РІШЕННЯ

Іменем України

14 липня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/1067/21

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Белова С.В., за участю секретаря судового засідання Матюшенко Н.О., розглянувши за правилами загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "АДРОН",

, вул. Юрія Іллєнка, буд.2/10, м.Київ, 04050,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕЦПРОМ",

, вул.Шевченка, 144, м.Чернігів,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. ПАТ "МОТОР СІЧ" , код ЄДРПОУ, проспект Моторобудівників, буд. 15, м. Запоріжжя, 69068;

2.МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ, , проспект Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168.

про заборону вчинення певних дій

Представники сторін не з`явились

Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АДРОН» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНСПЕЦПРОМ» про заборону вчинення певних дій. Позивачем в описовій частині зазначено: позовна заява про припинення порушення прав інтелектуальної власності.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що між ним та відповідачем 18.08.2016 року був укладений ліцензійний договір № 1Л-16. 11.08.2020 року зазначений ліцензійний договір був розірваний позивачем, проте відповідач продовжує виробництво та постачання ліцензійної продукції.

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій просить заборонити TOB «ІНСПЕЦПРОМ» виготовлення продукту, в тому числі ЕВП «Адрос» АШ-01В, із застосуванням запатентованої корисної моделі згідно патенту України № 87139 від 27.01.2014р. «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

До позовної заяви позивачем додано клопотання:

- про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору;

- про надання відповідей на питання;

- про виклик свідка;

- про витребування доказів.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 22.10.2021 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, сторонам встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті спору. Даною ухвалою клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково, постановлено витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕЦПРОМ" () копії договорів укладених між ТОВ "ІНСПЕЦПРОМ" та Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ" і МІНІСТЕРСТВОМ ОБОРОНИ УКРАЇНИ, а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП "Адрос" АШ-01В за період з 12.08.2020 до 05.10.2021 року; витребувати у Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" ( ) копії договорів укладених між ТОВ "ІНСПЕЦПРОМ" та Публічним акціонерним товариством "Мотор Січ", а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП "Адрос" АШ-01В за період з 12.08.2020 до 05.10.2021 року; витребувати у МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ () копії договорів укладених між ТОВ "ІНСПЕЦПРОМ" та МІНІСТЕРСТВОМ ОБОРОНИ УКРАЇНИ, а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП "Адрос" АШ-01В за період з 12.08.2020 до 05.10.2021 року.

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання позивача про виклик свідка, розгляд клопотань про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору та про надання відповідей на питання вирішено здійснити пізніше в підготовчому засіданні з огляду на їх необґрунтованість та передчасність.

05.11.2021 до суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуальних строків для подання клопотання про витребування доказів та клопотання про витребування доказів, в якому просить витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕЦПРОМ" копії договорів укладених між TOB «ІНСПЕЦПРОМ» та ПАТ «МОТОР СІЧ» і Міністерством оборони України щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 18.08.2016 до 11.08.2020 року, а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 12.08.2020 року до 05.10.2021 року; витребувати у Публічного акціонерного товариства "Мотор Січ" копії договорів укладених між TOB «ІНСПЕЦПРОМ» та ПАТ «МОТОР СІЧ» щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 18.08.2016 у до 11.08.2020 року, а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 12.08.2020 року до 05.10.2021 року; витребувати у МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ копії договорів укладених між TOB «ІНСПЕЦПРОМ» та Міністерством оборони України щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 18.08.2016 до 11.08.2020 року, а також видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 12.08.2020 року до 05.10.2021 року.

05.11.2021 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В даному відзиві відповідач заперечує проти заявленого позову, зазначає, що в межах справи № 927/664/19, предметом позову в якій була заборона TOB «ІНСПЕЦПРОМ» використання у будь-якій спосіб корисної моделі «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна» за патентом № 87139 та зобов`язання відповідача передати позивачу технічну документацію, рішенням Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 року, залишеного в силі постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2020 року та постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.05.2020 року , в задоволені позову TOB «НВФ «АДРОН» до TOB «ІНСПЕЦПРОМ» відмовлено в повному обсязі.

Відповідач вказує, що однією з підстав позову у справі № 927/664/19 зазначалося, що TOB «ІНСПЕЦПРОМ» не забезпечило проведення перевірки даних які відносяться до обсягу виробництва та реалізації продукту за ліцензією (виробу ЕВП «Адрос АП-01В»), а сам саме п.9.2. Ліцензійного договору, що й було підставою одностороннього розірвання Ліцензійного договору TOB «НВФ «АДРОН» на підставі п.14.3. Ліцензійного договору з 01.01.2019 року.

Відповідачем також зазначено, що доводи позивача про те, що представники TOB «ІНСПЕЦПРОМ» не допустили та відмовили TOB ««НВФ «АДРОН» в проведенні перевірки відповідно до п. 9.2. Ліцензійного договору не відповідають дійсності, оскільки TOB «ІНСПЕЦПРОМ» повідомило TOB ««НВФ «АДРОН» про тимчасову неможливість забезпечення перевірки у зв`язку з відсутністю (вилученням детективами НАБ України) документів щодо виготовлення та продажу ЕВП «Адрос» АШ-01В, та запропонувало провести перевірку після усунення всіх об`єктивних та суб`єктивних підстав, які унеможливлюють її проведення.

