ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 рокуСправа № 912/3587/21
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Поліщук Г.Б., за участю секретаря судового засідання Ліподат Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження справу № 912/3587/21

за позовом: Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д

до: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про стягнення 8 658,08 доларів США

Представники сторін:

від позивача - Кирдан А.В., довіреність № 7832-К-Н-О від 10.09.2021;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - АТ КБ "ПриватБанк", Банк, позивач) звернулось до господарського суду з позовною заявою з вимогами до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення 3% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом за період з 24.11.2018 по 24.11.2021 в розмірі 8 658,08 доларів США, з покладанням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання позичальником умов кредитного договору № КК-128Д від 08.12.2006 в частині повернення кредитних коштів.

При прийняття позовної заяви господарським судом враховано, що відповідачем у справі є фізична особа, однак з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Ухвалою від 28.12.2021 господарський суд звернувся до Управління ДМС у Кіровоградській області та направив запит від 28.12.2021 про надання відомостей щодо реєстрації місця проживання (перебування) громадянина ОСОБА_1 , що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі.

18.01.2022 до господарського суду надійшло повідомлення від Управління ДМС у Кіровоградській області про те, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 20.01.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків виявлених при її поданні, а саме зобов`язано позивача подати до суду докази доплати судового збору в сумі 8,69 грн.

09.02.2022 на адрес суду від Вінницького міського суду Вінницької області надійшов лист від 16.12.2021 №01-19/22/2022 про направлення заяви АТ КБ "Приватбанк" про усунення недоліків по справі №912/3587/21, як помилково надісланої на адресу суду.

До заяви позивачем додано платіжне доручення №ZZ421D1NG6 від 31.01.2022 на суму 8,69 грн.

Ухвалою від 10.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №912/3587/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03.03.2022 о 14:30 год. Встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

У зв`язку із запровадженням на території Україні воєнного стану, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, а також з огляду на те, що Господарський суд Кіровоградської області розташований в одному приміщенні з Кіровоградською обласною військовою адміністрацією, судові засідання, призначені у період з 278 лютого по 12 березня 2022 року включно, перенесені.

Також, листом від 17.03.2022 судом роз`яснено можливі способи реалізації учасниками своїх прав та участь в засіданні суду та порядок подання документів.

Будь-яких заяв та/або клопотань від сторін до суду не надходило.

Ухвалою від 03.05.2022 підготовче засідання призначено на 31.05.2022 о 12:00 год.

27.05.2022 на електронну адресу суду (з КЕП) від позивача надійшла заява від 27.05.2022 №1 про проведення підготовчого засідання без участі представника Банку, позові вимоги підтримано в повному обсязі, просив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 31.05.2022 закрито підготовче провадження у справі №912/3587/21 та призначено до судового розгляду по суті на 30.06.2022.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву в установлений судом строк не скористався.

Частиною 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст.242 цього Кодексу, та з додержанням вимог ч.4 ст.120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У відповідності до приписів Господарського процесуального кодексу України, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи, ухвали від 10.02.2022 про відкриття провадження у справі, від 03.05.2022 та від 31.05.2022 направлені судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , яка повідомлена у відповіді Управлінням ДМС у Кіровоградській області та яка зазначена в позовній заяві.

Однак, конверти з ухвалами суду від 10.02.2022, від 03.05.2022 та від 31.05.2022 повернуто до суду відділенням поштового зв`язку з відмітками "за закінченням терміну зберігання, адресат відсутній за вказаною адресою".

За визначенням пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами пункту 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 №270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (пункт 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об`єкті поштового зв`язку не передбачено (пункт 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення (пункт 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою "Судова повістка", які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення "закінчення встановленого строку зберігання", суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення "у зв`язку з відсутністю адресата".

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв`язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи - адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи №912/3587/21.

Окрім того, відповідач мав право та можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ухвала суду була надіслана відповідачу на адресу, зазначену Управлінням ДВС у Кіровоградській області, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів.

Таким чином, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність підстав для відкладення розгляду справи, господарський суд розглядає справу № 912/3587/21 в судовому засіданні 30.06.2022 за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 30.06.2022 судом досліджено докази.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, господарський суд встановив наступні обставини, які є предметом доказування у справі.

08.12.2006 між позивачем - Акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк", як Банком, та відповідачем - Фізичною особою - підприємцем Ковалевським Богданом Вячеславовичем, як позичальником, було укладено кредитний договір №КК-128Д (надалі - Кредитний договір, а.с. 16-19), відповідно до пункту 1.1 якого Банк при наявності вільних ресурсів зобов`язується надати Позичальнику кредит у розмірі:

- 168 454,07 (сто шістдесят вісім тисяч чотириста п`ятдесят чотири долара США 07 центів) доларів США на наступні цілі: придбання сільськогосподарської техніки у ООО с ИИ "НовоФарм" згідно Договору поставки сільськогосподарської техніки на умовах 100% передоплати № Н-43 Р-06,

- і ------ (------) на оплату страхових платежів у випадках і в порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту підписання договору, в обмін на зобов`язання Позичальника щодо повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, в обумовлені даним договором строки. Якість послуг повинна відповідати законодавству України, нормативним актам НБУ, що регулюють кредитні правовідносини.

