ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. Справа№ 911/2866/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Іоннікової І.А.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Нікітенко А.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача: Лисенко О.П., Рибак І.В.;

від відповідача-1: Коренчук Т.О.;

від відповідача-2: не з`явився;

від відповідача -3: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 (суддя Бацуца В.М., м. Київ, повний текст 08.09.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк"

до: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Білкові інгредієнти та технології",

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Асго Інтернешинал",

3) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича,

за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області,

про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, припинення права суборенди земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Вест Файненс енд Кредит Банк" (далі - позивач/АТ "Вест Файненс енд Кредит Банк") звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Білкові інгредієнти та технології" (далі - відповідач-1/ ТОВ "Білкові інгредієнти та технології"), Товариства з обмеженою відповідальністю "Асго Інтернешинал" (далі - відповідач-2/ТОВ "Асго Інтернешинал") та Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича (далі - відповідач-3/ приватний нотаріус Шаповаленко А.І.), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача- Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (далі - третя особа) про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки від 31.10.2019, укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" та ТОВ "Асго Інтернешинал", припинення права суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004 за ТОВ "Асго Інтернешинал", визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 49455626 від 31.10.2019 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком Анатолієм Івановичем, а також скасування внесеного на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 33941456 від 31.10.2019.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 12.05.2005 між Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського райну Київської області та ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" укладено договір оренди земельної ділянки державної власності (кадастровий номер :11:003:0004), що посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотовою О.В. та зареєстровано в реєстрі за №2933. При цьому, нерухомість, що знаходилася на вказаній земельній ділянці була передана в іпотеку АТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк", який згодом у 2018 році став власником цієї нерухомості.

Так, позивач стверджує, що 27.06.2018 між ним (АТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк") та ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голій Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №2098, за яким в рахунок задоволення вимог за Договором іпотеки №162-5368/16-КЮ від 08.11.2016 прийняв у власність нерухоме майно, а саме нежитлову будівлю, загальною площею 1 437,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Мила, вул. Комарова, 23К.

У зв`язку з набуттям права власності на земельну ділянку, позивач зазначає, що відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про оренду землі», ч. 7 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Договір оренди припинив свою дію і право користування земельною ділянкою перейшло до позивача з дати, коли останній став власником нерухомості (з 27.06.2018).

Водночас, позивач наголошує, що 31.10.2019 ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" та ТОВ "Асго Інтернешинал" було укладено Договір суборенди частини земельної ділянки, який зареєстровано приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Шаповаленко А.І. за №4783 та на підставі якого внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (право оренди земельної ділянки, суборенда частини земельної ділянки) №33941456 від 31.10.2019.

Між тим, як стверджує позивач, укладення вказаного договору суборенди частини земельної ділянки є незаконним, оскільки на дату укладання договору суборенди ТОВ "Білкові Інгредієнти та Технології" вже не мало права користуватися землею, а Договір оренди землі припинився.

У зв`язку з цим, позивач просить суд визнати недійсним договір суборенди земельної ділянки від 31.10.2019, укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" та ТОВ "Асго Інтернешинал", припинення права суборенди земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004 за ТОВ "Асго Інтернешинал" визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 49455626 від 31.10.2019 прийнятого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком Анатолієм Івановичем, а також скасування внесеного на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису № 33941456 від 31.10.2019.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Вест Файненс енд Кредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Білкові інгредієнти та технології», Товариства з обмеженою відповідальністю «Асго Інтернешинал», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шаповаленка Анатолія Івановича, за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, про визнання недійсним договору суборенди земельної ділянки, припинення права суборенди земельної ділянки, визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора відмовлено у задоволенні позову повністю.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено факту порушення свого права та переходу права користування всією земельною ділянкою з кадастровим номером :11:003:0004, а не лише її частиною в межах нежитлової будівлі загальною площею 1 437,5 кв.м та землями для її технічного обслуговування, а також не надано доказів того, що для обслуговування вказаної нежитлової будівлі необхідна саме вся земельна ділянка площею 2 га.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням АТ «Вест Файненс енд Кредит Банк» (далі- скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а також ухвалюючи оскаржуване судове рішення суд першої інстанції необґрунтовано послався на позицію, викладену у пунктах 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2018 у справі №910/18560/16.

