ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Справа№ 911/300/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Владимиренко С.В.

Зубець Л.П.

при секретарі судового засідання Алчієвій І.В.

учасники справи у судове засідання не з`явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021

у справі № 911/300/21 (суддя: Бацуци В.М.)

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся"

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" про визнання дій щодо необґрунтованого підвищення тарифів членських внесків на утримання громадської організації в розмірі більше, ніж 800 грн та запровадження пропорційного формату підвищення членських внесків в залежності від розміру земельної ділянки неправомірними; зобов`язання до вирішення питання у визначеному статутом порядку щодо підвищення тарифів на загальних зборах за наявністю кворуму - застосувати розмір сплати членських внесків відповідно до тарифу, що діяв до 31.12.2018 р.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач безпідставно та неправомірно вчинив дії щодо підвищення тарифів членських внесків на утримання Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся".

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 відмовлено у задоволенні позову повністю.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд, зазначив, що під час вирішення питання про недійсність рішень загальних зборів у зв`язку з іншими порушеннями, допущеними під час їх скликання та проведення, господарський суд повинен оцінити, як ці порушення вплинули на прийняття загальними зборами відповідного рішення. При цьому наголосив, що заявлені позивачем вимоги не ґрунтуються на нормах законодавства України, є передчасними і не відповідають встановленим законодавством способам захисту прав та інтересів у спірних правовідносинах.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції з врахуванням зміни предмета позову, доповнивши його пунктом: Визнати протиправними рішення загальних зборів (зборів уповноважених) Громадської організації Садівничо-городнього товариства «Прилісся» від 29.09.2018, оформленого протоколом № 5, про встановлення членських внесків у розмірі більше, ніж 800 грн та запровадження пропорційного формату підвищення членських внесків в залежності від розміру земельної ділянки.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а також місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, неправильно тлумачено закон та не застосовано закон, який підлягає застосуванню. Зокрема скаржник вважає, що суд, встановивши, що позивачем у позовній заяві в порушення ч. 1 ст. 162 ГПК викладено похідну позовну вимогу без пред`явлення основної, повинен був залишити позовну заяву без руху відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 ГПК України та встановити час для усунення недоліків. Підкреслює, що в ході судового засідання 08.09.2021 позивач, поряд з іншими вимогами, просив суд визнати протиправним рішення загальних зборів громадської організації від 29.09.2018 не легітимними через відсутність кворуму на зборах, проте це не було враховано судом першої інстанції.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021, апеляційна скарга у справі № 911/300/21 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Владимиренко С.В., ОСОБА_2

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2021 вирішення питання, щодо подальшого руху апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021, відкладено до надходження матеріалів справи № 911/300/21 до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/300/21.

До Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Київської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 16.12.2021, надійшли матеріали справи № 911/300/21.

У зв`язку з звільненням судді ОСОБА_2 у відставку, яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.01.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 cправу № 911/300/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 прийнято до провадження у складі колегії суддів Північного апеляційного господарського суду: Алданова С.О. (головуючий), Кропивна Л.В., Владимиренко С.В.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 було залишено без руху та надано строк 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліку шляхом подання до Північного апеляційного господарського суду клопотання/заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

В межах строків встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.01.2022 позивачем до суду подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 призначено на 28.03.2022; запропоновано учасникам судового процесу подати відзив, заперечення на апеляційну скаргу та інші заяви/клопотання протягом 10 днів з дня отримання даної ухвали.

Проте, Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 р. № 133/2022 передбачено продовження строку дії воєнного стану з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Верховною Радою України, передбачено продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, тобто до 25 травня 2022 року.

Крім того, у зазначений період часу, головуюча (суддя - доповідач) Алданова С.О. перебувала у відпустці.

Таким чином, судове засідання у справі №911/300/21, призначене на 28.03.2022 не відбулось.

У зв`язку з перебуванням у відпустці судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів у складі: Алданова С.О (головуючий), Владимиренко С.В., Зубець Л.П.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 справу №911/300/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 прийнято до провадження визначеним складом суду; розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 призначено на 11.07.2022.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не скористався.

