РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.07.2022Справа № 910/2584/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України

до Фізичної особи-підприємця Іскандерової Ельнари Адалет кизи

про 214 890,60 грн

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2022 року Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Іскандерової Ельнари Адалет кизи (далі - відповідач) про стягнення 214 890,60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди № 8243 нерухомого майна, що належить до державної власності від 12.12.2018 в частині своєчасної та повної оплати, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення 214 890,60 грн, з яких: 188 961,49 грн заборгованості по орендній платі та 25 929,11 грн витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг згідно з договором № 80 від 30.03.2021 про відшкодування витрат балансоутримувача майна за надані комунальні та інші послуги.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2022 залишено позовну заяву без руху, встановлено позивачу п`ятиденний строк на усунення недоліків позовної заяви з дня вручення цієї ухвали шляхом подання до суду: письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав; письмових пояснень щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; першої сторінки позовної заяви із зазначенням ціни позову.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» , у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою.

Рада суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, вказала по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Копія вказаної ухвали суду отримана позивачем 03.05.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 576.

11.05.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків (здана до відправлення відділенню зв`язку 06.05.2022).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2022 відкрито провадження у справі № 910/650/22, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 13.05.2022 була отримана позивачем 18.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 674. Вказана ухвала також була направлена відповідачу за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань, згідно з відправленням № 666, проте була повернута 25.05.2022 підприємством поштового зв`язку з довідкою від 23.05.2022, в якій причиною невручення поштового відправлення вказано «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

12.12.2018 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (далі - орендодавець) та фізичною особою - підприємцем Іскандеровою Ельнарою Адалет кизи (далі - орендар) укладено договір оренди № 8293 нерухомого майна, що належить до державної власності, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 262,4 кв. м. (на цокольному поверсі), розташовані за адресою: 03186, м. Київ, вул. Василя Липківського, 35 літ «А» (далі - майно), реєстраціний номер майна 37552996.1.АКПЕР001, що перебуває на балансі Міністерства екології та природних ресурсів, код 37552996, (далі - балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість на 30.09.2018 і становить за незалежною оцінкою 6 479 520,00 грн без врахування ПДВ (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору орендна плата становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2018 року - 34 044,42 грн.

Розмір орендної плати за перший місяць оренди грудень 2018 року встановлюється шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за грудень 2018 року.

Згідно з п. 3.6 договору, орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, встановлених Методикою розрахунку і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Як визначено п.п. 5.3 та 5.11 договору, орендар зобов`язується: своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу; здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна, протягом 15 робочих днів після підписання цього договору укласти з балансоутримувачем договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю.

Згідно з п. 10.1 договору останній укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 12.12.2018 по 12.11.2021 включно.

Відповідно до п. 10.4 договору у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його дії протягом одного місяця цей договір вважається продовженим на той саме строк і на тих саме умовах, які було передбачено цим договором. Зазначені дії оформлюються договором про внесення змін до цього договору, який є невід`ємною частиною цього договору.

Вказане приміщення площею 262,4 кв. м. було передано відповідачу згідно з актом від 12.12.2018.

Крім того, 29.10.2021 та 22.11.2021 між орендодавцем та орендарем погоджено про внесення змін до вказаного договору в частині визначення балансоутримувача, так договором № 8293/1 від 29.10.2021 погоджено слова Міністерство екології і природних ресурсів України читати як Міністерство енергетики України, а договором № 8293/2 від 22.11.2021 погоджено Міністерство енергетики України читати як Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України.

30.03.2021 між Міністерством захисту довкілля та природних ресурсів України (балансоутримувач) та відповідачем (користувач) укладено договір № 80 про відшкодування витрат балансоутримувача.

Відповідно до п. 2.2.2 вказаного договору користувач зобов`язався вносити плату по відшкодуванню витрат на рахунок балансоутримувача, згідно з наданими рахунками та підписаними актами протягом 10 календарних днів з моменту надання таких рахунків та актів.

Вказаний договір укладено на строк, що починається з моменту підписання та діє до 31.12.2021 включно.

