ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 Справа № 914/2281/21

Господарський суд Львівської області в складі судді Бортник О.Ю. за участі секретаря судових засідань Зусько І.С. розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд», м. Львів,

до відповідача 1: Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк», м. Ужгород,

до відповідача 2: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни, м. Львів,

про визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно записів та поновлення записів про право власності на нерухоме майно

Представники сторін:

від позивача: Галадій А.М. - адвокат,

від відповідача 1: Мікрюков С.В. - адвокат (в режимі відеоконференції),

від відповідача 2: не з`явився.

Встановив: Позивач звернувся до відповідачів з такими позовними вимогами: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56931290 від 04 березня 2021 року на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м., які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 ;

визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56930717 від 04 березня 2021 року на квартиру загальною площею 71,9 кв. м, яка розташована за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19, квартира 37 ;

скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно записи № 40841452 та № 40840929 про реєстрацію прав власності за Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» (Ідентифікаційний код юридичної особи (Код ЄДРПОУ): 19355562, місцезнаходження: 88000, місто Ужгород, вулиця Юрія Гойди, 10) на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м, та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв.м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 , та поновити записи про право власності на нерухоме майно за позивачем на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв. м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 .

Позивач також просив стягнути з відповідачів на його користь судовий збір та 90000 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

08.02.2022 р. на електронну адресу Господарського суду Львівської області надійшла заява позивача, підписана електронним цифровим підписом адвоката Галадій А.М., про відмову від частини позовних вимог. У цій заяві позивач відмовляється від позовних вимог про скасування в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майно записів № 40841452 та № 40840929 про реєстрацію прав власності за Акціонерним товариством «Комерційний інвестиційний банк» (Ідентифікаційний код юридичної особи (Код ЄДРПОУ): 19355562, місцезнаходження: 88000, місто Ужгород, вулиця Юрія Гойди, 10) на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м, та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв. м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 , та поновлення записів про право власності на нерухоме майно за позивачем на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв. м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач посилається на те, що йому на праві власності належали цегляні нежитлові приміщення І, ІІ, ІІІ загальною площею 371,6 кв. м, які розташовані у будинку № 19 по вул. Дорошенка у м. Львові , та квартира № 37 загальною площею 71,9 кв. м, яка розташована у цьому ж будинку.

Між відповідачем 1 та позивачем 30.11.2012 р. укладено Договір іпотеки, зареєстрований в реєстрі за № 2507. Згідно з п.п. 1.1., 1.2. Договору іпотеки цей Договір забезпечує виконання зобов`язань позивача перед відповідачем 1 за Договором кредиту № 02-1/3к-49 від 26 жовтня 2010 р. Сторони погодили, що предметом іпотеки є таке майно позивача: цегляні нежитлові приміщення І, ІІ, ІІІ; 1 по 15 загальною площею 366,9 кв. м, які розташовані у будинку «А-4», за адресою: м. Львів, вул. Дорошенка, буд. 19 ; квартира № 37 у будинку № 19 по вул. Дорошенка у місті Львові . Загальна площа 58,6 кв. м. У зв`язку із переобладнанням квартири, загальна площа змінилась з 54,1 кв. м на 58,6 кв. м.

У п.п. 1.4. та 1.5. Договору іпотеки, з урахуванням Договору про внесення змін від 12.06.2018 р., сторони договору погодили, що загальна заставна вартість предмету іпотеки становить 26850000 грн.

Відповідач 1, 04.03.2020 р., звернув стягнення на це майно за визначеною на підставі Звіту про оцінку на 04 листопада 2020 р., ринковою вартістю майна в сумі 16440895 грн.

У зв`язку із настанням заставного випадку, встановленого п. 4.1. Договору іпотеки, відповідно до приписів 4.2., 4.4.1. Договору іпотеки відповідач 1 задовольнив забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв.м, та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв. м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 . Відповідач 2, розглянувши заяву відповідача 1 про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього іпотекодержателем, прийняв спірні рішення щодо державної реєстрації права власності відповідача 1 на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м, та квартиру № 37 загальною площею 71,9 кв. м, які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 , та здійснив державну реєстрацію права власності відповідача 1 на це майно.

Позивач стверджує, що він ніколи не отримував від відповідача 1, передбачену п. 4.2. Договору іпотеки, вимогу про усунення порушення Договору кредиту та вимогу про виконання порушеного зобов`язання у тридцятиденний строк з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання таких вимог. Особа, вказана у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю № 310 ( ОСОБА_1 ), дійсно є працівником позивача, але вона ніколи не отримувала таке поштове відправлення. Вказане відправлення надіслане на поштове відділення № 5 м. Львова, з поштовим індексом 79005, а не на центральне поштове відділення (поштовий індекс 79000), у якому обслуговується позивач.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та п.п. 3 п. 62 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (надалі - Порядок) відповідач 1 для визначення вартості предмета іпотеки при здійсненні відповідної державної реєстрації набуття права власності на предмет іпотеки мав обов`язок провести оцінку вартості предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Реєстрація права власності відбулась 04 березня 2021 р., тобто оцінка предмета іпотеки мала бути проведена у період з 03 грудня 2020 р. по 04 березня 2021 р. Проте оцінка предмета іпотеки здійснена 04 листопада 2020 р.

