ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р. Справа №914/831/21

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Гриців В.М., Зварич О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників сторін:

від позивача (скаржника) Колянковський Т.М.

від відповідача не з`явився

від третьої особи-1 Анохін Ю.І., Бойко Н.С.

від третьої особи-2 не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ», б/н від 18 листопада 2021 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року (підписане 02.11.2021 року), суддя Ділай У.І.

у справі №914/831/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ», м. Львів

до відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради, м. Львів

третя особа-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000», м. Львів

третя особа-2 Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, м. Львів

про визнання незаконним та скасування в цілому рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ»

в с т а н о в и в :

02 квітня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради; за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» про визнання незаконним та скасування в цілому рішення №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що скасуванням дозвільного документа - наказу начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)», відповідач порушив вимоги законодавства та права позивача, оскільки виконавчий комітет міської ради не навів жодних доводів та доказів в обґрунтування недостовірності поданої позивачем інформації. Позивач зазначає, що він вчинив дії на виконання отриманого акта органу (отримав техумови, розробив проект у сертифікованого архітектора, отримав позитивний висновок експертизи щодо проекту тощо), а тому такий акт органу є виконаним.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 08 червня 2021 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року у справі №914/831/21 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що станом на дату звернення до компетентних органів за дозвільними документами для реконструкції спірного майна, будівля теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 перебувала в стані, який зображений на таблицях №4,5 до висновку експерта №07/19 від 29.08.2019. Тобто матеріали фотофіксації, на які посилається позивач, як на доказ наявності споруди, яку ТзОВ «ЛЗВФ» бажає реконструювати, суд визнав неналежними доказами, оскільки такі матеріали не дають можливості однозначно ідентифікувати місцезнаходження об`єкта, у зв`язку з відсутністю в них прив`язки до місцевості та часу здійснення зазначеної фотофіксації, відтак позивачем не спростовано доводи відповідача та не доведено відсутності обставин, які стали підставою для винесення рішення №753 від 09.08.2019 «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №2019-АПВ». Одночасно суд зазначає, що позивачем не надано на обґрунтування своїх доводів жодних належних і допустимих доказів, які би могли поза розумним сумнівом спростовувати висновки перевірки дотримання вимог у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Судом встановлено, що за обставинами цієї справи позивачу необхідно провести будівельні роботи по зміні зовнішньої конфігурації споруди, а тому пункт 25 Переліку об`єктів будівництва, для проектування яких містобудівні умови та обмеження не надаються, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 07.07.2011 №109 не може бути застосований. Суд дійшов висновку, що позивачем при зверненні 28.12.2018 до Управління архітектури та урбаністики ЛМР про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів) та у повідомленні про початок виконання будівельних робіт від 06.08.2019, були внесені недостовірні відомості в частині об`єкта будівництва. Отже, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача було прийнято в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, а підстави для визнання його протиправним та скасування відсутні. Суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки є відсутнім порушення суб`єктивного права позивача, що підлягає судовому захисту у даному спорі.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року у справі №914/831/21 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: визнати недійсним та скасувати в цілому рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ». Зокрема, зазначає, що з огляду на необхідний для подання на отримання АПВ пакет документів, позивачем належно виконано цей обов`язок та надано необхідні документи, які взаємоузгоджуються, зокрема в частині опису (інвентарного стану) теплового контрольного пункту, наведеного у техпаспорті, матеріалах інвентарної справи БТІ щодо об`єкта та передпроектних роботах, виконаних для отримання АПВ. На думку скаржника, судом першої інстанції та відповідачем не наведено та не доведено з посиланням на належні та допустимі докази тієї обставини, що позивач надав перелік документів з порушенням Порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Львівської міської ради №481 від 02 червня 2017 року. Більше того, позивач не міг надати для отримання АПВ інших документів щодо свого об`єкта нерухомості, аніж ті, які були в нього в наявності, та щодо яких немає судових рішень про визнання їх недійсними чи про їх скасування. Аналіз Порядку надання АПВ дає підстави зробити висновок, що наявність або відсутність підстав для відмови у наданні АПВ, перелік яких є вичерпним, встановлюється на стадії їх надання або у подальшому під час здійснення державно-будівельного або судового контролю. Скасування ж рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності, є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду ДАБІ України, наявність таких порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному Законом порядку, які щодо наданих замовнику АПВ не проводилися. Відтак, на переконання скаржника, АПВ можуть бути скасовані у зв`язку з їх невідповідністю містобудівному законодавству, містобудівній документації на місцевому рівні, проте таке скасування може бути наслідком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду. Наведені висновки узгоджуються із правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №807/736/18. Скаржник наголошує, що скасування спірним рішенням виданих ТзОВ «ЛЗФВ» АПВ зумовлює зміну правовідносин, а тому це є порушенням з боку відповідача гарантії стабільності суспільних відносин між органами місцевого самоврядування і громадянами.