Також заявник апеляційної скарги посилається на те, що з моменту набуття права власності на нерухоме майно особа, яка стала новим власником такого майна, одночасно набуває права оренди земельної ділянки, на якій розміщене це майно у зв`язку з припиненням права власності на нього та, відповідно, припиненням права користування попереднього власника земельною ділянкою, на якій це майно розміщене. Тобто особа, яка набула права власності на це майно фактично стає орендарем земельної ділянки, на якій воно розміщене у тому ж обсязі та на умовах, як і у попереднього її користувача. При цьому договір оренди цієї земельної ділянки щодо попереднього її користувача припиняється відповідним договором, на підставі якого новим власником набуто право власності на розташоване на цій земельній ділянці майно. З огляду на що, за твердженнями позивача відповідач не мав права укладати оскаржувані правочини.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

09.12.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача - 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідачів 2,3 та третьої особи до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходили.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачі 2,3 та третя особа не були обмежені у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що відповідачі 2,3 та третя особа у строк, встановлений судом апеляційної інстанції, не подали відзивів на апеляційну скаргу, суд дійшов висновку, що неподання відповідачами 2,3 та третьою особою відзивів не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2021 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" у справі №911/2866/20 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2021 відкладено розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи № 911/2866/20.

04.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 911/2866/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2866/20; розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі № 911/2866/20 призначено на 14.12.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі №911/2866/21 відкладено на 18.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2022 розгляд справи №911/2866/20 відкладено на 01.02.2022.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Разіної Т.І. з 31.01.2022 на лікарняному, судове засідання, призначене на 01.02.2022, не відбулося. Після виходу головуючого судді Разіної Т.І. з лікарняного, справа призначається до розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.02.2022 розгляд Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 призначено на 15.03.2022.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, судове засідання 15.03.2022 у справі №911/2866/20 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 (з урахуванням ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 про виправлення описки в ухвалі від 03.05.2022) розгляд Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 призначено на 15.06.2022.

Розгляд судом апеляційної інстанції клопотань

Скаржником до апеляційної скарги було додано нові докази, а саме - інформаційна довідка із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельної ділянки за кадастровим номером :11:003:0004.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом апеляційної інстанції лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Господарський процесуальний кодекс України допускає випадки подачі на стадії апеляційного розгляду нових доказів для підтвердження обставин, на які посилається сторона. Однак неприйнятно, коли заявник апеляційної скарги просить долучити до апеляційної скарги докази, які отримано ним після вирішення справи судом першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року у справі №922/393/18 викладена правова позиція щодо подання доказів до суду апеляційної інстанції. А саме встановлено, що апеляційним судом обґрунтовано відхилене клопотання позивача про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів через те, що цей доказ датований вже після прийняття рішення судом першої інстанції, тобто це доказ, який взагалі не існував на момент розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання відповідачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Аналогічна правова позиція з цього питання викладена у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №911/3250/16, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 06.03.2019 у справі №916/4692/15 та від 11.09.2019 у справі №922/393/18.

Отже, подані позивачем нові докази не досліджуються судом апеляційної інстанції та не враховуються при перегляді рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Явка представників сторін

У судове засідання 15.06.2022 з`явився уповноважені представники скаржника та відповідача -1.

Відповідачі 2,3 та третя особа своїх представників у судове засідання не направили.

Заяв/клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги від відповідачів 2,3 та третьої особи через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду не надходило.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на те, що відповідачі 2,3 та третьої особи належні чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового засідання у даній справі, явка представників сторін судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони (ст. 42 ГПК України), зважаючи на відсутність від відповідачів 2,3 та третьої особи клопотань/заяв про відкладення розгляду справи з поданням відповідних доказів, а також враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідачів 2,3 та третьої особи.