Відповідно до пункту 1.2 Кредитного договору терміни повернення кредиту встановлюються Графіком погашення кредиту (Додаток №1 даного договору). Зазначені терміни можуть бути змінені відповідно до п.п. 2.3.2, 2.4.1, 2.4.2 даного договору.

Пунктом 2.1. підпунктами 2.1.1., 2.1.2. Договору передбачено, що Банк зобов`язується відкрити для обслуговування кредиту: позичковий рахунок № НОМЕР_1 , рахунок за відсотками №2146, рахунок для сплати винагороди за кредитне обслуговування №4079. Надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні для сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п. 1.1, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12.

Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, зазначені в п.1.1 даного договору, сплатити відсотки за користування кредиту відповідно до п.п. 4.1., 4.2 цього договору. Повернути кредит у порядку і у терміни, встановлені Графіком погашення кредиту, і зазначені у Додатку №1 до даного Договору, а також у терміни, встановлені п.п. 2.2.16, 2.3.2 (п. 2.2., п.п. 2.2.1, 2.2.2, п. 2.2.3 Договору).

Договір набирає сили з моменту його підписання обома сторонами і діє в обсязі перерахованих умов до повного виконання зобов`язань сторонами за даним договором (п. 6.1 Договору).

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками.

08.12.2006 року до Договору сторонами складено Додаток № 1, відповідно до якого встановлено Графік погашення кредиту, а саме: 21.12.2007 - 33 690,81 доларів США, 21.12.2008 - 33 690,81 доларів США, 21.12.2009 - 33 690,81 доларів США, 21.12.2010 - 33 690,81 доларів США, 20.11.2011 - 33 690,83 доларів США (а.с. 16).

Позивач свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти в обсязі, обумовленому Кредитним договором, які отримані останнім, що підтверджується відповідними виписками по особовому рахунку та меморіальним ордером (а.с. 20).

Проте, Позичальник порушив норми чинного законодавства України та умови п. 2.2 Кредитного договору через неналежне виконання відповідачем умов Кредитного договору, станом на 24.11.2021, його загальна заборгованість перед позивачем складає 96 113,12 доларів США.

Факт неналежного виконання умов вище вказаного Кредитного договору та існування заборгованості підтверджується випискою позивача (а.с. 22).

Матеріали справи містять докази направлення відповідачу вимоги про дострокове повернення кредиту №08.4.1.1/3-444 від 16.06.2009 року у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по поверненню кредитних коштів (а.с. 23, докази направлення а.с. 24-26), в якій вимагав у 5-денний строк з дня її отримання сплатити на його рахунок 156 135,42 доларів США.

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання.

У зв`язку з невиконанням Позичальником зобов`язань щодо погашення виниклої заборгованості за кредитним договором позивач, враховуючи наявність порушення грошового зобов`язання, нарахував до стягнення 3% річних.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд визнав позовні вимоги щодо стягнення компенсаційних санкцій такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Чинним законодавством України визначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачається мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ч. 2 ст. 345 ГК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Цивільним законодавством України передбачено, що зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що ОСОБА_1 неналежно виконувало свої грошові зобов`язання за укладеним з Банком кредитним договором.

Господарські взаємовідносини сторін врегульовано кредитним договором №КК-128Д від 08.12.2006.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом. Аналогічний припис містять п. п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов`язання щодо його виконання, однак відповідач покладені на нього обов`язки щодо своєчасного повернення отриманих кредитних коштів у встановлений договором строк не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Відповідач доказів належного виконання зобов`язань за кредитним договором суду не надав. Факт відсутності заборгованості не спростував.

За порушення виконання відповідачами грошового зобов`язання позивач просив стягнути 3% річних у розмірі 8 658,08 доларів США за період з 24.11.2018 по 24.11.2021.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов`язань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Стосовно періоду нарахування 3% річних з 24.11.2018 по 24.11.2021 позивач зауважив, що ним була врахована позиція Верховного Суду, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 у справі №127/15672/16-ц зазначила, що погоджується з висновками Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 10 та 27 квітня 2018 року у справах № 910/16945/14 та № 908/1394/17, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах № 905/2324/17 та № 922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі № 924/312/18, про те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Як свідчать надані до суду документи, нарахування позивачем 3% річних здійснено на суму 96 113,12 доларів США, про що свідчить виписка надана суду за період з 01.01.2000 по 24.11.2021 (а.с. 22).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку до стягнення заявлено 3% річних у розмірі 8 658,08 доларів США за період прострочення з 24.11.2018 по 24.11.2021, тобто у визначений законом трьохрічний строк.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та приймаючи до уваги правову позицію, що викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц, суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 8 658,08 доларів США є вірним та виконаним з дотриманням норм права, тому вимога підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідачем наявність заборгованості за кредитом не спростована, доказів її погашення суду не надано.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Виходячи з положень наведених статей, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів виконання зобов`язань щодо своєчасного та повного повернення кредитних коштів за користування кредитом в рамках договору №КК-128Д від 08.12.2006 суду не надав. Також доказів відсутності правових підстав для нарахування 3% річних або невірного розрахунку суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код 14360570) 3% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 8 658,08 доларів США, а також 3 497,08 грн сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення направити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" (а/с 1800, м. Дніпро, 49027) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ).

Повне рішення складено 11.07.2022.

Суддя Г.Б. Поліщук