Представники учасників справи в судове засідання 11.07.2022 не з`явились. Про час та місце судового розгляду учасники справи повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про призначення справи до розгляду засобами електронного зв`язку, а також відомості щодо розгляду справи судом апеляційної інстанції було оголошено на офіційному веб-сайті Судова влада України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, 29.06.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 269, ч. 1 ст. 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач - ОСОБА_1 станом на 29.09.2018 та станом на момент розгляду справи є власником земельної ділянки площею 0,11 га, кадастровий номер :02:002:0146, для колективного садівництва, що знаходиться за адресою: с/т Прилісся-8 Богданівська сільська рада, Броварський район, Київська область, та був і є членом Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся", що підтверджується витягом № НВ-016 від 19.04.2016 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, членською книжкою садовода, відомостями про сплату членських внесків, наявними у матеріалах справи.

29.08.2018 було проведено загальні збори (збори уповноважених) Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся", на яких були присутні 62 члена, та на яких було вирішено, у тому числі, вивісити списки боржників за несплату (без прізвищ, що б не порушувати конфінденційність); прийняти кошторис на 2018 - 2019 роки в цілому; сплачувати членські внески пропорційно своїм ділянкам. За основу розрахунку взяти 100 грн на місяць на ділянку в розмірі 0,055 (а також за кожну точку подачі води); тощо, про що за наслідками проведення вказаних загальних зборів (збори уповноважених) Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" було складено та підписано протокол № 5 від 29.09.2018 загальних зборів (збори уповноважених) Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся".

При цьому, позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати дії відповідача щодо необґрунтованого підвищення тарифів членських внесків на утримання громадської організації в розмірі більше, ніж 800 грн та запровадження пропорційного формату підвищення членських внесків в залежності від розміру земельної ділянки неправомірними, а також зобов`язати до вирішення питання у визначеному статутом порядку щодо підвищення тарифів на загальних зборах за наявністю кворуму - застосувати розмір сплати членських внесків відповідно до тарифу, що діяв до 31.12.2018.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України „Про громадські об?єднання" громадське об?єднання - це добровільне об?єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Згідно з п. 9 ст. 4 статуту Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся", затвердженого рішенням загальних зборів Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" від 29.04.2017, що оформлене протоколом № 2 від 29.04.2017 р., членські внески - сума грошових коштів, яка сплачується кожним членом організації шоквартально в розмірі, в порядку та у строки, встановлені Загальними зборами організації.

Пунктами 1, 2, 3, 4 ст. 6 статуту Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся", затвердженого рішенням загальних зборів Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" від 29.04.2017, що оформлене протоколом № 2 від 29.04.2017, передбачено, що у Організації створюються вищий, виконавчий та контролюючий органи.

Вищим органом Організації є Загальні збори.

Виконавчим органом Організації є Правління.

Контролюючим органом Організації є Ревізійна комісія.

Збори уповноважених осіб Організації - особливий орган управління, склад і повноваження якого затверджуються Загальними зборами Організації та передбачаються цим Статутом. Збори уповноважених осіб скликаються у випадку неможливості негайного скликання Загальних зборів Організації.

До виключної компетенції Загальних зборів належить:

б) призначення та звільнення від обов?язків уповноважених осіб Організації;

ж) затвердження розмірів вступних, членських та цільових внесків, визначення розмірів, порядку формування та використання фондів Організації.

Відповідно до п. 8. Статуту рішення на Загальних зборах приймаються простою більшістю голосів шляхом відкритого голосування. Рішення на Зборах уповноважених осіб приймаються простою більшістю голосів шляхом відкритого голосування з урахуванням голосів, що висловлені "за" чи "проти", або "утримався" в листах-заявах, що були надіслані уповноваженими особами, які не змогли забезпечити свою особисту явку, та отримані організатором зборів на момент їх проведення.

Загальні збори (Збори уповноважених осіб) скликаються Головою правління, який інформує членів Організації про місце, дату, час, порядок денний Загальних зборів (Зборів уповноважених осіб) не пізніше ніж за 30 діб до дати їх проведення. Голова правління відповідальний за збереження документації зборів, та інформує про рішення Загальних зборів (Зборів уповноважених осіб).

Колегія суддів зауважує, що рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи не є правочинами у розумінні статті 202 ЦК України. До цих рішень не можуть застосовуватися положення статей 203 та 215 ЦК України, які визначають підстави недійсності правочину, і, відповідно, правові наслідки недійсності правочину за статтею 216 ЦК України.