Позиція представників сторін у справі

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов АТ "Вест Файненс енд Кредит Банк" задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача -1 доводи апеляційної скарги заперечував з підстав викладених у відзиві на неї та просив апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20- без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, а саме із інформаційної довідки № 202538789 від 02.03.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, земельна ділянка з кадастровим номером :11:003:0004 загальною площею 2, 0000 га була передана на праві оренди відповідачу-1 - ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" на підставі договору оренди земельної ділянки № 2933 від 12.05.2005 р, укладеного між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" та Дмитрівською сільскою радою Києво-Святошинського району Київської області, строком на 49 років з правом пролонгації для розміщення виробничої бази.

27.06.2018 між позивачем (надалі - Іпотекодержатель) та відповідачем-1 (надалі - Іпотекодавець) було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя, відповідно до положень п. 1.1., п. 1.2. якого у зв`язку із невиконання Боржником - Товариством з обмеженою відповідальністю "Баукс Інжиніринг Ком" своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії № 162-5368/16-КЮ, укладеного між Іпотекодержателем та Боржником 04.11.2016 (надалі - Основний договір), включаючи всі додаткові угоди до нього, сторони цього Договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 36 Закону України "Про іпотеку" та п. 6.2. Договору іпотеки № 162-5368/16-ІЮ, укладеного 08.11.2016 між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем, посвідченого Лахно Ю. В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2200 (надалі - Договір іпотеки), позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повного виконання основного зобов`язання за Основним договором.

Іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на Предмет іпотеки, отже, Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає у власність належне Іпотекодавцю нерухоме майно, а саме:

- нежитлову будівлю, загальною площею 1 437, 5 кв. м., що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, село Мила, вулиця Комарова, будинок 23К (двадцять три, літера "К"), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 4.

Відповідно до п. 1.2. договору про задоволення вимог іпотекодержателя предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 2,0000 га, кадастровий номер: :11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою Іпотекодавець користується на праві оренди, на підставі Договору оренди земельної ділянки, посвідченого 12.05.2005 року Федотовою О. В., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області за реєстровим № 2933.

У п. 5.3. договору про задоволення вимог іпотекодержателя визначено, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про іпотеку" цей договір є правовою підставою для державної реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки; є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до Іпотекодержателя і змін особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Факт набуття позивачем права власності на предмет іпотеки - нежитлові приміщення загальною площею 1 437, 5 кв. м, розташованих за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Мила, вулиця Комарова, будинок 23К, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129224126 від 27.06.2018 р., наявним у матеріалах справи.

31.10.2019 між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" (надалі - Орендар) та ТОВ "Асго Інтернешинал" (надалі - Суборендар) було укладено договір суборенди земельної ділянки, відповідно до п. 1. якого орендар передав у строкове платне користування Суборендарю, а Суборендар прийняв у строкове платне користування від Орендаря земельну ділянку площею - 1,0000 (один) га, розташовану за адресою: село Мила, Дмитрівської сільської ради, Києво-Святошинський район, Київська область, кадастровий номер :11:003:0004, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Відповідно до п. 2. Договору суборенди зазначена земельна ділянка площею - 1,0000 (один) га, перебуває у комунальній власності та входить до складу земельної ділянки загальною площею 2,0000 (два) га, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, в межах населеного пункту за адресою: село Мила, Дмитрівської сільської ради та передана в оренду Орендарю за Договором оренди земельної ділянки, посвідченого Федотовою О. В. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 12.05.2005 року за реєстровим номером № 2933, зареєстрованого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 07.06.2005 року за № 253.

Згідно із п. 4. Договору суборенди орендар свідчить, що на виконання п. 6.3. договору оренди земельної ділянки від 12.05.2005 року, зареєстрованого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 07.06.2005 року за № 253, отримав Орендодавця на передання земельної ділянки в суборенду (рішення Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 02.04.2019).

У п. 6. Договору суборенди встановлено, що даний договір укладено строком на 15 років, з моменту державної реєстрації права суборенди, але в будь-якому разі не довше строку дії договору оренди земельної ділянки від 12.05.2005 року, зареєстрованого Києво-Святошинським районним відділом земельних ресурсів 07.06.2005 року за № 253.