У відзиві на апеляційну скаргу третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що 30 листопада 1999 року ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» продало ТзОВ «Будімпекс-2000» частину будівель колишнього Львівського заводу фрезерних верстатів за адресою: м. Львів, вуя. Зелена, 149 на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу І.С. Окіс. 27 грудня 1999 року вказані будівлі передані товариству за актами приймання-передачі. Разом з цими актами, продавцем погоджено план земельної ділянки, що передається ТзОВ «Будімпекс-2000» для обслуговування придбаних будівель. З часу приймання придбаних будівель за адресою: м, Львів, вул. Зелена, 149, корп. 4 за актами приймання-передачі 27 грудня 1999 року на спірній земельній ділянці, яка ухвалою Львівської міської ради №1449 від 31 січня 2002 року вилучена з фактичного користування правопопередника ТзОВ «ЛЗФВ» - ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» й зарахована до земель міста, та яка до цього часу безперервно перебуває у фактичному користуванні ТзОВ «Будімпекс-2000», відсутні в натурі будь-які споруди чи будівлі, що належали б іншим особам, зокрема й ТзОВ «ЛЗФВ» чи його правопопередникам (ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» та ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів»). Третя особа вважає виготовлений 08.11.2017 року технічний паспорт на тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1» загальною площею 20,8 кв. м, за адресою: м. Львів, вул. Зелена, 149 - фальшивим, оскільки зафіксована у цьому документі інформація про місце розташування цього об`єкта нерухомого майна на спірній земельній ділянці не відповідає дійсності, а висновки експертів Бочуляка Р.П. та Перекрьостова В.М. - завідомо неправдивими, оскільки вказана експертами у цих висновках інформація не відповідає дійсності. Третя особа-1 також зазначає, що скасований наказ безпосередньо стосувався відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149, яка, начебто, згідно поданих ТзОВ «ЛЗФВ» документів з недостовірною інформацією, знаходиться на спірній земельній ділянці. На думку третьої особи-1, за відсутності будь-яких прав на спірну земельну ділянку, відсутності самого об`єкта нерухомого майна в натурі на спірній земельній ділянці, позивач шляхом подання документів з недостовірною інформацією до уповноваженого органу містобудування та архітектури, умисно намагався ввести його в оману, з метою отримання архітектурно-планувальних вимог, оскільки згідно вимог законодавства був позбавлений права на отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки.

Відповідач (Виконавчий комітет Львівської міської ради) відзиву на апеляційну скаргу суду не надав.

Третя особа (Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради) пояснень на апеляційну скаргу суду не надала.

Ухвалою суду від 13 червня 2022 року розгляд справи відкладено на 05 липня 2022 року.

В судове засідання 05 липня 2022 року з`явилися представники позивача та третьої особи-1.

Представник позивача (скаржника) в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року у справі №914/831/21 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити: визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ», з підстав, наведених у апеляційній скарзі.

Представники третьої особи-1 в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечили, просили оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представники відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не з`явилися, поряд з тим, 01 липня 2022 року від відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із перебуванням представника відповідача у відпустці, що підтверджується наказом №131-к від 27 червня 2022 року.

Розглянувши вказане клопотання, колегія суддів вирішила відмовити в його задоволенні, з огляду на наступне:

Відповідно до ч.1 ст.216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Частиною 11 ст.270 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Колегія суддів вважає неповажною причину неявки представника відповідача в судове засідання (перебування представника у відпустці), зважаючи на наявність у відповідача інших представників, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також враховуючи повторну неявку представника відповідача в судове засідання.

Слід зазначити, що розгляд справи неодноразово відкладався, в тому числі і за клопотанням представника відповідача, у зв`язку із зайнятістю останнього у іншому судовому засіданні (клопотання від 31 січня 2021 року), при цьому, представник відповідача був присутній у судовому засіданні 22 лютого 2022 року та надавав суду свої пояснення щодо суті спору (проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції», рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи.

Оскільки явка представників відповідача та третьої особи-2 в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи-1, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» є власником об`єкта нерухомого майна тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1» у м. Львові по вул. Зеленій, 149, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №128389296 від 21 червня 2018 року.

У матеріалах справи міститься технічний паспорт ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» від 08 листопада 2017 року на виробничий будинок тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1» площею 20,8 кв., по вул. Зеленій, 149 у м. Львові, виготовлений на замовлення Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів».