В порушення вимог п. 12 Порядку відповідачем 2 здійснено державну реєстрацію права власності відповідача 1 на майно позивача. Порушення полягали також у тому, що існували розбіжності між площею предметів іпотеки за договором іпотеки (366,9 кв. м та 58,6 кв. м) та площею об`єктів, на які зареєстровано право власності відповідача 1 (371,6 м кв. та 71,9 м кв. відповідно); вартість предметів іпотеки при вчиненні реєстраційної дії щодо переходу права власності визначено на підставі оцінки предмета іпотеки, що не відповідала вимогам ч. 5 ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», п.п.3 п. 62 Порядку в частині строків проведення такої оцінки.

Позивач також посилається на те, що оцінку предмета іпотеки здійснено за відсутності особистого огляду оцінювачем об`єктів дослідження.

Стислий виклад позиції відповідача 1.

Відповідач 1 у відзиві заперечує проти задоволення позову повністю з таких підстав.

Банк надсилав позивачу письмові вимоги від 24.10.2020 р. № 02-93/6-202 та № 02-93/6-203 про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору рекомендованим листом із описом вкладення. Доказами такого надіслання та отримання позивачем вимоги є: рекомендоване повідомлення про отримання № 382, накладна № 310 та фіскальний чек поштового підприємства. Відправлення за № 310 вручено адресату 04.11.2020 р. за довіреністю, що підтверджується підписом представника позивача та працівника поштового відділення. Наведене не суперечить вимогам, закріпленим у п. 96 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270.

Щодо заперечень позивача, які стосуються оцінки предметів іпотеки, то відповідач 1 зазначає, що для набуття права власності на предмет іпотеки, відповідно до вимог п. 61 Порядку, подаються відомості про вартість предмета іпотеки, яку визначено суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Таку вартість й було визначено суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

При проведенні оцінки предмета іпотеки оцінено вартість такого, виходячи із його площі, яку зазначено у п. 1.2. договору іпотеки від 30.11.2012 р. Позивач жодного разу не наголошував на зміні площі предметів іпотеки.

У Довідці № 03/03/21 від 22 лютого 2021 р. виконавцем оцінки вказано, що Звіт про оцінку предмета іпотеки дійсний протягом шести місяців. Вартість, вказана у звіті, є дійсною на 22.02.2021 р. Стан об`єкта оцінки не зазнав істотних змін. Фізичний стан не змінився, істотних змін в стані ринку подібного майна не відбулося. На підставі цієї довідки, відповідач вважає, що вартість предмета іпотеки станом на 22.02.2021 р. (день державної реєстрації права власності на предмет іпотеки) та на дату здійснення оцінки (04.11.2020 р.) була однією і тією ж, а саме: 16440895 грн.

Відповідач 1 вважає, що пункт 62 Порядку не стосується реєстрації права власності на предмет іпотеки, не містить підпункту 3, не визначає строків проведення оцінки нерухомого майна.

Закон України «Про іпотеку» теж не містить посилань на строки виготовлення звітів про оцінку предмету іпотеки перед зверненням стягнення на нього в позасудовому порядку.

Відповідач 1 заперечує доводи позивача про те, що оцінку майна здійснено без його особистого огляду експертом. На сторінці 5 звіту зазначено, що оцінювач особисто провів огляд об`єкта оцінки та визначив стан і технічні характеристики майна.

Відповідач 1 вважає, що подані позивачем звіти про оцінку майна, які зроблено 05 травня 2021 р., станом на 28.02.2021 р., є ретроспективними. Ретроспективна оцінка вартості майна не може братись судом до уваги.

Відповідач 1 заперечує проти відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу з таких підстав.

Вартість таких витрат значно завищена позивачем. Перелік послуг, наданих адвокатом Пастернак П.І. не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат для надання правничої допомоги, позивачем не надано. У матеріалах справи немає доказів, які б свідчили про доцільність та неминучість таких витрат на професійну правничу допомогу.

Стислий виклад позиції відповідача 2.

Відповідач 2 у своїх листах неодноразово повідомляв суд про те, що ним не отримано копії позовної заяви у справі, тому приватний нотаріус не може надати пояснень. Відповідач 2 просив суд розглядати справу за його відсутності.