Відповідач також заперечив проти одностороннього розірвання позивачем Ліцензійного договору у зв`язку з відсутністю правових підстав для цього, оскільки, на думку відповідача, відсутній беззаперечний факт порушення умов Ліцензійного договору з боку TOB «ІНСПЕЦПРОМ», який надає безумовне право TOB «НВФ`АДРОН» на односторонню відмову від даного договору.

Відповідачем зазначено, що TOB «ІНСПЕЦПРОМ» має зобов`язання перед TOB «МОТОР СІЧ», Міністерством Оборони України, Національною гвардією України щодо виконання договорів поставки, контрактів на поставку ЕВП «Адрос`АШ-01В», а саме на гарантійне та післягарантійне обслуговування виробів.

Відповідачем додано до відзиву орієнтовний (попередній) розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 100 000,00 грн.

05.11.2021 відповідачем подано до суду клопотання про визнання доказів недопустимими, в якому останній просить визнати електронний доказ наданий TOB «НВФ «АДРОН» , а саме DVDR-диск з відеозаписом до акту від 13.07.2020 року та з аудіо записом до акту від 13.07.2020 року недопустимим доказом.

05.11.2021 відповідачем подано також клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів, заява свідка, заперечення проти клопотань позивача про поновлення строку та витребування доказів.

05.11.2021 відповідачем подано заяву на виконання ухвали про витребування доказів якою відповідач повідомив, що в період з 12.08.2020 року по 05.10.2021 року TOB «ІНСПЕЦПРОМ» не укладало договорів та не виписувало видаткових накладних до цих договорів щодо постачання виробів ЕВП «Андрос» АШ-01В.

08.11.2021 відповідачем подано клопотання про залишення без розгляду клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів та залучення доказів.

09.11.2021 на електронну адресу суду без накладення ЕЦП надійшли письмові пояснення МІНІСТЕРСТВА ОБОРОНИ УКРАЇНИ в яких зазначено, що договори між ТОВ "ІНСПЕЦПРОМ" та МІНІСТЕРСТВОМ ОБОРОНИ УКРАЇНИ щодо постачання виробів ЕВП "Адрос" АШ-01В за період з 12.08.2020 до 05.10.2021 року не укладалось. Дані пояснення надійшли на поштову адресу суду 04.01.2022.

10.11.2021 на електронну адресу суду з накладенням ЕЦП надійшо клопотання ПАТ «МОТОР СІЧ» про залучення до матеріалів справи договору та видаткових накладних, за якими була здійснена закупівля та постачання виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В за період з 12.08.2020 року до 05.10.2021 року.

11.11.2021 року відповідачем подано до суду заяву в якій повідомлено, що ТОВ "ІНСПЕЦПРОМ" в 2021 році здійснено поставку п`яти комплектів виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В до ПАТ «МОТОР СІЧ» на виконання Договору № 9155/19-Д(УЗ) від 26.07.2019.

В межах встановленого процесуального строку позивачем подано до суду відповідь на відзив. У відповіді позивач заперечив проти доводів відповідача викладених у відзиві та зазначив, що під час розірвання Ліцензійного договору відповідачем не було надано позивачу документів, на які посилається опонент у відзиві, тому вони не могли бути враховані позивачем під час процедури розірвання Ліцензійного договору. При цьому, на думку позивача, відповідно до п. 9.2. ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.09.2016 року, Ліцензіар або його представник має право робити, перевірку даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві Ліцензіата і його субліцензіатів, за зведеними бухгалтерськими даними та первинними бухгалтерськими документами. Ліцензіат зобов`язаний забезпечити можливість такої перевірки.

Також позивач зазначає, що справа № 927/664/19, на яку посилається відповідач у відзиві, розглядалась з приводу інакших підстав ніж у даній справі, тому обставини встановлені в рішенні Господарського суду Чернігівської області від 11.12.2019 року у справі № 927/664/19 не мають відношення до даної справи, оскільки розірвання ліцензійного договору та продовження користування відповідачем патентом позивача відбувалось з 11.08.2020 року.

З приводу заяви про витребування доказів від 04.11.2021 року поданій TOB «Інспецпром», позивач зазначає, що ПАТ «МОТОР СІЧ» надано до матеріалів справи належні докази постачання TOB «Інспецпром» в 2021 році виробів ЕВП «Адрос» АШ-01В (після розірвання ліцензійного договору), а видаткові накладні № 4 від 05.03.2021 року; № 26 від 07.07.2021 року; № 28 від 10.08.2021 року; № 29 від 17.08.2021 року.

Позивач заперечив проти заяви свідка, наданої відповідачем з підстав її не відповідності вимогам щодо нотаріального посвідчення, проти клопотання відповідача про визнання доказів недопустимими, а також проти розрахунку суми судових витрат.

В межах встановленого процесуального строку відповідачем подано до суду заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, де зазначено, що з урахуванням об`єму робіт та обмежень, викликаних карантином, у відповідача була практична неможливість організувати здійснення перевірки виконання умов Ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року у семиденний строк. Також відповідач повторно зазначає, що 21.01.2020 року детективами Національного антикорупційного бюро України вилучені абсолютно всі документи які стосуються виготовлення та реалізації ЕВП «Адрос» АШ-01В на TOB «ІНСПЕЦПРОМ» станом на 13.07.2020 року були відсутні оригінали чи копії документів виготовлення та реалізації ЕВП «Адрос» АШ-01В. Відповідачем зауважено, що навіть можлива, теоретична наявність всього 5-ти накладних (про що зазначається в відповіді на відзив) не забезпечила б проведення належної перевірки 13.07.2020 року.