З огляду на наявність руйнувань окремих конструкцій теплового контрольного пункту та відновлення його функціонування, 28 грудня 2018 року позивач звернувся до Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів), керуючись зокрема рішенням Львівської міської ради №481 від 02 червня 2017 року «Про затвердження Порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення» та Інформаційною карткою про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

04 лютого 2019 року начальником Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради Ю. Чаплінським видано наказ №08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

Пунктом 1 вказаного наказу затверджено Товариству з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

Згідно з п.2 вказаного наказу ТзОВ «ЛЗФВ» зобов`язано у встановленому порядку отримати технічні умови на інженерне забезпечення проектованого обєкту; розробити робочий проект на реконструкцію у спеціалізованій проектній організації або архітектора, який має кваліфікаційний сертифікат на виконання робіт та провести його експертизу згідно чинного законодавства; а також звернутися в Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові для отримання дозвільних документів про початок виконання будівельних робіт та для прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Згідно довідки ЛМКП «Львівтеплоенерго» вих.№15-2653-вих. від 02 квітня 2019 року «Щодо видачі Технічних умов» останнє повідомило ТзОВ «ЛЗФВ» щодо видачі технічних умов на теплопостачання, у зв`язку з відновленням будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149, товариству необхідно через ліцензовану проектну організацію розробити та надати ЛМКП «Львівтеплоенерго» опитувальний лист для видачі технічних умов приєднання об`єкта до теплових мереж з інформацією про обсяги споживання тепла на об`єкт, що відновлюється, перелік та призначення будівель, які будуть підключені до теплового пункту.

Поряд з тим, позивачем отримано технічні умови №ТУ-Вд 153-19 від 10 квітня 2019 року на приєднання об`єкта «Відновлення будівлі теплового - контрольного пункту під літ. « 1Д-1» до централізованих систем водопостачання та водовідведення м. Львова.

Також отримано технічні умови на теплопостачання адміністративного корпусу №Б-5 по вул. Зеленій, 149 у м. Львові, якими передбачено відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1-Д1» для здійснення теплопостачання адміністративного корпусу №Б-5.

На виконання наказу Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради №08-2019-АП від 04 лютого 2019 року, позивачем здійснено розробку проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів), який пройшов державну експертизу, що вбачається із експертного звіту Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області №14-1274-19 від 27 червня 2019 року.

06 серпня 2019 року ТзОВ «ЛЗФВ» звернулося до Інспекції ДАБК у м. Львові з повідомленням про початок виконання будівельних робіт щодо об`єкта будівництва «Відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів) у м. Львові (реконструкція)».

Разом з тим, 09 серпня 2019 року виконавчим комітетом Львівської міської ради прийнято рішення №753 «Про скасування наказу начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ», яким скасовано наказ начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)» (п.1 рішення).

Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування повідомити Інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові та Сихівську районну адміністрацію про скасування наказу начальника Управління архітектури урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ.

Як зазначено у рішенні виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року останнє прийнято відповідно до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та керуючись ст.52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Листом (вих.№0006-2760 від 13 серпня 2019 року) Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у м. Львові повідомила ТзОВ «ЛЗФВ» про повернення останньому повідомлення про початок виконання будівельних робіт.

У відповіді на адвокатський запит адвоката Т.М. Колянковського, що представляв інтереси ТзОВ «ЛЗФВ», Управління архітектури та урбаністики повідомило, що підстави (причини та обґрунтування) для скасування наказу начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ вказані у преамбулі рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року, а саме: Закони України «Про регулювання містобудівної діяльності» та «Про місцеве самоврядування в Україні», а також неправдиво подана інформація про будівлю теплового контрольного пункту під літ. « 1Д-1».

У жовтні 2019 року ТзОВ «ЛЗФВ» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до виконавчого комітету Львівської міської ради про визнання протиправним і скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ» (справа №1.380.2019.005536).

Поряд з тим, ухвалою Львівської міської ради №5969 від 21 листопада 2019 року «Про надання ТзОВ «Будімпекс-2000» дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Зеленій, 149 (корпус 4)» ТзОВ «Будімпекс-2000» надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,3832 га на вул. Зеленій, 149 (корпус 4) для обслуговування виробничо-адміністративних будівель за рахунок земель, що не надані у власність або користування, з подальшим переведенням їх до земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п.1 ухвали).

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2020 року закрито провадження у справі №1.380.2019.005536, у зв`язку з тим, що вказаний спір є спором про право на майно.