Відповідачем 2 надіслано 05.02.2022 р. на адресу суду відзив. У відзиві відповідач 2 зазначає, що проведення почеркознавчої експертизи повідомлення про вручення поштового відправлення не входить до компетенції реєстратора.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Відповідач 2 повідомляє, що згідно з абз. 3 п. 2 розділу 4 Порядку ведення єдиної бази даних звітів про оцінку, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 17.05.2018 р. № 658, строк дії звіту про оцінку не може перевищувати шість місяців з дати оцінки. Тому твердження позивача про подання звіту про оцінку предмета іпотеки з порушенням строків, є неправильним.

Позивач у відповіді на відзив просить його позовні вимоги задовольнити повністю, виходячи з такого.

У звіті про оцінку майна, який подано відповідачем 1, двічі згадується Витяг про державну реєстрацію прав від 04 квітня 2021 р. № 33719657. Однак цей витяг не долучено відповідачем до матеріалів справи.

Позивач вважає, що відповідачі звернули стягнення на предмети іпотеки у тому числі й на підставі вимоги про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору від 26 жовтня 2020 р. № 02-93/6-202 за відсутності доказів отримання такої позивачем. Позивач факт отримання цієї вимоги не визнає та заперечує. У повідомленні про вручення такої поштової вимоги позивачу відсутній підпис одержувача в графі «Розписка про одержання».

Відповідачі звернули стягнення на предмет іпотеки за відсутності доказів вручення позивачу й вимог № 02-93/6-202 від 24 жовтня 2020 р. та № 02-93/6-203 від 24 жовтня 2020 р.

На думку позивача, звернення стягнення на предмет іпотеки відбулось 04 березня 2021 р. на підставі оцінки, яка розпочата та завершена 04 листопада 2020 р. Вказане є порушенням п.п. 3 п. 61 Порядку. Оцінка вартості предмету іпотеки мала бути проведена на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Звернення стягнення на предмет іпотеки мало проводитись на підставі оцінки, погодженої позивачем, як власником приміщень. Позивач оцінки вартості предмета іпотеки не погоджував. При цьому позивач посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у її постанові від 20 березня 2019 р. у справі № 306/2053/16-ц.

Позивач стверджує, що відповідач 1 зареєстрував право власності на нежитлове приміщення та квартиру, які за своєю площею не відповідають площі цих приміщень, котру вказано у Договорі іпотеки.

Заперечення відповідача 1.

Відповідач 1 стверджує, що він надсилав позивачу письмову вимогу про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору від 26.10.2020 р. № 02-93/6-202 із описом вкладення, що підтверджується рекомендованим повідомленням про отримання № 382, накладною 310 та фіскальним чеком про надіслання цінного листа з описом.

На адресу позивача відправлено письмові вимоги № 02-93/6-202 від 24 жовтня 2020 р. та № 02-93/6-203 від 24 жовтня 2020 р. Це відправлення вручено 04.11.2020 р. за довіреністю представнику позивача, про що зроблено відмітку представником позивача та працівником поштового зв`язку на повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідач 1 зазначає, що вірною датою складення вимог № 02-93/6-202 та № 02-93/6-203 є 26.10.2020 р., а не 24.10.2020 р. У відзиві та описі вкладення у цінний лист відповідачем 1 допущено описку щодо дати цих вимог.

Позивач використовував абонентську скриньку. На підставі п.п. 3.4.2.3. пункту 3.5.2. Порядку пересилання поштових відправлень, які затверджені Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» № 211 від 12 травня 2006 р., прізвище представника позивача, уповноваженого на одержання пошти, було вказано на бланку повідомлення ф. 119. Датою вручення у таких випадках поштового відправлення вважається дата вкладення його до скриньки.

Відповідач 1 заперечує проти доводів позивача про те, що Законодавством України передбачено погодження вартості набуття предмету іпотеки з іпотекодавцем.

Посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладено у її постанові від 20 березня 2019 р. у справі № 306/2053/16-ц, необґрунтовані, оскільки у цій справі взагалі не проводилась оцінка предмета іпотеки.

Відповідач 1 посилається на те, що відповідно до вимог п. 61 згаданого вище Порядку, ним подано для проведення державної реєстрації обтяжень відомості про вартість предметів іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності у документі від 23.02.2021 р. № 03/03/21.

Позивач не повідомляв іпотекодержателя про зміну площі предметів іпотеки.

Стислий виклад додаткових пояснень відповідача 1 від 24.01.2022 р.