Відповідачем підкреслюється, що відповідно до змісту рішень в справі № 927/ 664/19 вбачається, що однією з підстав позову TOB «НВФ «АДРОН» є посилання на порушення TOB «ІНСПЕЦПРОМ» п.9.2. Ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року. Порушення вказаної норми Ліцензійного договору є підставою позову і в справі № 927/1067/21.Таким чином підстави позову в справі № 927/ 664/19, яка розглянута та набрала законної сили та в справі № 927/1067/21 співпадають, що є підставою для застосування ч.4. ст.75 ГПК України.

У запереченні на відповідь на відзив на позовну заяву відповідачем заявлено про невизнання в повному обсязі позову в справі № № 927/1067/21.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 14.12.2021 постановлено залучити до участі у справі ПАТ "МОТОР СІЧ" (проспект Моторобудівників, буд. 15, м. Запоріжжя, 69068, ) та МІНІСТЕРСТВО ОБОРОНИ УКРАЇНИ (проспект Повітрофлотський, буд. 6, м. Київ, 03168, ) в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

30.12.2021 на електронну адресу суду з накладенням ЕЦП від третьої особи ПАТ «МОТОР СІЧ» надійшло клопотання про продовження строку для подання відзиву. Протокольною ухвалою від 11.01.2022 року суд постановив у разі отримання письмових пояснень від ПАТ "МОТОР СІЧ" до 30.01.2022 судом дані пояснення будуть розглядатися, а також будуть долучені до матеріалів справи, з врахуванням необхідності дотримання строків підготовчого провадження у даній справі.

В судовому засіданні 11.01.2022 позивачем було заявлено усне клопотання про зобов`язання відповідача надати до суду належним чином оформлену, відповідно до законодавства заяву свідка, а усне клопотання про зобов`язання третіх осіб надати відповіді на питання які були поставлені в клопотанні, яке подавалось разом з позовною заявою. Протокольною ухвалою від 11.01.2022 суд задовольнив усне клопотання представника позивача про зобов`язання відповідача надати до суду належним чином оформлену, відповідно до законодавства, заяву свідка та відмовив у задоволенні клопотання про зобов`язання третіх осіб надати відповіді на питання які були поставлені в клопотанні, яке подавалось разом з позовною заявою, оскільки позивач не виконав вимог ухвали суду від 14.12.2021 та не направив на адресу третіх осіб копії позовної заяви з доданими до неї документами.

11.01.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті.

12.01.2022 року відповідачем подано до суду заяву про надання відповідей на питання (заяву свідка), оформлену у відповідності до вимог ч3 ст.88 Господарського процесуального кодексу України.

28.01.2022 на електронну адресу суду з накладенням ЕЦП надійшли письмові пояснення ПАТ "МОТОР СІЧ" в яких заперечено проти задоволення позовних вимог. Дані письмові пояснення надійшли на електронну адресу суд 04.02.2022.

16.02.2022 року суд розпочав розгляд даної справи по суті. 16.02.2022 судом оголошено перерву в судовому засіданні до 15.03.2022.

Водночас Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено до 23.08.2022 року.

За наведених обставин призначене судове засідання з розгляду справи № 927/1067/21 не відбулося з об`єктивних причин, що не залежать від суду.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 05.05.2022 року судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 09.06.2022 року.

31.05.2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків для подання доказів та клопотання про долучення до матеріалів справи в якості письмових доказів додаткові документи.

20.06.2022 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строків та залучення додаткових документів до матеріалів справи.

01.07.2022 від позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

05.07.2022 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника та залишення клопотання про відкладення судового засідання без розгляду.

В судовому засіданні 05.07.2022 дані клопотання та заяви сторін були розглянуті та задоволені.

07.07.2022 та 12.07.2022 від позивача на електронну адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника. Заява аналогічного змісту була подана14.07.2022 представником відповідача до канцелярії суду до початку судового засідання.

В судове засідання сторони не з`явились.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд ВСТАНОВИВ:

Товариству з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Адрон" з 24.01.2014 належить право інтелектуальної власності на корисну модель "Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна", що засвідчено патентом №87139.

На підставі даного патенту виготовляється продукція (виріб): Екранно-вихлопний пристрій "Адрос" АШ-01В.

18.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробнича фірма "Адрон" (ліцензіар, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНСПЕЦПРОМ" (ліцензіат, відповідача) був укладений ліцензійний договір № 1Л-16 (далі - договір), відповідно до умов якого ліцензіар надає ліцензіатові на термін дії цього договору та за винагороду, що сплачується ліцензіатом, виключну ліцензію на використання патенту №87139 (пріоритет від 27.01.2014) "Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна" на території. При цьому Ліцензіатові надається право: -на виробництво ЕВП "Адрос" АШ-01В, створених на базі патенту, вказаного в п. 1.1 договору (зокрема, з використанням при необхідності спеціального обладнання, комплектуючих вузлів, деталей та сировини, що застосовуються Ліцензіаром); - продаж ЕВП "Адрос" АШ-01В, як на території, так і за її межами (п. 2.1. договору).

