такому значенні:

- заборгованість суб`єктів ринку природного газу, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість) зокрема, заборгованість постачальників природного газу, в тому числі підтверджена судовими рішеннями, які набрали законної сили, за договорами купівлі-продажу (постачання) природного газу для постачання побутовим споживачам (у тому числі суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ або за прострочення її сплати), не сплачена станом на розрахункову дату;

- процедура врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу - заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості за природний газ та послуги з його транспортування шляхом проведення взаєморозрахунків та реструктуризації заборгованості;

- реєстр підприємств, які беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості суб`єктів ринку природного газу (далі - Реєстр) - відкритий загальнодоступний перелік підприємств та організацій, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону; реєстр розміщується на офіційному веб-сайті Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг;

- розрахункова дата - 31 грудня 2020 року;

- учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до Реєстру, зокрема: постачальники природного газу, оператори газорозподільних систем, особа, що здійснювала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, особа, що здійснює функції оператора газотранспортної системи з 1 січня 2020 року, НАК "Нафтогаз України", розпорядники коштів державного бюджету, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відповідно до ст. 2 вказаного Закону його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру.

Отже, оскільки боржником, який включено до вищевказаного Реєстру, погашено основний борг, який виник до 01.06.2021, за природний газ, до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до ст.5 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», нараховані на нього 3% річних підлягають списанню.

Таким чином, на даний момент обов`язок щодо сплати відповідних нарахувань у боржника відсутній і заявлені вимоги в частині стягнення 3% річних задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Повністю відмовити у задоволенні позову Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (ідентифікаційний код 20077720; 01601, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) до Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броваритепловодоенергія» (ідентифікаційний код 13711949; 07400, Київська область, м. Бровари, вул. Грушевського, 3А) в частині стягнення трьох процентів річних у розмірі 107 245,36грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 11.07.2022.

Суддя А.Р. Ейвазова