Відповідач 1, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини у справі Дж.К. та інші проти Швеції, стверджує, що штемпелем відділення поштового зв`язку та підписом працівника поштового відділення на повідомленні про вручення листа за № 310, з застосуванням «стандарту вірогідності доказів», спростовуються доводи позивача про неотримання ним письмової вимоги № 02-93/6-202 від 24.10.2020 р.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Позовна заява залишалась ухвалою суду від 02.08.2021р. без руху. Після усунення недоліків позовної заяви ухвалою від 01.09.2021р. її прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовчі засідання відкладались, строк підготовчого провадження продовжувався з підстав, наведених в наявних у матеріалах справи ухвалах суду.

Ухвалою суду від 17.11.2021р. прийнято відповідь на відзив на позовну заяву від 16.11.2021, відмовлено у задоволенні клопотання про витребування від відповідача 1 доказів, зазначених у п.2 клопотання від 27.10.2021.

Ухвалою суду від 06.12.2021р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.

Судові засідання з розгляду справи по суті відкладались з підстав, наведених у наявних у матеріалах справи ухвалах суду.

08.02.2022р. позивачем подано суду заяву про відмову від частини позовних вимог (Вхідн. № 491/22 від 08.02.2022р.).

Ухвалами суду від 04.10.2021р., 24.05.2022р. та 04.07.2022р. задоволено клопотання позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Мотивувальна частина рішення.

Враховуючи зміст позовної заяви, заявлених позивачем позовних вимог та заперечень відповідачів, до переліку обставин, які є предметом доказування у справі, належить доказування факту порушення спірними рішеннями, які прийнято відповідачем 2 на користь відповідача 1, прав та законних інтересів позивача на здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки у порядку та за вартістю, встановленими і визначеними законодавством України.

Учасник справи, який має протилежний процесуальний інтерес, зобов`язаний спростувати факти існування наведених обставин.

До предмета доказування у справі також належить встановлення наявності передбачених ГПК України правових підстав для прийняття відмови позивача від частини позовних вимог.

Вичерпний перелік доказів, якими позивач та відповідачі підтверджують наявність кожної з обставин, яка є предметом доказування у справі, зазначено позивачем та відповідачами в додатках до позовної заяви, відзивів та поданих ними до суду заяв.

Суд визнає встановленими, з огляду на вірогідність наявних у матеріалах справи доказів, такі обставини, що є предметом доказування у справі.

Між позивачем (позичальник) та відповідачем 1 (кредитор) 26 жовтня 2010 р. укладено Договір кредиту № 02-1/3к-49. У подальшому сторони неодноразово укладали Додаткові угоди до цього Договору (том справи І, а.с. 123-146), якими змінювали розмір наданого відповідачем 1 позивачу кредиту.

З метою забезпечення зобов`язань позивача перед відповідачем 1, що випливають із цього кредитного договору, між позивачем та відповідачем 1 укладено Договір іпотеки від 30.11.2012 р. Сторони цього Договору погодили, що предметом іпотеки є нежитлові приміщення площею 366,9 кв. м та квартира № 37 у будинку № 19 по вул. Дорошенка у м. Львові (п. 1.1.). У п. 4.1. договору іпотеки сторони погодили, що відповідач 1 набув право звернути стягнення на предмет іпотеки при настанні заставних випадків, перелічених сторонами у цьому пункті Договору.

У п. 1.5. договору іпотеки сторони за взаємною згодою визначили, що заставна вартість предмету іпотеки складала 10480000 грн. Аналогічну вартість цього майна було визначено станом на 30.09.2012 р. у висновку про його вартість. До Договору іпотеки неодноразово вносились зміни шляхом укладення відповідних договорів (том справи І, а.с.13-18). Суд встановив, що вартість предмета іпотеки, згідно з висновком про його вартість, при укладенні кожного з наступних Договорів про внесення змін до Договору іпотеки зростала. Відтак зростала й загальна заставна (іпотечна) вартість Предмету іпотеки (п.п. 1.4. та 1.5. Договору, том справи І, а.с. 14-15, 17 (на звороті) - 18). Відповідно до Договору від 12.06.2018 р. (том справи І, а.с. 17-18) про внесення змін до Договору іпотеки сторони погодили, що розмір загальної заставної вартості предмета іпотеки (п. 1.5.) складає 26850000 грн.

У п. 4.4. сторони визначили способи, за допомогою яких відповідач 1 вправі задовольнити свої вимоги у разі настання будь-якого із заставних випадків, визначених у п. 4.1. Договору. Зокрема сторони договору погодили, що відповідач 1 набуває предмет іпотеки у власність у рахунок виконання позивачем його зобов`язань за договором кредиту за вартістю, визначеною у момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

У березні 2021 р. відповідач 1, з метою задоволення своїх вимог та забезпечення виконання позивачем його зобов`язань, що випливають з кредитного Договору, звернувся до відповідача 2 з заявою про прийняття рішення про державну реєстрацію права власності відповідача 1 на майно, яке було визначене як предмет іпотеки.