Пунктами 1.1., 1.2. договору сторони погодили, що патентом - є патент України № 87139 (пріоритет від 27.01.2014) "Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна", отриманий ТОВ НВФ "Адрон" та зазначений у додатку № 1 до цього договору. "Продукція за ліцензією" - вироби, що будуть виготовлені на основі застосування ліцензії та ЕВП "Адрос" АШ-01В, їх модифікації та інші вироби, створені на базі патенту, вказаного в п. 1.1 договору.

Згідно з п. 2.2. договору ліцензіар передає ліцензіату технічну документацію, надає технічну допомогу та при необхідності передає зразки ЕВП, їх вузли і матеріали, а також постачає спеціальне обладнання (при необхідності), як це передбачено в розділах 3 і 6 цього договору.

Відповідно до п. 2.3 договору ліцензіат одержує право надавати третім особам - резидентам території субліцензії, аналогічні цьому договору. Ліцензіат зобов`язаний до підписання субліцензійного договору погодити його основні умови з ліцензіаром. Після підписанні субліцензійного договору ліцензіат зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів надати один екземпляр договору ліцензіару. Ліцензіат несе відповідальність за субліцензійними договорами перед ліцензіаром.

За п. 2.4. договору ліцензіар не заперечує проти здійснення ліцензіатом виробничої кооперації з організаціями країни ліцензіата для виробництва продукції за ліцензією та спеціальної продукції. При цьому ліцензіат несе відповідальність за виконання всіх договірних зобов`язань.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що вся технічна документація й інші матеріали, включаючи: схеми, креслення, інструкції зі зборки, експлуатації і т.п., необхідні для виробництва продукції за ліцензією (перераховані в додатку № 2), передаються ліцензіаром ліцензіату в м. Києві українською або російською мовою в одному екземплярі протягом 1 (одного) місяця від дати вступу у дію цього договору з оформленням акта прийому-передачі. Технічна документація і матеріали виготовляються ліцензіаром за узгодженням з ліцензіатом відповідно до технічних норм і стандартів, прийнятих у відповідній галузі промисловості України. Дозволяється передача креслень, схем, інструкцій в електронному вигляді на магнітних або оптичних носіях, придатних для читання та друку комп`ютерними засобами. За попередньою домовленістю між сторонами технічна документація може бути пристосована до умов ліцензіата.

Згідно з п. 3.2 договору технічна документація повинна містити розшифровку умовних позначок, галузевих і заводських норм, на якій робляться посилання в даній технічній документації. Про передачу технічної документації й інших матеріалів складається приймально-здавальний акт за підписами уповноважених представників обох сторін. Технічна документація передається тільки уповноваженому представнику ліцензіата і не підлягає пересиланню поштою чи іншим способом. Датою передачі технічної документації буде дата підписання приймально-здавального акта.

Пунктом 3.5. договору сторони погодили, що по завершенню дії договору вся документація, у тому числі й отримана в результаті розмноження, передається ліцензіатом по акті приймання-передачі ліцензіарові.

У відповідності до п. 7.1. договору поточні відрахування (роялті), що сплачуються ліцензіатом Ліцензіарові визначені шляхом переговорів. Розмір таких відрахувань складає 30 (тридцята) відсотків від продажної ціни продукції за ліцензією (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера), 30 (тридцять) відсотків від продажної ціни спеціальної продукції та спеціального обладнання, виготовлених Ліцензіатом (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера) і 50 (п`ятдесят відсотків від продажної ціни субліцензії або ціни договору (контракту) на продаж технології (без урахування ПДВ і комісійної винагороди та витрат комісіонера-спецекспортера). У випадку реалізації продукції за ліцензією або спеціальної продукції та спеціального обладнання за іноземну валюту такі відрахування сплачуються за курсом продажу отриманої Ліцензіатом валюти на Українській міжбанківській валютній біржі.

Згідно з п. 7.2. договору платежі, передбачені п. 7.1, здійснюються ліцензіатом на користь ліцензіара протягом 10 (десяти) банківських днів після завершення експортно-імпортної операції за кожним договором поставки або контрактом на реалізацію ліцензіатом продукції за ліцензією, спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології. Датою реалізації визначається дата складання вантажної митної декларації або надходження на рахунок ліцензіата не менше 95% грошових коштів від вартості продукції за кожним укладеним з ліцензіатом контрактом (договором) або договором поставки. У разі несвоєчасного здійснення платежів, передбачених п. 7.1 ліцензіат сплачує ліцензіарові пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості за кожну добу затримки, але не більшу, ніж 20% від суми заборгованості.

Після завершення терміну дії цього договору, його розірвання, або втрати чинності, його положення будуть діяти до остаточного врегулювання фінансових зобов`язань, що виникли в період дії даного договору (п. 7.4 договору).

Відповідно до п. 9.1 договору ліцензіат протягом п`ятдесяти календарних днів від дати реалізації ліцензіатом продукції за ліцензією або спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології надає ліцензіарові звіт про реалізовану продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання, субліцензію або технологію у двох примірниках за формою наведеною у додатку №4 (якщо продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання було реалізовано за іноземну валюту) або у додатку №5 (якщо продукцію за ліцензією або спеціальну продукцію та спеціальне обладнання, субліцензію або технологію було реалізовано за національну валюту) до цього договору. Ліцензіар повинен протягом десята робочих днів з моменту отримання повернути ліцензіатові один примірник звіту ліцензіата, підписаний генеральним директором, або його заступником та завірений печаткою, або обґрунтовану відмову від його підписання.

