ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/822/22
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, проспект Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022

по справі №916/822/22

за позовом Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП"

про зобов`язання виконати умови договору,

(суддя першої інстанції: Літвінов С.В., дата та місце прийняття ухвали: 16.05.2022, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, просп.Шевченка, 29)

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 позовну заяву (позовні матеріали справи № 916/822/22) передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Чернівецької області (вулиця Кобилянської, 14, Чернівці, Чернівецька область, 58000).

Не погоджуючись з ухвалою місцевого господарського суду Комунальне підприємство „Теплопостачання міста Одеси" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по даній справі скасувати, а справу №916/822/22 направити для продовження розгляду до Господарського суду Одеської області.

Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції передчасню та такою, що не відповідає чинному законодавству, у зв`язку з чим ухвала підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції для подальшого провадження.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що предметом спору у даній справі є спонукання відповідача виконати умови Договору в частині зобов`язання надати позивачеві рахунки на оплату за поставлену електроенергію за січень, лютий, березень місяці 2022 року, оформлені відповідно до вимог п.5.3, пп.5.4.4 Договору. При цьому, за вказаним Договором (п.3.5) сторони погодили місце постачання елктричної енергії: об`єкти КП «ТМО», на які повинна була постачатися відповідачем електрична енергія, розташовані у місті Одеса.

Апелянт звертає увагу, що умовами вказаного Договору також не передбачено його виконання за іншим місцем. Так, постачання усієї електричної енергії за Договором здійснюється розташованими виключно в місті Одеса електричними мережами до об`єктів позивача, які також перебувають в місті.

КП „Теплопостачання міста Одеси" вважає, що ним було вірно пред`явлено позов саме до Господарського суду Одеської області, тобто за місцем виконання договору.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 апеляційну скаргу Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 залишено без руху.

14.06.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22, в якій апелянт надав докази сплати судового збору у розмірі 2481 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП „Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22, вирішено розглянути апеляційну скаргу КП „Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 в письмовому провадженні без виклику сторін.

07.07.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ТОВ "ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, наголошує на її необгрунтованості та безпідставності.

Згідно з приписами ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши дотримання судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, КП "Теплопостачання міста Одеси" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» про зобов`язання виконати умови договору та видати рахунки позивачу на оплату за поставлену електроенергію за січень-березень 2022 року оформлені відповідно до вимог п.5.3., п.п.5.4.5 Договору №ТМО 6/22 від 27.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов Договору №ТМО 6/22 від 27.01.2022.

Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 позовну заяву (позовні матеріали справи №916/822/22) передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Чернівецької області (вулиця Кобилянської, 14, Чернівці, Чернівецька область, 58000).

В оскаржуваній ухвалі місцевий господарський суд зазначив, що договір №ТМО 6/22 від 27.01.2022 про постачання електричної енергії не містить прямої вказівки на місце його виконання, а зобов`язання видати рахунки позивачу на оплату за поставлену електроенергію за січень-березень 2022 року, оформлені відповідно до вимог п.5.3., п.п.5.4.5 Договору не мають особливостей, які б дозволяли їх виконання тільки в певному місці, у зв`язку з чим застосуванню підлягають положення ч. 1 ст. 27 Господарського процесуального кодексу України щодо пред`явлення позову до господарського суду за місцезнаходженням відповідача.

Суд зазначив, що місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛАЙФ ЕНЕРДЖІ ГРУП» є: пр.Нежалежності буд.114 кв.33 л, м. Чернівці, 8000, у зв`язку з чим дійшов висновку про передачу позовної заяви (позовних матеріалів справи № 916/3588/21) до Господарського суду м. Києва за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

В силу частини першої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Юридично обґрунтоване розмежування повноважень кожної ланки судової системи, а також однойменних судів однієї ланки щодо розгляду і вирішення господарських справ гарантує безпомилковість діяльності всієї судової системи, здійснення покладених на неї завдань та є однією з юридичних гарантій належного та справедливого здійснення судочинства.

Під територіальною підсудністю розуміється властивість певної справи належати до відання одного з однорідних судів в залежності від просторових меж його юрисдикції, або, простіше, просторова компетенція однорідних судів.

Отже, територіальна підсудність господарських справ фактично зумовлює відмежування компетенції із розгляду цих справ однорідними судами за просторовою характеристикою, тобто залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.

Згідно з частинами першою, другою статті 27 Господарського процесуального кодексу України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначений припис поширює свою дію абсолютно на всі випадках, коли процесуальне законодавство не обумовлює будь-якого відмінного варіанту стосовно конкретного виду справ, а тому іменується загальним, адже діє як загальне правило, на відміну від інших видів підсудності, що застосовуються як спеціальне правило підсудності.