Відповідач 2 прийняв спірні рішення про державну реєстрацію за відповідачем 1 права власності на нежитлові приміщення, загальною площею 371 кв. м, та квартиру № 19 , загальною площею 71,9 кв. м. Такі рішення відповідачем 2 прийнято на підставі відомостей, поданих відповідачем 1 про вартість предмета іпотеки, а саме: Довідки № 03/03/21 від 22 лютого 2021 р., у якій йдеться про дійсність Звіту про оцінку нежитлових приміщень станом на 04.11.2020 р. (том справи ІІ, а.с. 80) та самого Звіту про оцінку нерухомого майна (нежитлових приміщень загальною площею 366,9 м кв. та квартири № 37 загальною площею 58,6 м кв.) у будинку № 19 по вул. Дорошенка у м. Львові станом на 04 листопада 2020 р. (том справи І, а.с. 170-195). Вказане нерухоме майно у цьому звіті оцінено на дату оцінки (04 листопада 2020 р.) у розмірі 16440895 грн.

Таким чином, відповідач 1 задовольнив свої вимоги за кредитним Договором на суму 16440895 грн. за рахунок предмета іпотеки, зареєструвавши своє право власності на нежитлові приміщення, загальною площею 371 кв. м, та квартири № 19 , загальною площею 71,9 кв. м.

Позивач стверджує, що внаслідок прийняття відповідачем 2 спірних рішень відповідач 1 задовольнив свої вимоги за кредитним договором шляхом заниження вартості предмета іпотеки на дату вчинення реєстраційної дії, яку крім того, було визначено з порушеннями вимог законодавства, які наведено у позові та заявах позивача у справі.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, заслухавши пояснення представників сторін, які з`являлись у судові засідання, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача, виходячи з такого.

Згідно з нормами ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Пунктом 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, встановлено додатковий перелік документів, які мають також подаватись для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно з вказаним пунктом Порядку також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Позивач заперечує факт здійснення державної реєстрації переходу права власності за наявності належних доказів, передбачених підпунктом 2 пункту 61 Порядку при здійсненні державної реєстрації переходу права власності на предмети іпотеки, то суд встановив таке.

Відповідачем 1 надано суду копію рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з оголошеною цінністю за № 0310, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 пункту 61 Порядку.

Однак, цей документ не є належним доказом вручення позивачу вимоги про порушення основного зобов`язання та іпотечного договору вих. № 02-93/6-202 від 26.10.2020 р., виходячи з такого.

Розписка представника позивача на рекомендованому повідомленні про вручення йому поштового відправлення з оголошеною цінністю за № 0310 відсутня.

Доводи відповідача 1 про те, що вказане відправлення з оголошеною цінністю доставлено позивачу з використанням абонентської поштової скриньки позивача спростовуються п. 93 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 р. № 270 (надалі - Правила). Згідно з цією правовою нормою з використанням абонентської поштової скриньки доставляються: прості поштові відправлення; повідомлення про надходження поштових відправлень, які підлягають видачі в об`єкті поштового зв`язку, поштових переказів; повторні повідомлення про надходження рекомендованих поштових відправлень; періодичні друковані видання.

За письмовою згодою адресата рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів можуть доставлятися з використанням абонентської поштової скриньки.

З використанням спеціальної шафи/скриньки на підставі договору, укладеного з адресатом, можуть доставлятися посилки або інші поштові відправлення.

Суд встановив, що відправлення № 0310, надіслане 26.10.2020 р., належить до категорії поштових відправлень, які у п. 2 Правил кваліфікуються як поштове відправлення з оголошеною цінністю - реєстровані лист, бандероль, посилка, прямий контейнер, які приймаються для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником. Такий висновок суду підтверджується долученими відповідачем 1 до матеріалів справи належно завіреними копіями: Опису вкладення у цінний лист від 26.10.2020 р.; накладної № 310. У цих документах зазначено, що відправлення № 0310, надіслане 26.10.2020 р., є цінним листом, оголошена цінність відправлення становить 2 грн.

Такі відправлення не доставляються з використанням абонентської поштової скриньки.

Згідно з накладною та описом вкладення відправлення № 0310 не є рекомендованим поштовим відправленням. Наявність письмової згоди позивача, чи договору, укладеного з позивачем, про доставку поштових відправлень з використанням абонентської чи спеціальної скриньки/шафи позивачем заперечується, а відповідачами не подано суду доказів, які б спростовували ці заперечення.

Відправлення № 0310 є реєстрованим поштовим відправленням, відповідно до наявних у п. 2 згаданого вище Порядку визначення поняття «поштове відправлення з оголошеною цінністю» (реєстрований лист, який приймається для пересилання з оцінкою вартості вкладення, визначеною відправником).