Ліцензіар або його представник має право робити перевірку даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві ліцензіата і його субліцензіатів, за зведеними бухгалтерськими даними та первинними бухгалтерськими документами. Ліцензіат зобов`язаний забезпечити можливість такої перевірки (п. 9.2 договору).

Відповідно до 14.1. договору цей договір укладено терміном на 10 (десять) років і набирає сили з дати його підписання та реєстрації відповідними компетентними органами країни ліцензіара і ліцензіата, якщо це необхідно, але не пізніше 4 (чотирьох) місяців від дати підписання.

Пунктом 14.3 договору сторони погодили, що якщо ліцензіат порушить пункти, викладені у розділах 2, 7, 9, 10, 12, пунктах 15.3, 15.7 цього договору, та протягом 15 діб після письмового попередження ліцензіара не усуне їх, то ліцензіарові надається право розірвати цей договір шліхом відправлення письмового повідомлення ліцензіату і зажадати відшкодування заподіяних йому прямих збитків.

Якщо цей договір втратить силу після закінчення терміну його дії чи до закінчення терміну його дії внаслідок порушення цього договору ліцензіатом, то ліцензіат позбавляється права виробництва та продажу продукції за ліцензією, а також використовувати патент та "know-how" у будь-якій іншій формі, і зобов`язаний повернути ліцензіарові всю технічну документацію.

Відповідно до п. 15.3 коригування розмірів поточних відрахувань (роялті) здійснюється за погодженням на це ліцензіара і ліцензіата та оформлюється окремим рішенням, або додатковою угодою до цього договору з посиланням на цей пункт ліцензійного договору.

Згідно з п. 15.7 договору, величина продажної ціни (з урахуванням коефіцієнту К) за формулою, вказаною у п. 1.5 визначаються спільно ліцензіатом і ліцензіаром для кожного договору (контракту) на поставку продукції за ліцензією, спеціальної продукції, субліцензії або технології та фіксуються у вищезгаданому договорі (контракті) або комісійному договорі. Погодження ціни здійснюється шляхом переговорів або обміну листами.

Так, п. 1.5 договору визначено, що "Продажна ціна" - метод визначення ціни за одиницю продукції за ліцензією, на базі якого встановлюється розмір 30% роялті:

Цс=(Сп+(СпхР)/100)хК, де Цс - продажна ціна одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання; Сп - вартість виробництва одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання; Р - рентабельність виробництва одного комплекту ЕВП або одиниці спеціальної продукції/обладнання у відсотках (%); К - коефіцієнт обліку середньої ціни на аналогічні вироби на світовому ринку, враховуючи комісійну винагороду посередницьким організаціям. Величина коефіцієнта К визначається спільно ліцензіаром і ліцензіатом для кожного конкретного контракту.

Як свідчать матеріали справи, між сторонами підписано додаток №1 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 "Патентна документація", додаток №2 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 "Перелік технічної документації, яка передається", додаток №3 до ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 "Гарантовані показники АВП "Адрос" АШ-01В.

16.11.2017 між сторонами підписано акт приймання-передачі робочої конструкторської документації (т.1, а.с. 43), в якому зазначено, що цей акт склали Генеральний директор ТОВ НВФ "Адрон" ОСОБА_1 , з однієї сторони і директор ТОВ "Інспецпром" ОСОБА_2 , з іншої сторони, про те, що ТОВ НВФ "Адрон" передала, а ТОВ "Інспецпром" прийняла один екземпляр копії №2 робочої конструкторської документації на виріб "Адрос" АШ-01В ЄААЖ.451266.500.

Як встановлено рішенням у справі №927/664/19, 16.11.2017 між сторонами підписано приймально-передавальний акт про передачу конструкторської документації на виріб "Адрос" АШ-01В ЄААЖ.451266.500, в якому зазначено: "Підстава: ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016. Ми, що нижче підписалися: представник ТОВ НВФ "Адрон", Генеральний директор Микола Іванович Архипов, з однієї сторони та представник ТОВ "Інспецпром", директор Сергій Геннадійович Масленніков з іншої сторони склали дійсний акт про те, що ТОВ НВФ "Адрон" передав, а ТОВ "Інспецпром" прийняв конструкторську документацію на виріб "Адрос" АШ-01В ЄААЖ.451266.500. Додаток: опис".

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В матеріалах справ № 927/1067/21 позивачем до позовної заяви додано Опис дублікатів конструкторської документації на виріб «Адрос» АШ-01В ЄААЖ.451266.500.

02.07.2020 року TOB «НВФ «Адрон» було направлено на адресу TOB «ІНСПЕЦПРОМ» вимогу № 1/7/20 від 01.07.2020 року про виконання зобов`язання щодо забезпечення можливості проведення перевірки, відповідно до умов. п. 9.2. Ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року (отримано TOB «ІНСПЕЦПРОМ» 06.07.2020 року), в якій просило відповідно до п. 9.2. Ліцензійного договору, ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, забезпечити можливість проведення перевірки даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві TOB «ІНСПЕЦПРОМ» у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

Згідно Акту про порушення п.9.2 ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016, що датований 13.07.2020 та складений посадовими особами позивача, 13.07.2020 посадовою особою відповідача позивачу було відмовлено у допуску для перевірки.