Вищевказане обумовлене тим, що на противагу іншим правовим положенням про підсудність норма статті 27 Господарського процесуального кодексу України не обмежується директивою про певну категорію справ, які необхідно розглядати за цим правилом підсудності, у той час як всі інші правові норми кореспондуються із характеристиками справи за предметною або суб`єктною ознакою, а тому підлягають застосуванню виключно у випадку кореляції конкретної справи з цими ознаками.

Водночас, за умовами частини першої статті 29 Господарського процесуального кодексу України, право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.

У всіх передбачених приписами статті 29 Господарського процесуального кодексу України випадках альтернатива загальному правилу підсудності для позивача є факультативною, оскільки позивач самостійно та на власний розсуд може обирати між використанням як загального правила підсудності, так і застосуванням передбаченого законом альтернативного (одного або декількох).

Позови у спорах, що виникають з договорів, в яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів (частина п`ята статті 29 Господарського процесуального кодексу України).

Аналіз зазначеного положення процесуального закону свідчить про те, що останнім передбачено дві окремі підстави для застосування правил альтернативної територіальної підсудності, а саме: якщо спір виник з договору, в якому визначено місце виконання, або якщо спір виник з договору, в якому не визначено місце його виконання, проте, з огляду на специфіку регламентованих ним договірних правовідносин, виконувати такий договір можливо лише в певному місці.

Вказані вимоги є вичерпними, жодних інших вимог для визначення підсудності за вибором позивача, у тому числі щодо заявлення позовних вимог, безпосередньо пов`язаних з місцем виконання цього договору, господарське процесуальне законодавство не встановлює.

Правила визначення місця виконання зобов`язання передбачені статтею 532 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 532 Цивільного кодексу України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі.

В силу частини першої статті 197 Господарського кодексу України господарське зобов`язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором або місцем, яке визначено змістом зобов`язання.

Поняття "місце виконання зобов`язання" за своїм змістом відображає певну просторову характеристику зобов`язальних правовідносин, при цьому таке відображення може відбуватися не тільки за допомогою формулювання "місце виконання зобов`язання", але й іншими словосполученнями.

Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що предметом спору в даному випадку є спонукання відповідача виконати умови Договору в частині зобов`язання надати позивачеві рахунки на оплату за поставлену електроенергію за січень, лютий, березень 2022 року, оформлені відповідно до вимог п.5.3, пп.5.4.4 Договору.

Вказаним договором (п.3.5) сторони погодили місце постачання електричної енергії: об`єкти КП «Теплопостачаня міста Одеси», повний перелік яких зазначений в Додатку 4 до Договору. Згідно з вказаним переліком 372 об`єкти КП «Теплопостачання міста Одеси», на які повинна була постачатися відповідачем електрична енергія, розташовані в м.Одесі.

Згідно з Додатком 4 до Договору основним оператором системи розподілу елктричної енергії за Договором щодо переважної більшості об`єктів КП «Теплопостачаня міста Одеси» (370 з 372) виступає АТ «ДТЕК «Одеські електромережі». Що ж до двох останніх об`єктів, то хоча оператором системи розподілу електричної енергії за ними визначено АТ «Укрзалізниця», ці два об`єкти безпосередньо розташовані у місті Одеса.

Таким чином, судова колегія погоджується з доводами апелянта в частині того, що постачання усієї електричної енергії за Договором здійснюється розташованими виключно у місті Одеса електричними мережами до об`єктів позивача, які також перебувають у межах міста.

Враховуючи викладене, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що незважаючи на те, що в укладеному між сторонами договорі прямо не встановлено місце його виконання, зі змісту додатків до договору та специфіки його виконання вбачається, що місцем виконання договору є місцезнаходження об`єктів постачання електричної енергії, які знаходяться на території м.Одеси.

Таким чином, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду зазначає, що висновок місцевого господарського суду про те, що укладений між сторонами договір не має особливостей, які б визначали певне місце виконання відповідачем такого зобов`язання, є помилковим. Судова колегія наголошує, що позивач, користуючись правом, наданим ч. 5 ст. 29 Господарського процесуального кодексу України, правомірно звернувся з позовною заявою до Господарського суду Одеської області.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до ст. 277 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про передачу справи на розгляд іншого суду у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Апеляційна скарга Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 підлягає задоволенню, а справа направляється до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен здійснити суд першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, ст. 280-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства „Теплопостачання міста Одеси" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 задовольнити.

2.Ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.05.2022 по справі №916/822/22 скасувати.

3. Справу №916/822/22 передати до Господарського суду Одеської області на стадію вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Н.М. Принцевська
Судді: Г.І. Діброва
А.І. Ярош