Згідно з п. 2 Правил реєстроване поштове відправлення - це поштове відправлення, яке приймається для пересилання з видачею розрахункового документа, пересилається з приписуванням до супровідних документів та вручається одержувачу під розписку.

У матеріалах справи наявні належно завірена копія розрахункового документа (фіскальний чек ПН 55 від 26.10.2020 р.) та накладної № 310.

У матеріалах справи немає доказів вручення поштового реєстрованого відправлення № 0310 (листа з оголошеною цінністю 2 грн.) адресату під розписку. Рекомендоване повідомлення про вручення цього відправлення не містить підпису відповідальної особи позивача про отримання відправлення.

Згідно з п.п. 101, 102, 105 Правил у разі, коли адресата неможливо повідомити про надходження реєстрованого поштового відправлення за номером телефону, зазначеним відправником у поштовій адресі, до його абонентської поштової скриньки вкладається повідомлення про надходження такого поштового відправлення, поштового переказу.

Поштові відправлення з оголошеною цінністю вручаються в об`єкті поштового зв`язку.

Одержання реєстрованого поштового відправлення здійснюється за умови пред`явлення документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, визначених законодавством. У разі отримання рекомендованого поштового відправлення одержувач власноруч зазначає прізвище та ставить свій підпис в книзі (на окремому аркуші) встановленого зразка. У разі отримання інших реєстрованих поштових відправлень, поштових переказів одержувач заповнює відповідний бланк повідомлення: зазначає найменування, серію та номер пред`явленого документа, дату одержання та ставить свій підпис.

Факт вручення йому 04.11.2020 р. листа з оголошеною цінністю № 0310 позивач заперечує. Відповідачі передбачені п.п. 2, 105 Правил докази, які б містили підпис одержувача (представника позивача) про те, що йому під розписку вручено реєстроване поштове відправлення з оголошеною цінністю № 0310, суду не надали.

У матеріалах справи немає засвідчених іпотекодержателем копій: рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 п. 61 Порядку, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 п. 61 Порядку, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчених іпотекодержателем паперових копій електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 п. 61 Порядку, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами).

Наведені обставини свідчать про те, що державну реєстрацію права власності відповідача 1 шляхом переоформлення права власності на предмет іпотеки здійснено відповідачем 2 за відсутності поданих відповідачем 1 документів, які встановлено підпунктом 2 пункту 61 Порядку.

З огляну на викладені обставини та приписи ст. 77 ГПК України суд не бере до уваги посилання відповідача 1 на практику Європейського суду з прав людини у справі Дж.К. та інші проти Швеції.

Крім цього, опис вкладення у цінний лист, який надсилався на адресу позивача поштовим відправленням № 310, свідчить про надіслання позивачу двох вимог № 02-93/6-202 та № 02-93/6-203 від 24.10.2020 р. У матеріалах справи наявна належно завірена відповідачем 1 копія вимоги вих. 02-93/6-202. Проте така містить виправлення у номері та датована 26.10.2020 р.

Відповідач 1 пояснює невідповідність дати у вимогах та описі вкладення опискою. Однак, згідно з п. 61 Правил, у разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення, бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові.

На долученій до матеріалів справи копії опису вкладення у цінний лист у графі «Відправник» наявний підпис відправника, у графі «Перевірив» є підпис працівника зв`язку та проставлено відбиток календарного штемпеля (26.10.2020 р., Ужгород, Укрпошта).

Викладені факти, за відсутності у матеріалах справи доказів помилки працівника поштового зв`язку, який перевіряв відповідність вкладення опису, не дозволяють встановити факт допущення відповідачем 1 описки при заповненні опису вкладення у цінний лист.

Аргументи позивача про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56931290 та № 56930717 прийнято відповідачем 2 за відсутності поданої відповідачем 1 довідки, встановленої підпунктом 3 пункту 61 Правил та з порушенням вимог ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», є обґрунтованими, виходячи з такого.

Згідно з ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Підпунктом 3 пункту 61 Правил встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подається довідка іпотекодержателя, що містить зокрема відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації.

Спірні рішення про державну реєстрацію права власності за відповідачем 1 датовані 04 березня 2021 р. Згідно з ч. 13 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. Таким чином, заява із документами для проведення відповідної державної реєстрації відповідачем 1 подана 04 березня 2021 р.

Вартість предмета іпотеки мала визначатись суб`єктом оціночної діяльності станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, тобто не раніше 05.12.2020 р. Станом на цю дату та пізніше цієї дати вартість предметів іпотеки не визначалась суб`єктом оціночної діяльності. Вартість предмета іпотеки визначено станом на 04.11.2020 р.

Отже відповідач 1, всупереч приписам ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», набув предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності не на момент такого набуття, а на інший момент.

