ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

11.07.2022 Справа № 917/1688/20

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши заяву Фізичної особи - підприємця Сипченка Олександра Євгенійовича про заміну боржника у справі за позовом

Фізичної особи - підприємця Сипченка Олександра Євгенійовича

до Кременчуцької міської ради Полтавської області

про поновлення договору оренди землі

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Сипченко Олександр Євгенійович звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Кременчуцької міськради про визнання поновленим договору оренди земельної ділянки на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладення додаткової угоди в редакції, викладеній в прохальній частині позовної заяви.

Господарського суду Полтавської області позов задовольнив.

Постановою Східного апеляційний господарський суду від 09.12.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2021 у справі № 917/1688/20 скасовано. Прийнято нове рішення. У задоволенні позову відмовлено.

Постановою від 01.06.2022 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду касаційне провадження у справі № 917/1688/20 за касаційною скаргою фізичної особи - підприємця Сипченка Олександра Євгенійовича в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито.

Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Сипченка Олександра Євгенійовича в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишено без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 у справі № 917/1688/20 залишено без змін.

21.04.2022 Фізична особа - підприємець Сипченко Олександр Євгенійович звернувся до суду із заявою про заміну боржника - з Кременчуцької міської ради на виконавчий комітет Кременчуцької міської ради (вх. № 2689).

Обґрунтовуючи заяву Фізична особа - підприємець Сипченко Олександр Євгенійович зазначає, що міська рада відсутня в Єдиному реєстрі розпорядників бюджетних коштів, порядок формування якого затверджений наказом Міністерства Фінансів України від 22.12.2011 № 1691.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 24.04.2022 відкладено вирішення питання щодо розгляду заяви про заміну боржника до повернення матеріалів справи № 917/1688/20 до Господарського суду Полтавської області.

20.06.2022 матеріали справи надійшли до Господарського суду Полтавської області.

24.03.2022 листом № 04-14-10/201 Управління Державної казначейської служби України у м. Кременчуці Полтавської області залишило без виконання заяву фізичної особи-підприємця Сипченка Олександра Євгенійовича та повернуло наказ Господарського суду Полтавської області від 02.03.2021 у справі № 917/1688/20 стягувачу.

Підставою для повернення наказу Господарського суду Полтавської області стало те, що відповідно до даних Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, порядок формування якого затверджений наказом Міністерства фінансів України від 22.12.2011 №1691, Кременчуцька міська рада Полтавської області не є ні розпорядником, ні одержувачем бюджетних коштів, вона взагалі відсутня в цьому реєстрі та не обслуговується в управлінні Казначейства, а тому не має відкритих рахунків.

При цьому, орган казначейського обслуговування повідомив, що відповідно до реєстраційної картки розпорядника (одержувача бюджетних коштів) та довідки про включення розпорядника бюджетних коштів (одержувача бюджетних коштів) до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів обслуговується в управлінні Казначейства та має відкриті рахунки Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради ().

Кременчуцька міська рада та виконавчий комітет Кременчуцької міської ради є різними юридичними особами.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, слід зазначити наступне.

Згідно зі статтею 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами 2 та 4 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначає Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 № 845 (далі - Порядок № 845).

Так, відповідно до пункту 3 зазначеного Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

За приписами пунктів 16-21 Порядку № 845 органи Казначейства за судовими рішеннями про стягнення надходжень бюджету здійснюють безспірне списання коштів державного та місцевих бюджетів:

1) для повернення надмірно та/або помилково сплачених податків і зборів та інших доходів бюджету;

2) що надійшли в результаті повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії;

3) що надійшли від реалізації конфіскованого або зверненого судом у дохід держави майна, іншого майна, у тому числі валютних цінностей, що переходять у власність держави, вилученого уповноваженими державними органами;

4) що надійшли в результаті конфіскації національної або іноземної валюти;

5) що надійшли в інший установлений законодавством спосіб;

6) з метою забезпечення бюджетного відшкодування податку на додану вартість та/або пені, нарахованої на заборгованість державного бюджету з відшкодування такого податку.

Пунктом 26 Порядку № 845 передбачено, що безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Відповідно до пункту 24 наведеного порядку стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник (відкриті рахунки), або за його місцезнаходженням документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку.

Статтею 142 Конституції України встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

За приписами статті 327 Цивільного кодексу України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення; районні та обласні ради - органи місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст.

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до статті 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

Отже Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області є власником майна, у тому числі й доходів місцевих бюджетів, інших коштів тощо.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України визначено, що місцевий бюджет - це нормативно-правовий акт відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідного виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Аналіз наведених норм свідчить, що виконавчий комітет місцевої районної ради є розпорядником коштів місцевого бюджету, повноваження з виконання якого покладено на нього законом та затверджено обсяг бюджетних видатквів місцевою радою у встановленому законом порядку.

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області (ідентифікаційний код 24388300) та Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (ідентифікаційний код 04057287) є різними, самостійними юридичними особами органами місцевого самоврядування, суб`єктами права, які наділені цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав і нести обов`язки та самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.

Як вказують приписи частини 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Отже відсутні підстави для виконання рішення суду іншою юридичною особою, яка не була стороною при розгляді справи та не залучалася до участі у справі, яка відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є окремою юридичною особою та наділена власними повноваженнями.

Боржником за наказом господарського суду Полтавської області від 02.03.2021 у справі № 917/1688/21 є відповідач, а саме Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області, а Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області не був та не є стороною у справі № 917/1688/21, щодо відповідача ним не заявлялись жодні позовні вимоги у межах розглянутої справи, а отже вказана юридична особа не може виконувати обов`язки за боржника без існування законних на те підстав.

Наразі, матеріали справи не містять доказів на підтвердження ані про вибуття міської ради із визначених судовим рішенням правовідносин, ані про правонаступництво виконавчого комітету після міської ради.

Відсутність у Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області рахунків, відкритих у органах казначейства для здійснення примусового виконання рішення, не позбавляє відповідача можливості виконати рішення суду у добровільному порядку, оскільки саме міська рада є власником грошових коштів, розпорядником яких виступає її виконавчий комітет.

Заявник не надав доказів заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір та не навів підстав для заміни сторони у зобов`язанні, визначених статтею 52 Господарського процесуального кодексу України та доказів вибуття однієї із сторін виконавчого провадження, зокрема, Кременчуцької міської ради, відповідно до статті 334 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того слід зазначити, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2022 рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2021 у справі № 917/1688/20 про задоволення позову скасовано. Прийнято нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи скасування рішення Господарського суду та, відповідно, відсутність правових підстав для заміни боржника, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 234, 235, 334 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.

Ухвала набрала законної сили 12.07.2022 відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені статті 256 Господарського процесуального кодексу України та порядку, визначеному п.п. 17.5 п. 17 ч. 1 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Д. М. Сірош