Відповідно до п. 12. Договору даний Договір набирає чинності після його підписання Сторонами та нотаріального посвідчення. Право суборенди земельної ділянки за даним договором виникає з дня державної реєстрації даного права у відповідності до норм чинного законодавства.

Вказаний договір суборенди земельної ділянки від 31.10.2019 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком А. І. та зареєстровано в реєстрів за № 4783.

У липні 2020 відповідач-1 звернувся до позивача з листом вих. №10 від 31.07.2020, у якому він запропонував погодити терміни та умови підписання договору суборенди земельної ділянки площею 0,2 га, на якій розміщена будівля, що належить позивачу на праві власності, та яка необхідна для технічного обслуговування даної будівлі.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд визнати недійсним договору суборенди земельної ділянки від 31.10.2019 р., укладений між ТОВ "Білкові інгредієнти та технології" та ТОВ "Асго Інтернешинал", припинити право суборенди земельної ділянки з кадастровим номером №:11:003:0004 за ТОВ "Асго Інтернешинал", визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень індексний номер 49455626 від 31.10.2019, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шаповаленком Анатолієм Івановичем, а також скасувати внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №33941456 від 31.10.2019.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представника скаржника та представника відповідача - 1, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення суду першої інстанції не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Правовідносини, що виникли між сторонами, зокрема, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», а також Законами України «Про іпотеку» та «Про місцеве самоврядування».

За приписами ч.1-2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. «е» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України підставами припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Згідно з ч.1 ст.116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Статтею 377 Цивільного кодексу України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації).

До особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруда (ч.3 ст.7 ЗУ «Про оренду землі»).

Згідно з ч.7 ст.37 Закону України «Про іпотеку» до особи, яка на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включеного до іпотечного договору, набула право власності на предмет іпотеки (об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва та майнові права на них), розміщений на земельній ділянці, яка перебуває в оренді іпотекодавця, переходить право оренди на таку земельну ділянку, а зазначений договір про задоволення вимог іпотекодержателя або застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, включене до іпотечного договору, є документом, що посвідчує перехід права оренди земельної ділянки до нового власника предмета іпотеки і заміну особи орендаря у договорі оренди землі та підлягає державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Водночас, спеціальними в межах даних правовідносин щодо переходу прав на земельні ділянки є норми земельного законодавства Земельного Кодексу України та Закону України «Про оренду землі».

У відповідності до інформаційної довідки №202538789 від 02.03.2020 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (далі - Реєстр) на підставі Договору оренди (далі - Договір оренди) земельної ділянки №2933 від 12.05.2005 Дмитрівською сільською радою Києво-Святишинського району Київської області передано в оренду ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» земельну ділянку з кадастровим номером :11:003:0004 у строк на 49 років з правом пролонгації.

Відповідно до умов Договору оренди, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004, площею 2 гектари, під розміщення виробничої бази.

З вказаної вище довідки, зокрема, вбачається, що суборендарем частини (1,0000 га) вказаної земельної ділянки (кадастровим номером :11:003:0004) на підставі Договору суборенди №4783 від 31.10.2019 (далі - Договір суборенди) є ТОВ "Асго Інтернешинал", що укладений між ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» та ТОВ "Асго Інтернешинал".

Відповідно до п. 1. якого орендар передав у строкове платне користування Суборендарю, а Суборендар прийняв у строкове платне користування від Орендаря земельну ділянку площею - 1,0000 (один) га, розташовану за адресою: село Мила, Дмитрівської сільської ради, Києво-Святошинський район, Київська область, кадастровий номер :11:003:0004, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Поряд з тим, відповідно п. 1.1. Договору про задоволення вимог іпотекодержателя №2098 від 27.06.2018, укладеного між ТОВ «Білкові Інгредієнти та Технології» (іпотекодавець) та ПАТ "Вест Файненс Енд Кредит Банк" (іпотекодержатель), у зв`язку з невиконанням боржником - ТОВ «Баукс Інжинірінг Ком» своїх зобов`язань щодо повернення кредиту за договором про відкриття кредитної лінії №162-5368/16-КЮ, укладеного між іпотекодержателем та боржником від 04.11.2016 року (основний договір), включаючи всі додаткові угоди до нього, сторони цього Договору вирішили здійснити, відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» та п. 6.2 Договору іпотеки №162-5368/16-ІЮ, укладеного 08 листопада 2016 між іпотекодержателем та іпотекодавцем, посвідченого Лахно Ю.В. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу за реєстровим №2200, позасудове врегулювання, згідно з окремим договором між іпотекодержателем та іпотекодавцем про задоволення вимог іпотекодержателя, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок повно виконання основного зобов`язання за основним договором.