У квітні 2021 року ТзОВ «ЛЗФВ» звернулося до господарського суду з цим позовом до Виконавчого комітету Львівської міської ради; за участю третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Будімпекс-2000» про визнання незаконним та скасування в цілому рішення №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Як зазначалося вище, рішенням місцевого господарського суду у задоволенні позовних вимог ТзОВ «ЛЗФВ» відмовлено, проте, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується, з огляду на наступне:

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч.10 ст.59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ» скасовано наказ начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ «Про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)».

Статтею 52 ЗУ «Про місцеве самоврядування», посилання на яку міститься у оскаржуваному рішенні виконавчого комітету Львівської міської ради, визначено повноваження виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради.

Так, виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради може розглядати і вирішувати питання, віднесені цим Законом до відання виконавчих органів ради. Виконавчий комітет ради: 1) попередньо розглядає та схвалює проекти місцевих програм соціально-економічного і культурного розвитку, цільових програм з інших питань, прогноз місцевого бюджету, проект місцевого бюджету, проекти рішень з інших питань, що вносяться на розгляд відповідної ради; 2) координує діяльність відділів, управлінь та інших виконавчих органів ради, підприємств, установ та організацій, що належать до комунальної власності відповідної територіальної громади, заслуховує звіти про роботу їх керівників; 3) має право змінювати або скасовувати акти підпорядкованих йому відділів, управлінь, інших виконавчих органів ради, а також їх посадових осіб. Сільська, селищна, міська рада може прийняти рішення про розмежування повноважень між її виконавчим комітетом, відділами, управліннями, іншими виконавчими органами ради та сільським, селищним, міським головою (у тому числі з метою забезпечення надання адміністративних послуг у строк, визначений законом) в межах повноважень, наданих цим Законом виконавчим органам сільських, селищних, міських рад.

Разом з тим, згідно з положеннями частини 1 ст.41№ ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний нагляд це сукупність заходів, спрямованих на дотримання уповноваженими органами містобудування та архітектури, структурними підрозділами Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій та виконавчими органами сільських, селищних, міських рад з питань державного архітектурно-будівельного контролю, іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності.

Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.2 ст.41№ ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності»).

Відповідно до ч.3 ст.41№ ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду: 1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду; 2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади; 3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду; 4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; 5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

Згідно з ч.4 ст.41№ ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, вчинених об`єктами нагляду, головні інспектори будівельного нагляду мають право: 1) видавати обов`язкові до виконання об`єктами нагляду приписи про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності; 2) притягати посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності за вчинені правопорушення відповідно до закону; 3) ініціювати притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до дисциплінарної відповідальності; 4) вносити подання про звільнення посадової особи об`єкта нагляду до органу, який здійснив його призначення; 5) вносити подання про позбавлення права виконувати певні види робіт посадової особи об`єкта нагляду до органу, яким таке право надавалося; 6) скасовувати чи зупиняти дію рішень, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених цим Законом повноважень, які порушують вимоги містобудівного законодавства, з одночасним складанням протоколу відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення та подальшим оприлюдненням такої інформації на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначений Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19 серпня 2015 року, у відповідності до п.2 якого (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення) нагляд здійснюється ДАБІ через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок. Перевірки проводяться головним інспектором будівельного нагляду або кількома головними інспекторами будівельного нагляду.

Скасування ж рішень об`єктів нагляду з підстав їх незаконності, є крайнім заходом державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, належить до повноважень головних інспекторів будівельного нагляду ДАБІ України, до того ж, наявність таких порушень встановлюється за результатами проведення перевірок у визначеному законом порядку, які (перевірки) щодо затверджених замовнику вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1-Д1» на вул. Зеленій, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів), не проводилися. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні.

Колегія суддів звертає увагу, що наказ начальника Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради №08-2019-АПВ від 04 лютого 2019 року, яким ТзОВ «ЛЗФВ» затверджено вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ.« 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів)» скасовано рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради.

Системний аналіз наведених вище положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Поряд з цим, у статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

Цей принцип знайшов своє відображення у ст.74 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», згідно з якою, органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У рішенні №7-рп/2009 Конституційний Суд України вказав, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Як встановлено судом вище, 18 червня 2018 року за ТзОВ «ЛЗФВ» зареєстровано право власності на тепловий контрольний пункт літ. « 1Д-1», загальною площею 20,8 кв. м по вул. Зелена, 149 у м. Львові, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (індексний номер витягу 128389296 від 21 червня 2018 року).