Відповідач 1 посилається на те, що ним подано для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки відомості про вартість предмета іпотеки, які визначено Приватним підприємством «Експерт-центр» у його листі № 03/03/21 від 22 лютого 2021 р.

Однак у цьому листі Приватне підприємство «Експерт-центр» не вказує вартості предметів іпотеки, яку ним визначено на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації. Приватне підприємство «Експерт-центр» у листі повідомляє про те, що Звіт про оцінку предметів іпотеки, виконаний станом на 04.11.2020 р., є дійсним протягом шести місяців для прийняття управлінських рішень. «Стан об`єкта оцінки не зазнав істотних змін, фізичний стан не змінився, істотних змін в стані ринку подібного майна не відбулося. Вартість, вказана у звіті є дійсною станом на 22.02.2021 р.».

Проте у нормах ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та підпункту 3 пункту 61 Правил закріплено вимоги щодо вартості предмета іпотеки, визначеної суб`єктом оціночної діяльності, саме станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації, а не щодо вартості предмета іпотеки, яка є дійсною на цю дату. Тоді як згідно з ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згаданий лист № 03/03/21 та Звіт про оцінку предмета іпотеки, виготовлений Приватним підприємством «Експерт-центр», підтверджують ту обставину, що вартість предмета іпотеки визначено суб`єктом оціночної діяльності станом на 4 листопада 2020 р. У Звіті зазначено (том справи І, а.с. 174), що «визначена вартість об`єкта дійсна тільки на дату оцінки.».

Крім цього, оцінку предмета іпотеки здійснено, виходячи із його загальної площі, яка не відповідала дійсній площі об`єкта оцінки станом на 04.11.2020 р. Виконання оцінювачем 04.11.2020 р. вимог п.п. 51 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав №, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р. № 1440, щодо належного ознайомлення з об`єктом оцінки унеможливило б неправильне визначення загальної площі об`єктів оцінки на дату проведення такої оцінки.

У Звіті зазначено, що об`єктом оцінки були нежитлові приміщення І, ІІ, ІІІ, 1 по 15 загальною площею 366,9 м кв. та квартира

№ 37 загальною площею 58,6 м кв. У Звіті про оцінку відсутні передбачені п. 56 згаданого вище Національного стандарту № 1 пояснення та обгрунтування, які мають бути зроблені у випадку неможливості особистого огляду об`єктів оцінки.

Згідно з п. 55 цього Національного стандарту відповідальність згідно із законодавством несуть особи, що надають недостовірні вихідні дані, використання яких під час оцінки призвело до надання необ`єктивного висновку про вартість майна.

Суд встановив, що Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 10985073, який сформовано 16.10.2013 р., підтверджується той факт, що об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 01 (нежитлові приміщення І, ІІ, ІІІ, 1 по 15 у м. Львові по вул. Дорошенка П., будинок 19 ), який відповідає об`єкту нерухомого майна, зазначеному у Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за індексним номером 247216607 від 06.03.2021 р., ще станом на 16.10.2013 р. мав загальну площу 371,6 кв. м, а не 366,9 м кв. Таким чином, Приватним підприємством «Експерт-центр» здійснено оцінку предмета іпотеки на підставі недостовірних даних. Площа нежитлового приміщення, врахована при визначенні його оцінки (366,9 м кв.), не відповідала дійсній площі об`єкта оцінки (371,6 кв.м) станом на момент проведення такої (04.11.2020 р.).

Між тим, відповідач 2 прийняв рішення про реєстрацію за відповідачем 1 права власності на нежитлове приміщення площею 371,6 м кв.

Наведене підтверджує ту обставину, що іпотекодержатель набув предмет іпотеки площею 371,6 м кв. у власність за вартістю, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки площею 366,9 м кв. Про невідповідність площі предмета іпотеки (нежитлових приміщень) станом на 4 листопада 2020 р. площі предмета іпотеки, на який зареєстровано відповідачем 2 право власності за відповідачем 1, відповідачі не могли не знати. Відповідач 2 приймав рішення про реєстрацію за відповідачем 1 права власності на нерухоме майно площею 371,6 м кв., на підставі Листа (Довідки) № 03/03/21 та Звіту про оцінку (том справи І, а.с. 20, 170-195), у яких йдеться про площу нежитлових приміщень 366,9 м кв. та площу квартири 58,6 м кв. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що відповідач 1 набув право власності на предмет іпотеки за вартістю, яка не була визначена на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, проведеної у відповідності до вимог закону.