TOB «ІНСПЕЦПРОМ» направило на адресу TOB «Науково-виробнича фірма «Адрон» претензію № 2 вих. № 423 від 13.07.2020 року, в якій повідомлено про тимчасову неможливість TOB «ІНСПЕЦПРОМ забезпечення перевірки представниками ТОВ «НВФ «АДРОН», зазначено про вилучення документів, які стосуються виробу ЕВП «АДРОС» АШ-01В за Ліцензійним договором №1Л-16 від 18.08.2016 та доцільність вирішення питання про виконання вимог п.9.2 Ліцензійного договору після закінчення карантинних заходів.

16.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача (вих № 17/7/20 від 16.07.2020) попередження про усунення порушень п.9.2 ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016, в якому позивач звертається з письмовим попередженням щодо необхідності негайного виконання відповідачем вимог п. 9.2 ліцензійного договору щодо забезпечення проведення перевірки представниками позивача або надання копії протоколу обшуку разом з доданими до нього описом вилучених документів. При цьому позивач вказав, що у разі не усунення порушень умов п.9.2 ліцензійного договору, останній буде вимушений у відповідності до п. 14.3 ліцензійного договору розірвати ліцензійний договір.

TOB «ІНСПЕЦПРОМ» направило на адресу TOB «Науково-виробнича фірма «Адрон» претензію № 3 вих. № 444 від 22.07.2020 року, в якій повідомлено про невідповідність фактів щодо неможливості проведення перевірки дійсності, наголошено на відсутності документів на підприємстві та зазначено про неможливість розірвання договору в односторонньому порядку.

27.07.2020 позивачем направлено на адресу відповідача (вих № 24/7/20 від 27.07.2020) відповідь на претензію №2 (вих№423) від 13.07.2020, в якій повідомлено, що посилання на неможливість проведення вказаної перевірки у зв`язку з карантином є безпідставними, зазначено, що обмежувальні карантинні заходи не містять жодних обмежень з приводу перевірки одного суб`єкту господарської діяльності іншим, вказано на безпідставність відмови в проведенні перевірки, оскільки у відповідача має бути в наявності примірник протоколу обшуку разом з доданим до нього описом вилучених документів.

Позивачем листом вих № 5/8/20 від 07.08.2020 повідомлено відповідача (отримане останнім 11.08.2020) про розірвання ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016. Підставами розірвання Ліцензійного договору в односторонньому порядку позивачем визначено:

- незабезпечення ліцензіатом можливості проведення перевірки ліцензіаром у відповідності до п.9.2 Ліцензійного договору;

- неусунення порушень умов п.9.2 Ліцензійного договору у визначений ліцензіаром строк;

- безпідставну відмову у проведенні перевірки;

- ненадання доказів в підтвердження відсутності документів у ліцензіата.

Претензією №4/1 (вих533 від 08.09.2020) відповідачем повідомлено позивача про тимчасову неможливість забезпечення перевірки у зв`язку з карантином та відсутністю необхідних для перевірки документів, а також про відсутність правових підстав для розірвання Ліцензійного договору в односторонньому порядку.

Позивач звернувся до Господарського суду Чернігівської області з позовом про заборону вчинення певних дій (позивачем в описовій частині зазначено: позовна заява про припинення порушення прав інтелектуальної власності) та просить заборонити TOB «ІНСПЕЦПРОМ» виготовлення продукту, в тому числі ЕВП «Адрос» АШ-01В, із застосуванням запатентованої корисної моделі згідно патенту України № 87139 від 27.01.2014р. «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями ст. 174 Господарського кодексу України визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України господарські договори укладаються за правилами встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Частиною першою статті 509 Цивільного Кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з відповідними приписами ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відносини, що виникають у зв`язку з набуттям та здійсненням права власності на винаходи (корисні моделі) в Україні, регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

Частинами 1 та 2 ст. 154 Господарського кодексу України встановлено, що відносини, пов`язані з використанням в господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються цим Кодексом та іншими законами. До відносин, пов`язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Об`єктами права інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються винаходи та корисні моделі (ч.1 ст. 155 Господарського кодексу України).

Статтею 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та /або/ майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим законом. Право інтелектуальної власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, може використовувати цей об`єкт на власний розсуд, з додержанням при цьому прав інших осіб; використання об`єкта права інтелектуальної власності іншою особою здійснюється з дозволу особи, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності, крім випадків правомірного використання без такого дозволу, передбачених цим Кодексом та іншим законом; умови надання дозволу /видачі ліцензії/ на використання об`єкта права інтелектуальної власності можуть бути визначені ліцензійним договором, який укладається з додержанням вимог цього Кодексу та іншого закону (ч.ч.2-4 ст.426 Цивільного кодексу України).

Винахід (корисна модель) - результат інтелектуальної діяльності людини в будь-якій сфері технології.

Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 462 Цивільного кодексу України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Обсяг правової охорони визначається формулою винаходу, корисної моделі, сукупністю суттєвих ознак промислового зразка.