Так, відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, іпотекодержатель задовольняє забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, отже іпотекодавець передає, а іпотекодежатель приймає у власність належне іпотекодавцю нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Київська область, село Мила, вул. Комарова, буд. 23К, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 4.

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, площею 2,0000 га, кадастровий номер :11:003:0004, цільове призначення під розміщення виробничої бази, якою іпотекодавець користується на праві оренди, на підставі Договору оренди земельної ділянки посвідченого 12.05.2005 року Федотовою О.В. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області №2933 (п. 1.2. Договору про задоволення вимог іпотеко держателя).

З наведеного вбачається, що позивач відповідно до Договору про задоволення вимог іпотекодержателя набув прав власності на нерухоме майно (нежитлову будівлю), яка розташована на земельній ділянці з кадастровим номером :11:003:0004 яка перебуває в оренді у відповідача 1 та частково в суборенді у відповідача 2, що також додатково підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №129221126 від 27.06.2018.

Доводи позивача загалом зводяться до порушення відповідачем 1 його права користувача земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004, оскільки на його думку, з моменту набуття ним права власності на предмет іпотеки (нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м.) до нього перейшли всі права орендаря, які належали відповідачу 1 щодо всієї земельної ділянки площею 2 гектари.

Згідно пункту "е" частини першої статті 141 Земельного кодексу України однією з підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Частиною 3 статті 7 Закону України "Про оренду землі" визначено, що до особи, якій перейшло право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій земельній ділянці, також переходить право оренди на цю земельну ділянку. Договором, який передбачає набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, припиняється договір оренди земельної ділянки в частині оренди попереднім орендарем земельної ділянки, на якій розташований такий житловий будинок, будівля або споруд.

Договір оренди землі припиняється, зокрема, в разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці (абз.8 ч.1 ст.31 ЗУ "Про оренду землі").

Згідно позиції, викладеної у постановах Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду 19.06.2018 у справі N922/3655/17 та від 07.11,2018 року у справі N910/20774/17 та на яку посилається позивач - після відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на орендованій земельній ділянці, договір оренди землі у відповідній частині припиняється щодо відчужувача, однак діє на тих самих умовах стосовно нового власника нерухомості, який з моменту набуття такого права набуває також права оренди земельної ділянки, на якій це майно розміщене.

У пункті 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 5 грудня 2018 року у справі N713/1817/16-ц Верховний суд зазначає, що згідно з принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди (зміст якого розкривається, зокрема, у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України) особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття.

Згідно з ч.1 ст.377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (ч.2 ст.120 ЗК України).

Частина друга статті 120 Земельного кодексу України закріплює принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За приписом цієї частини визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на відповідні житловий будинок, будівлю чи споруду.

Перехід права на земельну ділянку до нового набувача нерухомого майна відбувається в силу прямого припису закону, незалежно від волі органу, який уповноважений розпоряджатися земельною ділянкою.

Відтак, з моменту переходу права власності на розташоване на земельній ділянці нерухоме майно до нового власника у правовідносинах користування земельною ділянкою, на якій знаходиться це майно, відбувається фактична заміна землекористувача, права й обов`язки землекористувача переходять до нового власника відповідного нерухомого майна.

Перехід майнових прав до іншої особи зумовлює перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований відповідний об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Особа, яка набула право власності на об`єкт нерухомості, розташований у межах земельної ділянки, якою користувався попередній власник нерухомого майна, набуває право вимагати оформлення на своє ім`я документів на користування всією земельною ділянкою на умовах і в обсязі, які були встановлені для попереднього землекористувача-власника об`єкта нерухомості, або частиною земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування об`єкта нерухомості розташованого на ній. (Аналогічна позиція викладена у п.п. 8.16 і 8.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 грудня 2018 року у справі №910/18560/16 та п.49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2019 по справі №263/6022/16-ц).