Вартість предмета іпотеки, за якою іпотекодержатель набуває право власності на предмет іпотеки, є істотною. Така вартість впливає на розмір задоволених вимог іпотекодержателя за основним кредитним зобов`язанням, на розмір зобов`язань позивача перед відповідачем 1, які залишаються не виконаними за основним кредитним зобов`язанням, а також на встановлене ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» право позивача на відшкодування йому відповідачем 1 перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Обидві сторони у правовідносинах, котрі виникають щодо іпотеки, мають право на об`єктивне визначення вартості предмета іпотеки, за якою іпотекодержатель набуває право власності на цей предмет. Вказане забезпечується, у тому числі, й встановленним Законом порядком визначення такої вартості.

Крім цього, відповідачем 2 прийнято спірні рішення про державну реєстрацію права власності відповідача 1 на квартиру загальною площею 71,9 кв. м та на нежитлове приміщення загальною площею 371,6 м кв. (том І, а.с. 91-94), у той час як вартість таких об`єктів не визначалась. Наявний у матеріалах справи Звіт про оцінку (том справи І, а.с. 170-195) стосувався приміщень площею 366,9 м кв. та квартири № 37 площею 58,6 м кв.

Вказане свідчить про те, що площа приміщень, щодо яких прийнято спірні рішення та здійснено державну реєстрацію права власності, не відповідає фактичній площі приміщень, які були предметом договору іпотеки. Суд не бере до уваги доводи відповідача 1 про те, що позивач жодного разу не наголошував на зміні площі предметів іпотеки, з огляду на приписи ч. 5 ст. 5 Закону України «Про іпотеку».

Наведені вище обставини свідчать про те, що відповідач 2 прийняв рішення про здійснення державної реєстрації факту набуття відповідачем 1 права власності на предмети іпотеки (нежитлові приміщення площею 371, 6 кв. м та квартира № 37 площею 71,9 м кв.), загальна площа яких, відповідно до спірних рішень, не відповідає фактичній площі цих індивідуально визначених об`єктів матеріального світу, іпотекодавцем яких є позивач.

Вказане порушує право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки за вартістю, яку має бути визначено на встановлену Законом дату, виходячи з реальної площі предмета іпотеки. Вартість предмета іпотеки, за умови звернення стягнення на нього, безпосередньо впливає на розмір виконаних позивачем кредитних зобов`язань перед відповідачем 1, які були забезпечені іпотекою, та на можливий розмір відшкодування іпотекодержателя іпотекодавцю.

За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56931290 та № 56930717 від 04 березня 2021 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Що стосується решти позовних вимог, то провадження у справі в частині цих позовних вимог підлягає закриттю. Адвокат позивача подав заяву про відмову від таких позовних вимог (том справи ІІ, а.с. 102-11), яка надійшла на адресу суду 08.02.2022 р. (вхідний номер 491/22). Наслідки такої процесуальної дії представнику роз`яснено. Договір про надання правової допомоги та ордер про надання правової допомоги серії ЛВ № 158271 від 22 липня 2021 р. обмежень представника позивача у повноваженнях на вчинення таких дій не містять. У матеріалах справи немає доказів, які б підтверджували існування обставин, за наявності яких суд не приймає відмови позивача від позову. Враховуючи наведене, суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог. Провадження у справі в частині цих позовних вимог підлягає закриттю на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно з ч. 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на відповідача 1 пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки спір у справі в цій частині позовних вимог виник внаслідок неправильних дій відповідача 1.

Що стосується розподілу витрат позивача на професійну правничу допомогу, то позивачем не подано суду станом на день вирішення справи судом доказів, про які йдеться у ч. 3 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України (додатку № 1 до Договору від 01 вересня 2020 р., рахунків, детального опису робіт (послуг), виконаних адвокатом, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, тощо).

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2,3,13, 74,76, 77, 78, 79, 86, 126, 129, 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 236, 238, 240, 241, 242, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» (79000, м. Львів, вул. Дорошенка, 19, ідентифікаційний код 22336350) до Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (88000, м. Ужгород, вул. Юрія Гойди, 10, ідентифікаційний код 19355562) та Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Барбуляк Христини Миколаївни (79026, м. Львів, вул. Рубчака, 5) задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати:

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56931290 від 04 березня 2021 року на нежитлові приміщення загальною площею 371,6 кв. м., які розташовані за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19 ;

рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 56930717 від 04 березня 2021 року на квартиру загальною площею 71,9 кв.м., яка розташована за адресою: місто Львів, вулиця Дорошенка, 19, квартира 37 .

Стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний інвестиційний банк» (88000, м. Ужгород, вул. Юрія Гойди, 10, ідентифікаційний код 19355562) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» (79000, м. Львів, вул. Дорошенка, 19, ідентифікаційний код 22336350) 4540 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішення суду законної сили.

3. Прийняти відмову Товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Леобуд» від решти позовних вимог та закрити провадження у справі щодо цієї частини позовних вимог.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Рішення господарського суду може бути оскаржене в апеляційному порядку.

6. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 15.07.2022 р.

Суддя Бортник О.Ю.