При розгляді цієї справи суд апеляційної інстанції вважає за необхідне врахувати аналогічну правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 23.12.2020 у справі №910/14516/18, відповідно до якої рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів) та інших органів юридичної особи є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що визнання дій громадської організації щодо необґрунтованого підвищення тарифів членських внесків на утримання громадської організації є передчасним та неможливим без оспорення рішення громадської організації про встановлення членських внесків відповідного розміру.

Поряд з викладеним судова колегія звертає увагу на те, що стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

У розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені положеннями статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України.

Спосіб захисту порушеного права обумовлюється нормою матеріального права, яка регулює ті чи інші правовідносини між сторонами спору. Отже, позивач, формулюючи позовні вимоги, повинен відштовхуватись від тих наданих йому законом прав, які були об`єктивно порушені відповідачем і позов повинен бути направлений на припинення цих правопорушень та на відновлення порушеного права.

Таким чином, право вибору способу захисту порушеного права належить позивачу, а суд наділений компетенцією перевірити відповідність обраного способу захисту змісту порушеного права. При цьому, обраний спосіб захисту не лише повинен бути встановлений договором або законом, але і бути ефективним, таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Виходячи з приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі № 910/9525/19.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 14.05.2020 у справі № 910/7515/19 викладено висновок щодо застосування передбачених статтею 16 Цивільного Кодексу України способів захисту порушеного права. Зокрема, зазначено, що оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Захист майнового чи немайнового права чи законного інтересу відбувається шляхом прийняття судом рішення про примусове виконання відповідачем певних дій або зобов`язання утриматись від їх вчинення".

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дорани проти Ірландії» зазначено, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

Як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

У своєму рішенні від 29.06.2006 у справі «Пантелеєнко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № І 5-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України в п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, обрання особою неналежного способу захисту порушеного права в судовому порядку, який не відповідає як змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і характеру його порушення, а також не призводить до поновлення порушеного права цієї особи, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Таким чином, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права та забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

У контексті навеведеного колегія суддів наголошує, що ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" про визнання дій щодо необґрунтованого підвищення тарифів членських внесків на утримання громадської організації в розмірі більше, ніж 800 грн та запровадження пропорційного формату підвищення членських внесків в залежності від розміру земельної ділянки неправомірними; зобов`язання до вирішення питання у визначеному статутом порядку щодо підвищення тарифів на загальних зборах за наявністю кворуму - застосувати розмір сплати членських внесків відповідно до тарифу, що діяв до 31.12.2018 р., при цьому позивачем не оспорюється саме рішення загальних зборів (зборів уповноважених) Громадської організації Садівничо-городнього товариства „Прилісся" від 29.09.2018 р., оформленого протоколом загальних зборів № 5 від 29.09.2018, яким було встановлено членські внески відповідного розміру.

Відтак, враховуючи вищевикладене та те, що позивачем при зверненні до відповідача із даним позовом до суду не вірно обрано спосіб захисту свого права у спірних відносинах, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги є такими, що не ґрунтуються на нормах законодавства України, а тому задоволенню не підлягають.

Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (Диспозитивність господарського судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частинами 3, 4 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Доводи апелянта про те, що в ході судового засідання 08.09.2021 позивач, поряд з іншими вимогами, просив суд визнати протиправним рішення Загальних зборів громадської організації від 29.09.2018 через відсутність кворуму на зборах, колегією суддів оцінюється критично, оскільки заява про зміну предмета позову в силу приписів ст. 46 ГПК має подаватися у письмовій формі та до закінчення підготовчого засідання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду за захистом свого порушеного права, при цьому вірно обравши спосіб захисту.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст. 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, а також місцевим господарським судом неправильно застосовано норми матеріального права, неправильно тлумачено закон та не застосовано закон, який підлягає застосуванню, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів ст. 277 ГПК України не вбачається.

Скаржником не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Судові витрати зі сплати судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції, в порядку ст. 129 ГПК України, покладаються на апелянта (позивача у даній справі).

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2021 у справі № 911/300/21 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на ОСОБА_1 .

4. Справу №911/300/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 14.07.2022.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.В. Владимиренко

Л.П. Зубець