З огляду на наявність руйнувань окремих конструкцій теплового контрольного пункту та відновлення його функціонування, позивач звернувся до Управління архітектури та урбаністики Львівської міської ради про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового-контрольного пункту під літ. « 1Д-1» на вул. Зелена, 149 (без зміни ТЕП та геометричних розмірів), керуючись зокрема рішенням Львівської міської ради №481 від 02 червня 2017 року «Про затвердження Порядку надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення» та Інформаційною карткою про надання вимог до архітектурно-планувальної частини проекту на реконструкцію (реставрацію) житлових та нежитлових приміщень без зміни зовнішньої конфігурації будівлі (споруди), влаштування в існуючих житлових будинках, адміністративно-побутових будівлях підприємств та громадських будівлях вбудованих приміщень громадського призначення.

Заявнику затверджено відповідні вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту наказом Управління архітектури та урбаністики, та ним вчинено відповідні дії на його (наказу) виконання.

Слід зазначити, що в оскаржуваному рішенні виконавчого комітету Львівської міської ради, яким скасовано наказ про затвердження ТзОВ «ЛЗФВ» вимог до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі теплового контрольного пункту, не зазначено жодних підстав, для такого скасування, в рішенні лише міститься посилання на ст.52 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» (без зазначення будь-яких статей закону).

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які матеріали перевірки, здійсненої головним інспектором будівельного нагляду у відповідності до Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №698 від 19 серпня 2015 року (в редакції, чинній на час прийняття спірного рішення). Поряд з тим, протокол №1 виїзного комісійного обстеження робочою групою, утвореною розпорядженням міського голови для розгляду проблемних питань підготовки ДПТ у районі вулиць Зеленої, М. Пимоненка, Д. Січинського у м. Львові від 05 березня 2018 року а також протокол виїзду робочої групи за адресою вул. Зелена, 149 від 03 лютого 2020 року такими матеріалами не є.

Більше того, протокол виїзду робочої групи за адресою вул. Зелена, 149 від 03 лютого 2020 року, датований після прийняття оскаржуваного рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, відтак, такий не існував на момент прийняття рішення та не міг бути підставою для його прийняття. Поряд з цим, вказаний протокол стосувався перевірки з обстеженням на місцевості та розгляду проблемних питань, що були озвучені під час засідань постійних депутатських комісій, а також на пленарному засіданні ЛМР 23 січня 2020 року щодо конфлікту СПД на вул. Зеленій, 149.

З наведених вище мотивів колегія суддів також не бере до уваги висновки експертів №07/19 за результатами проведення будівельно-технічної експертизи за заявою генерального директора ТзОВ «Бідімпекс-2000» від 29 серпня 2019 року та №15/20 за результатами проведення додаткової будівельно-технічної експертизи за заявою генерального директора ТзОВ «Бідімпекс-2000» від 16 листопада 2020 року, оскільки суд оцінює правомірність рішення виконавчого комітету Львівської міської ради станом на дату його прийняття (09 серпня 2019 року), зокрема, чи відповідало таке рішення вимогам чинного на той час законодавства та чи було таке рішення підставним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» суд підкреслив особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен накладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Таким чином, в контексті даних правовідносин, колегія суддів зазначає, що затверджені позивачу вимоги до архітектурно-планувальної частини проекту відновлення будівлі могли бути скасовані лише за результатами здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду або за рішенням суду (враховуючи законодавство, чинне на час прийняття спірного рішення виконавчого комітету).

В цьому випадку відповідачем не доведено наявності у нього повноважень, а також передбачених законом правових підстав для прийняття спірного рішення, а відтак не дотримано принципу належного врядування, що помилково не було враховано судом першої інстанції та прийнято рішення про відмову в позові.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Місцевий господарський суд помилково не врахував норми, чинного на час прийняття спірного рішення законодавства та дійшов помилкового висновку про відмову в позові.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Статтею 277 ГПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з наведеним вище, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.14 ст.129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи положення ст.129 ГПК України, з відповідача на користь позивача (скаржника) слід стягнути 5 675 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору (з яких: 2 270 грн. за подання позову та 3 405 грн. за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» задоволити.

Рішення Господарського суду Львівської області від 11 жовтня 2021 року у справі №914/831/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради №753 від 09 серпня 2019 року «Про скасування наказу начальника управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування від 04.02.2019 №08-2019-АПВ».

Стягнути з Виконавчого комітету Львівської міської ради (79008, м. Львів, Площа Ринок, 1; ідентифікаційний код юридичної особи 26256622) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛЗФВ» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 149; ідентифікаційний код юридичної особи 42180724) 5 675 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Матеріали справи №914/831/21 повернути до Господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 11 липня 2022 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Зварич О.В.