ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
14.07.2022 Справа № 905/551/22
Господарський суд Донецької області у складі:
судді Лободи Т.О.
розглянувши заяву ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану разом з позовною заявою ФОП ОСОБА_1 , м. Київ, РНОКПП НОМЕР_1 ,
до ФОП ОСОБА_2 , м. Маріуполь Донецької області, РНОКПП НОМЕР_2 ,
про витребування майна із чужого незаконного володіння
ВСТАНОВИВ:
Заяву про забезпечення позову обґрунтовано тим, що на момент подання позовної заяви до суду відповідач незаконно користується обладнанням позивача верстатом, що може привести до його поломки та зниження рівня його працездатності. Тому, вважає, що відповідачу необхідно заборонити здійснювати будь-які дії з верстатом до закінчення розгляду справи, оскільки в разі задоволення позовних вимог виконання рішення суду може значно ускладнитись або стане взагалі неможливим. Крім того, на думку позивача, у період розгляду справи в суді відповідач може продати верстат третім особам, що також значно ускладнить у майбутньому виконання рішення суду або взагалі унеможливить його виконання.
Розглянувши подану ФОП ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.
Питання забезпечення позову, підстав його застосування та заходів врегульовано приписами Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору, тощо.
Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 ГПК, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.
Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.
Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.
Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвідношення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.
Як вже зазначено судом, в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на те, що спірне майно незаконно використовується відповідачем, а також на те, що відповідач може продати верстат третім особам.
Так, предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Отже, заявлення такої вимоги неволодіючим власником презюмує перебування майна, що є предметом спору, у фактичному володінні відповідача за позовом і правомірність такого володіння не спростована допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.
Суд зазначає, що будь-яких доказів використання відповідачем спірного майна чи вчинення ним дій, спрямованих на реалізацію спірного майна, позивачем до суду не надано.
До заяви про забезпечення позову позивачем не додано доказів на підтвердження викладених у заяві обставин, а посилання на те, що спірне майно використовується відповідачем та може бути ним продане під час розгляду справи, є лише твердженням та припущенням позивача.
Таким чином, суд вважає, що позивачем не надано до суду належних доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть утруднити виконання рішення у даній справі або щодо вчинення відповідачем дій, які свідчать про намір здійснення продажу, пошкодження спірного майна або його можливого знищення.
Суд також вважає, що позивачем не доведено, що невжиття запропонованих в заяві заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, оскільки припущення заявника, викладені у заяві, не містять переконливу мотивацію щодо наявності підстав для забезпечення позову, так само як і не містить документального обґрунтування наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.
Враховуючи вищевикладене, за результатами дослідження та оцінки заяви про забезпечення позову та доданих до неї документів, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.
Згідно положень ч. 1 та ч. 6 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у разі відмови у задоволенні такої заяви, покладається на заявника.
Керуючись статтями 73, 74, 76, 86, 129, 136-140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні заяви ФОП ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.
Ухвала набирає законної сили 14.07.2022 та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала складена та підписана 14.07.2022.

Суддя Т. О. Лобода