Твердження позивача про необґрунтоване посилання судом першої інстанції на вказану позицію Великої Палати Верховного Суду, судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки, по-перше, вказані твердження протирічать доводам самого позивача, які викладені як в апеляційній скарзі, так і в письмових поясненнях щодо необхідності врахувати правові висновки Великої Палати Верховного Суду (постанова від 04.12.2018 у справі №910/18560/16); по-друге, в силу положень ст.13, п.1 ч.2 ст.45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та ч. 4 ст.236 ГПК України Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими та враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Відтак, суд першої інстанції правомірно врахував вказані висновки Верховного Суду щодо застосування зазначених вище норм права, хоча і фактичні обставини, установлені у справі №910/18560/16, є іншими, ніж у даній справі.

З огляду на викладене, після переходу до позивача права власності на нежитлову будівлю, загальною площею 1437,5 кв.м. договір оренди земельної ділянки, на якій розташоване це майно, припинив дію щодо відповідача- 1 в частині земельної ділянки, що знаходиться безпосередньо під цим об`єктом нерухомості та земельної ділянки необхідної в силу встановлених нормативів для обслуговування вказаної нежитлової будівлі.

Водночас, наведені положення чинного законодавства не врегульовують безпосередньо випадків юридичної долі земельної ділянки, що перебуває у користуванні (оренді) особи, що здійснила відчуження об`єкту нерухомості який знаходиться в межах даної ділянки та займає незначний відсоток площі останньої.

Натомість законодавець обмежується загальним підходом до регулювання питання переходу прав на землю в таких випадках.

Відтак, колегія суддів вважає, що у даному випадку суд першої інстанції правомірно керувався принципом співмірності площі земельної ділянки належної попередньому власнику будівлі з площею зайнятою будівлею з урахуванням площі необхідної для її обслуговування, оскільки в іншому випадку права первинного орендаря земельної ділянки будуть порушуватись.

За таких обставин, позивач повинен довести перед судом ту обставину, що земельна ділянка, яка необхідна останньому для розміщення та обслуговування належної йому нежитлової будівлі, загальною площею 1 437,5 кв.м. повністю відповідає площі та межам земельної ділянки з кадастровим номером :11:003:0004, яка перебуває в оренді у відповідача-1 та в межах якої розміщена нежитлова будівля, загальною площею 1 437,5 кв.м.

Разом з тим, позивачем не надано до матеріалів справи жодних доказів на обґрунтування площі земельної ділянки, яка є необхідною для розміщення та обслуговування належної йому нежитлової будівлі, загальною площею 1437,5 кв.м. При цьому, наявна фактична не співмірність площі земельної ділянки кадастровим номером :11:003:0004 - 2 гектари, із загальною площею нежитлової будівлі належної позивачу - 1437,5 кв.м. До того ж, позивач також не довів, що відповідач -1 укладаючи спірний договір розпорядився земельною ділянкою, що розташована під нежитловою будівлею, загальною площею 1437,5 кв.м. та необхідною для її обслуговування. Більше того, як свідчать долучені до матеріалів справи документи, на спірній земельній ділянці, крім нерухомого майна, яке належить на праві власності позивачу, розташовані також і інші приміщення. Доказів наявності у позивача прав на дані приміщення матеріали справи не містять.

Посилання позивача на положення ст. 120 Земельного кодексу України, ст. 377 Цивільного Кодексу та ч.7 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», за відсутності доказів того, що для розміщення та обслуговування належної позивачу нежитлової будівлі, загальною площею 1437,5 кв.м. необхідною є площа всієї земельної кадастровим номером :11:003:0004, є недостатнім для підтвердження наявності права оскаржувати дії відповідача - 1 спрямовані на передачу в суборенду частини земельної ділянки кадастровим номером :11:003:0004, оскільки в такому випадку єдиною управленою особою на оскарження правочину вчиненого щодо земельної ділянки є власник цієї земельної ділянки - Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області. До того ж, передача земельної ділянки в суборенду відбулася за погодженням власника цієї земельної ділянки - Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (рішення 38 сесії 7 скликання від 02.04.2019,).

