І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 липня 2022 року справа № 927/1234/21
у справі №927/1234/21
про стягнення 1354531,12 грн.
Представники сторін:
від позивача: не прибув,
від відповідача: не прибув.
Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору безвідсоткової строкової позики №02/0819 від 30.08.2019.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.12.2021 відкрите загальне позовне провадження у справі №927/1234/21.
Ухвалою суду від 27.06.2022 розгляд заяви ТОВ "Легалліс Україна" про ухвалення додаткового рішення призначено на 06.07.2020; явка представників учасників судового процесу обов`язковою не визнавалася. Проведення засідання призначено в режимі відеоконференції, за участю представника ТОВ «Легалліс Україна» Романенко Руслана Олександровича, з використанням власних технічних засобів, в системі відеоконференцзв`язку "EasyCon".
Судом розпочато відеоконференцію 06.07.2022 за допомогою програми Easy Con, проте представник позивача не вийшов на зв`язок за допомогою власних технічних засобів.
Сторони у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, про час та дату розгляду заяви повідомлені належним чином.
Заяв та клопотань від сторін не надійшло.
Враховуючи, що учасники справи своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні 06.07.2022 не скористалися, з огляду на обмежений строк розгляду заяви про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви у судовому засіданні за відсутності учасників судового процесу.
Відповідно до ч. 3-5 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Розглянувши матеріали справи, заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2-6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до п. 1.1 договору Клієнт (ТОВ "Легалліс Україна") доручає, а Адвокат (адвокатське бюро «Романенко і партнери» в особі адвоката Романенко Руслана Олександровича) бере на себе зобов`язання надавати правничу допомогу обсягом та на умовах, передбачених договором, а клієнт зобов`язується оплачувати правничу допомогу у відповідності до умов розділу 4 договору.
Згідно із п.4.1 договору правову допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях відповідно до додаткової угоди до договору.
Зазначена додаткова угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена печатками.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони у справі викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката від відповідача не надходило.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та її значенням для позивача.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18.
Заявлений до відшкодування розмір гонорару не є надмірним та завищеним, оскільки ціна позову у справі склала 1354531,12 грн.
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі N 922/445/19 дійшов висновку про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
При цьому суд враховує приписи п. 3 ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 233, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Додаткове рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткове рішення підписане 11.07.2022.
Суддя М.О. Демидова