За приписами ч. 1 ст. 464 Цивільного кодексу України майновими правами інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок є: 1) право на використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка; 2) виключне право дозволяти використання винаходу, корисної моделі, промислового зразка (видавати ліцензії); 3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню винаходу, корисної моделі, промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання; 4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Майнові права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок належать володільцю відповідного патенту, якщо інше не встановлено договором чи законом ( ч. 2 ст.464 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» встановлено, патент надає його власнику виключне право використовувати винахід (корисну модель) за своїм розсудом, якщо таке використання не порушує прав інших власників патентів. Використання секретного винаходу (корисної моделі) власником патенту має здійснюватися з додержанням вимог Закону України «Про державну таємницю» та за погодженням із Державним експертом.

Відповідно до ч. 5 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» патент надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати винахід (корисну модель) без його дозволу, за винятком випадків, коли таке використання не визнається згідно з цим Законом порушенням прав, що надаються патентом.

Власник патенту має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання винаходу (корисної моделі) на підставі ліцензійного договору, а щодо секретного винаходу (корисної моделі) такій дозвіл надається тільки за погодженням із Державним експертом ( ч.76 ст. 28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Договір про передачу права власності на винахід (корисну модель) і ліцензійний договір вважаються дійсними, якщо вони укладені у письмовій формі і підписані сторонами (ч.8 ст.28 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі»).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.1108 Цивільного кодексу України особа, яка має виключне право дозволяти використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензіар), може надати іншій особі (ліцензіату) письмове повноваження, яке надає їй право на використання цього об`єкта в певній обмеженій сфері (ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності). Ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності може бути оформлена як окремий документ або бути складовою частиною ліцензійного договору.

У ч.1 ст.1108 Цивільного кодексу України встановлено, що за ліцензійним договором одна сторона (ліцензіар) надає другій стороні (ліцензіату) дозвіл на використання об`єкта права інтелектуальної власності (ліцензію) на умовах, визначених за взаємною згодою сторін з урахуванням вимог цього Кодексу та іншого закону.

За приписами ст. 1113 Цивільного кодексу України за договором про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності одна сторона (особа, що має виключні майнові права) передає другій стороні частково або у повному складі ці права відповідно до закону та на визначених договором умовах. Укладення договору про передання виключних майнових прав інтелектуальної власності не впливає на ліцензійні договори, які були укладені раніше.

У відповідності до ст. 1114 Цивільного кодексу України ліцензія на використання об`єкта права інтелектуальної власності та договори, визначені статтями 1109, 1112 та 1113 цього Кодексу, не підлягають обов`язковій державній реєстрації.

Згідно із статтею 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

У статті 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

У відповідності до частини першою та другої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Отже, зазначеною нормою встановлено основне правило щодо можливості припинення зобов`язання лише на підставі договору або закону. При цьому припинення зобов`язання на вимогу однією зі сторін можливе, якщо такі дії вчинені відповідно до вимог закону або передбачені умовами договору.

Приписами ч. 2 ст.1110 Цивільного кодексу України встановлено, що ліцензіар може відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення ліцензіатом встановленого договором терміну початку використання об`єкта права інтелектуальної власності. Ліцензіар або ліцензіат можуть відмовитися від ліцензійного договору у разі порушення другою стороною інших умов договору.

Пунктом 14.3 Ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 сторони погодили право ліцензіара на розірвання договору шляхом відправлення письмового повідомлення ліцензіату в зв`язку з порушенням пунктів, викладені у розділах 2, 7, 9, 10, 12, пунктах 15.3, 15.7 ліцензійного договору.

Позивач посилається на розірвання з 11.08.2020 Ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016 у зв`язку з порушенням відповідачем його умов, а саме п.9.2 зазначеного договору яким передбачено саме право ліцензіара або його представника на перевірку даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального обладнання, субліцензії або технології на підприємстві ліцензіата і його субліцензіатів, за зведеними бухгалтерськими даними та первинними бухгалтерськими документами, при цьому умовами договору не узгоджено строків попередження ліцензіата про проведення ліцензіаром перевірки, а також строків забезпечення ліцензіатом можливості такої перевірки. Як вбачається з умов договору, сторонами не погоджено конкретних строків, щодо порядку виконання умов договору, порушення яких надавало би позивачу беззаперечне право на одностороннє розірвання договору.

Суд приймає до уваги твердження позивача, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, обов`язок ліцензіата щодо забезпечення можливості перевірки даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального, обладнання, субліцензії або технології на його підприємстві повинен був бути виконаний відповідачем у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги.

При цьому судом також враховано, що згідно Постанови Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року ( зі змінами) «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID- 19» на території України з 12.03.2020 року по 31.07.2020 року встановлено карантин. Відповідно до Розпорядження міського голови міста Чернігова № 31-р від 13.03.2020 року, № 32-р від 16.03.2020 року ( зі змінами) «Про заходи щодо запобігання поширенню в м. Чернігові коронавірусу COVID - 19» введено обмежувальні заходи в місті Чернігові. Наказом № 9/1 від 17.03.2020 року введено ряд карантинних заходів щодо запобігання хворобі, в тому числі на час карантину введено заборону на відвідування території, виробничих та офісних приміщень сторонніми особами - не працівниками товариства.

Як вбачається з умов договору, сторонами не передбачено ані порядку, ані строків проведення перевірки даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального, обладнання, субліцензії або технології на його підприємстві в умовах карантину, оголошеного Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020 року ( зі змінами) «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID- 19».