В матеріалах справи наявний лист №10 від 31.07.2020 відповідача 1 до позивача, яким повідомлено останнього про наявність факту погодження з Дмитрівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області (орендодавцем) щодо надання власнику будівлі (позивачу) в суборенду земельної ділянки 0.2 га, на якій розміщена будівля та яка необхідна для технічного обслуговування даної будівлі. Також відповідачем - 1 запропоновано погодити терміни та умови підписання договору суборенди між відповідачем - 1 та позивачем.

Також а матеріалах справи наявне рішення Дмитрівської сільської ради від 23.07.2020 яким надано погодження відповідачу- 1 та позивачу на укладання договору суборенди земельної ділянки площею 0,2 га, розташованої в с. Мила Києво-Святошинського району Київської області терміном на 10 років.

Проте, вказані дії Дмитрівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не кореспондуються з вимогами закону, оскільки права орендаря на вказану частину орендованої ним земельної ділянки припинились в момент переходу права власності на нерухоме майно до позивача, а відтак в цій частині земельна ділянка підлягає вилученню у попереднього землекористувача з передачею у користування позивача за розробленим та погодженим проектом відведення, позаяк таке вилучення земельної ділянки призведе до поділу існуючої земельної ділянки, за умови, що особливості земельної ділянки не унеможливлюють використання позивачем належного йому майна за умови користування не всією ділянкою кадастровим номером :11:003:0004 в дійсних її межах.

Відтак, оскільки розпорядником земель в межах яких знаходиться належна позивачу нежитлова будівля є виключно Дмитрівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, тому всі питання, які виникають з використанням земельної ділянки розташованої в її межах позивачу необхідно вирішувати саме з Дмитрівською сільською радою, зокрема, щодо розмежування вказаної земельної ділянки та/або її виділення для подальшого надання позивачу у користування, а також щодо ініціювання питання припинення дії Договору оренди в частині земель, які знаходяться під будівлею та земель необхідних для обслуговування даної будівлі.

Так, в матеріалах справи міститься рішення Дмитрівської сільської ради 54 сесії 7 скликання від 12.10.20, яким надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності Дмитрівської сільської ради кадастровий номер :11:003:0004, яка розташована в с. Мила по вул. Комарова, буд. 23К Києво-Святошинського району Київської області. Тобто, позивач використовуючи своє право на отримання в користування земельної ділянки, яка розташована під його власністю (об`єкт нерухомості) та необхідною для її обслуговування, звертався за відповідним погодженням до власника цієї земельної ділянки.

Крім того, як вірно було зазначено місцевим господарським судом, що матеріалах справи міститься рішення Дмитрівської сільської ради 54 сесії 7 скликання від 12.10.2020, яким надано позивачу дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо розподілу земельної ділянки комунальної власності Дмитрівської сільської ради кадастровий номер :11:003:0004, яка розташована в с. Мила по вул. Комарова, буд. 23К Києво-Святошинського району Київської області. Тобто, позивач використовуючи своє право на отримання в користування земельної ділянки, яка розташована під його власністю (об`єкт нерухомості) та необхідною для її обслуговування, звертався за відповідним погодженням до власника цієї земельної ділянки.

Таким чином, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту порушення свого права.

Посилання позивача на правові висновки Верховного Суду, які викладені у постанові від 10.04.2018 по справі №915/672/17 не спростовують вищевстановленого та не впливають на висновки суду. До того ж, підстави і предмет позову та фактичні обставини, установлені у цій справі, є іншими, ніж у справі №911/2865/20, тому ці справи не є подібними.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову, у зв`язку його недоведеністю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20, та, відповідно, апеляційна скарга АТ "Вест Файненс енд Кредит Банк"є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Вест Файненс енд Кредит Банк" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 28.07.2021 у справі №911/2866/20 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Справу №911/2866/20 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано суддями - 11.07.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

К.В. Тарасенко