Як встановлено судом під час розгляду справи, між сторонами підписано акти відшкодування комунальних послуг від 28.10.2021 на суму 8 634,11 грн та 6 793,56 грн, а також від 27.12.2021 на суму 10 501,44 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що відповідачем у період з квітня 2020 року по січень 2022 року вносилась плата за оренду майна не в повному обсязі, у зв`язку з чим заборгованість з внесення орендної плати складає 188 961,49 грн, а також відповідачем не відшкодовано витрати балансоутримувачу в розмірі 25 929,11 грн.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, оцінюючи правомірність заявлених позивачем вимог, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Положеннями ч. 3 ст. 285 Господарського кодексу України на орендаря покладений, зокрема, обов`язок своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Частиною 1 ст. 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Крім того, відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» норми якого в даному випадку є спеціальними (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), оренда - речове право на майно, відповідно до якого орендодавець передає або зобов`язується передати орендарю майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 вказаного Закону орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

З розрахунку розміру заборгованості з орендної плати вбачається, що позивач нарахував відповідачу орендну плату за період з квітня 2020 року по січень 2022 року в розмірі 188 961,49 грн, яку відповідач не сплатив та доказів протилежного суду не надав.

Водночас, строк дії договору оренди відповідно до п. 10.1 сторонами погоджено до 12.11.2021, з можливістю його продовження на той саме строк та на тих саме умовах за відсутності заяви однієї із сторін про припинення строку його дії або зміни умов (п. 10.4 договору). При цьому, зазначено, що такі дії оформлюються відповідним договором, який є невід`ємною частиною укладеного договору.

Сторонами під час розгляду справи не надано доказів того, що сторонами укладався договір, яким продовжено строк дії договору.

Проте, відповідно до ч. 4 ст. 284 Господарського кодексу України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Аналогічні положення містяться у ст. 764 Цивільного кодексу України.

Крім того, згідно з пп. 5 пп. 6 п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності 10.12.2020 встановлено, що для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки дії договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються у цей період, продовжуються на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його/їх закінчення.

Як вбачається з листа № 30-06 від 22.11.2021 Регіонального відділення фонду державного майна України по м. Києву, останнім, як орендодавцем, строк дії договору оренди № 8293 від 12.12.2018 погоджено продовжити, посилаючись на вищевказану норму Закону.

Під час розгляду справи сторонами не надано доказів укладення договору про внесення змін, водночас сторонами не надано доказів на підтвердження факту того, що у сторін були заперечення щодо продовження дії вказаного договору або перегляд його умов.

Суд зазначає, що відповідна вимога (заява) про припинення чи зміну договору оренди може бути направлена однією із сторін у формі листа, телеграми, факсограми тощо. Істотне значення у цьому випадку має зміст такої заяви, оскільки вона обов`язково повинна бути спрямована на припинення або зміну умов договору оренди, та факт її отримання іншою стороною.

Отже, якщо на дату закінчення строку договору оренди і протягом місяця після закінчення цього строку мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір припиняється. Оскільки зазначеними нормами визначено умови, за яких договір оренди вважається пролонгованим на строк, який був раніше встановлений, і на тих самих умовах, що були передбачені договором, то для продовження дії договору не вимагається обов`язкового укладення нового договору або внесення змін до нього.

При цьому, судом враховано, що орендодавцем за договором оренди погоджено продовжити дію такого договору, відповідачем в свою чергу не вказано про заперечення щодо такого продовження, також відповідачем не надано доказів того, що майно згідно договору оренди станом на січень 2022 року повернуто та відповідно орендні правовідносини між сторонами припинились.

За вказаних обставин, суд вважає, що дія вказаного договору оренди була продовжена на той саме строк і на тих саме умовах.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 922/1308/21.

З розрахунку розміру позовних вимог позивача вбачається, що окрім орендної плати відповідач також просить суд стягнути з відповідача 25 929,11 грн витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг згідно з підписаними між сторонами актами відшкодування витрат.

За приписами ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати в розмірі 188 961,49 грн за період з квітня 2020 року по січень 2022 року, компенсації витрат у розмірі 25 929,11 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному розмірі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Іскандерової Ельнари Адалет кизи ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 35, код 43672853) заборгованість з орендної плати в розмірі 188 961,49 грн (сто вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот шістдесят одну грн 49 коп.), витрати балансоутримувача на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг в розмірі 29 929,11 грн (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять дев`ять грн 11 коп.), витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 223,36 грн (три тисячі двісті двадцять три грн 36 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 18.07.2022.

Суддя О.Г. Удалова