Суд вважає обґрунтованим посилання відповідача про повідомлення ним позивача листами № 423 від 13.07.2020 та №444 від 22.07.2020 про фактичну відсутність документів на підприємстві внаслідок їх вилучення в рамках кримінального провадження № 0000922 від 21.06.2019 року детективами Національного антикорупційного бюро України 21.01.2020 року, що підтверджується ухвалою Вищого антикорупційного суду від11.02.2020.

Додатково судом враховано, що згідно листа Національного антикорупційного бюро України № 0413-252/33532 від 01.11.2021 наданого на запит представника відповідача адвоката Павленка А.В., останньому повідомлено, що документи вилучені 21.06.2020 під час обшуку, на час надання відповіді не повертались посадовим особам відповідача.

Зазначене свідчить про фактичну відсутність документів на підприємстві відповідача внаслідок їх вилучення в рамках кримінального провадження № 0000922 від 21.06.2019 року детективами Національного антикорупційного бюро України 21.01.2020 року.

Таким чином, приймаючи до уваги викладене, суд доходить висновку, що відповідач був позбавлений можливості забезпечити проведення перевірки даних, що відносяться до обсягу виробництва і реалізації продукції за ліцензією і спеціальної продукції та спеціального, обладнання, субліцензії або технології на його підприємстві при фактичній відсутності (вилучені) вказаних документів, а також в умовах карантину.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що у позивача відсутні беззаперечні та однозначні підстави для одностороннього розірвання з 01.01.2019 року ліцензійного договору №1Л-16 від 18.08.2016.

Аналіз пунктів 1.5; 7.1.;7.2; 15.7 Ліцензійного договору № 1Л-16 від 18.08.2016 року, дозволяє дійти висновку, що Ліцензійний договір укладався з метою поставки продукції по експортно-імпортним контрактам, а поставка виробів для потреб оборони України взагалі не передбачала сплату роялті, (заяви про суті справи та судові рішення в господарській справі № 927/664/19, дане питання ретельно досліджувалося при розгляді апеляційної скарги в Північному апеляційному господарському суді 26.02.2020 року). Тому судом враховано, що фактично для перевірки експортних поставок виробів ЕВП «Адрос`АШ-01В необхідно здійснити перевірку документів, що підтверджують здійснення експортно-імпортних операцій TOB «ІНСПЕЦПРОМ».

TOB «ІНСПЕЦПРОМ» не здійснювало поставку ЕВП «Адрос`АШ-01В по експортним контрактам за кордон, що підтверджуються реєстрами аналітичного обліку за період з 01.08.2016 року по 13.08.2020 року по рахункам № 632 «Імпорт», 362 «Експорт» ; 312;333;334.

Оскільки ліцензійний договір №1Л-16 від 18.08.2016 на час розгляду справи не припинений у зв`язку з його розірванням в односторонньому порядку з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АДРОН», тобто є чинним, і між сторонами існують правовідносини, то це виключає можливість застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права.

Окремо судом враховано, що згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан, який в подальшому продовжено до 23.08.2022 року.

Виріб ЕВП «Адрос`АШ-01В є виключно виробом військового призначення, який визначений в Державному оборонному замовлені та Наказом Міністра оборони України № 39 від 23.01.2017 року прийнятий на постачання Збройних Сил України. TOB «ІНСПЕЦПРОМ» є єдиним виробником продукту ЕВП «Адрос`АШ-01В в Україні та єдиним підприємством в Україні, яке здійснює ремонт та гарантійне обслуговування продукту ЕВП «Адрос`АШ-01 В.

Заборона випуску ЕВП «Адрос`АШ-01В в даних умовах унеможливіть здійснення ремонту та гарантійного обслуговування обладнання бойових вертольотів, що використовуються в умовах воєнного стану та активних бойових дій.

За таких обставин в їх сукупності вимоги позивача щодо заборони відповідачу виготовлення продукту, в тому числі ЕВП «Адрос» АШ-01В, із застосуванням запатентованої корисної моделі згідно патенту України № 87139 від 27.01.2014р. «Приглушувач інфрачервоного випромінювання авіаційного газотурбінного двигуна», застосування такого продукту, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення), експорт (вивезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого продукту в зазначених цілях є безпідставними і не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене вище, Господарський суд Чернігівської області вважає, що ним наведені обґрунтування на всі доречні і вагомі доводи, викладені сторонами у заявах по суті справи.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідачем разом з відзивом на позовну заяву подано суду попередній розрахунок суми судових витрат, відповідно до вимог ст.124 Господарського процесуального кодексу України, згідно з яким витрати на правничу допомогу орієнтовно становлять 100000,00грн. Позивачем у відповіді на відзив заперечено проти зазначеного розрахунку. Відповідач 16.12.2021 року подав до суду заяву, в якій зазначив, що докази, які підтверджують витрати на правничу допомогу будуть надані після проголошення рішення по справі в строк встановлений судом.

Відповідно до порядку визначеного ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частиною 1 ст 221 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи викладене вирішення питання про розподіл між сторонами судових витрат буде здійснено судом після надання доказів, що підтверджують розмір понесених витрат відповідною стороною.

Керуючись ст. 42, 46, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 221, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі

Рішення складено та підписано 14.07.2022 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку та у строки, визначені ст. 256 цього Кодексу.

Суддя С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/