ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року м.Дніпро Справа № 904/1099/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Березкіної О.В., Дарміна М.О.

при секретарі судового засідання: Грачова А.С.

представники сторін:

від відповідача за первісним позовом: Харламов Д.В., ордер серія АЕ №1111340 від 20.12.2021 р., адвокат;

від скаржника: Риженко М.С., посвідчення № 481 від 23.02.2021 р., головний спеціаліст відділу;

представник позивача в судове засідання не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 (суддя Ніколенко М.О., м. Дніпро) у справі №904/1099/21

за первісним позовом Підприємства об`єднання громадян "Динамо", м. Дніпро

до Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, м. Дніпро

про визнання права власності на нерухоме майно

та за зустрічним позовом Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, м. Дніпро

до Підприємства об`єднання громадян "Динамо", м. Дніпро

про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Підприємство об`єднання громадян "Динамо" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України про зобов`язання укласти договір оренди на новий строк.

Позивач, 11.03.2021 надав заяву про зміну предмету спору. Наразі позивач просив суд визнати за Підприємством об`єднання громадян "Динамо" право власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська (кол. Щорса), буд. 8 та буд. 8А, а саме: будівлю літ. А-1 загальною площею 179,5 м2, будівлю літ. Б-7 загальною площею 3 242,7 м2 та будівлю літ. А-3 загальною площею 3 842,2 м2.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те що, на підставі акту прийому-передачі від 01.02.2005 Позивачу був переданий в користування спірний об`єкт оренди. За твердженням позивача, станом на 08.02.2021 він продовжує користуватися об`єктом оренди. За таких обставин, Позивач наполягає на тому, що у нього виникло право власності на об`єкт оренди у зв`язку з набувальною давністю.

Через канцелярію суду, 02.04.2021 надійшла зустрічна позовна заява Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України до Підприємства об`єднання громадян "Динамо" про визнання за Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України права власності на об`єкти нерухомого майна - нежитлові будівлі, які знаходяться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська (кол. Щорса), буд. 8 та буд. 8А, а саме: будівлю літ. А-1 загальною площею 179,5 м2, будівлю літ. Б-7 загальною площею 3 242,7 м2 та будівлю літ. А-3 загальною площею 3 842,2 м2.

Зустрічна позовна заява обґрунтована посиланням на те що, Позивач за зустрічним позовом є правонаступником Дніпропетровської обласної ради Української республіканської організації Всесоюзного фізкультурно-спортивного товариства "Динамо", зокрема, всіх прав та обов`язків щодо об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: 49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Костомарівська (колишня назва Щорса), будинок 8 та будинок 8-А; з моменту свого створення та державної реєстрації, а саме з 04.02.1994 відкрито та безперервно користується та володіє цим нерухомим майно, а тому змушений звернутися до суду з даним зустрічним позовом щодо визнання права власності на спірне нерухоме майно за набувальною давністю відповідно до приписів цивільного законодавства.

Ухвалою суду від 06.04.2021 прийнято зустрічну позовну заяву Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України до Підприємства об`єднання громадян "Динамо" про визнання права власності на нерухоме майно до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі №904/1099/21 в задоволенні первісного позову відмовлено.

Витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову покладено на Підприємство об`єднання громадян "Динамо".

Зустрічний позов задоволено. Визнано та зареєстровано за Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України право власності на об`єкти нерухомого майна:

- нежитлову будівлю літ. А-1 загальною площею 179,5 м2 в т.ч. І вимощення та ІІ мостіння, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8-А;

- громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами "Навчально-спортивний комплекс "Динамо" літ. А-3 загальною площею 3 842,2 м2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8;

- громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами "Будівля готелю літера "Б-7" загальною площею 3 242,7 м2, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8.

Стягнуто з Підприємства об`єднання громадян "Динамо" на користь Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України витрати зі сплати судового збору у розмірі 56 837,38 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням суду Дніпровська міська рада подала апеляційну скаргу про скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі №904/1099/21 та ухвалення нового рішення, яким просить відмовити в задоволенні первісного та зустрічного позову в повному обсязі.

При цьому заявник апеляційної скарги посилається на те, що ухвалення оскаржуваного рішення Господарського суду порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпра, оскільки, рішення вплинуло на права Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України.

Судом не було виконано обов`язкові положення ГПК України, згідно з яким на стадії підготовчого провадження судом має бути встановлено, чи залучено усіх суб`єктів до розгляду справи, на права та інтереси яких може вплинути рішення суду.

Отже, при винесені вказаного рішення, суд розглянув справу за відсутності Дніпровської міської ради, не повідомленої належним чином про дату, час та місце судового засідання суду; прийняв рішення без участі Дніпровської міської ради, не залучивши її, як власника земельної ділянки, на якій знаходяться вищезазначені об`єкти нерухомого майна, до участі у справі, тобто прийняв рішення, що стосується прав і обов`язків особи, яка не була залучення до участі у справі.

Позивачем за зустрічним позовом жодним чином не доведено право власності та не надано до суду правовстановлюючих документів па нежитлову будівлю літ. А.-1 загальною площею 179,5 кв. м. в т.ч. І вимощення та II мостіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вмл. Костомарівська бмд 8-; громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Навчально-спортивний комплекс «Динамо» літ. A-З, загальною площею 3 842, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8; громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Будівля готелю» літ. «Б-7». загальною площею 3 242. 7 кв. м.. що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська. буд. 8.

У той же час зі змісту тексту оскаржуваного рішення не вбачається, що Відповідач за зустрічним позовом оспорював або не визнавав право власності Позивача, або що Позивач за зустрічним позовом втратив документ, що засвідчує його право власності.

Позивач за зустрічним позовом, Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, у відзиві на апеляційну скаргу вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, оскаржуване рішення без змін. Зазначає, що судом встановлено наявні у Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України правові підстави для володіння спірним майном.

При цьому Дніпровською міською радою не надано зі свого боку доказів, що підтверджують яким чином порушено чи зачеплено її права та інтереси.

Земельний кодекс чітко встановлює, що будь-якої згоди або волевиявлення власника земельної ділянки, яка знаходиться в користуванні або оренді під час переходу права власності - не вимагається, а отже будь-які права апелянта не можуть бути порушенні, не лише тому, що право комунальної власності не змінюється, але і тому, що законом не передбачена участь апелянта під час набуття права власності на нерухомі об`єкти.

Окрім цього, наголошує на тому, що суб`єкт користування земельною ділянкою за результатом визнання права власності спірним рішенням - не змінюється.

Зазначає, що вказаним нерухомим майном Позивач за зустрічним позовом відкрито користується та розпоряджається з утворення (заснування) як правонаступник Дніпропетровської обласної ради Української республіканської організації Всесоюзного Фізкультурно-спортивною товариства "Динамо.

Фізичною особою - підприємцем Махновським Валентином Леонідовичем, як експертом - інженером з інвентаризації нерухомого майна, на замовлення громадської організації Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" було виготовлено технічні паспорти на спірні об`єкти нерухомого майна.

Крім того, згідно листа Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській. Запорізькій та Кіровоградській областях від 20 вересня 2019 року, об`єкти нерухомого майна держаної форми власності за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Костомарівська. будинок 8 - відсутні.

Згідно листа Департаменту про роботі з активами Дніпровської міської ради від 26 вересня 2019 року, об`єкти нерухомого майна комунальної форми власності за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Костомарівська. будинок 8 - відсутні.

Тобто, спірне нерухоме майно не перебуває ані в державній, ані в комунальній власності.

За таких обставин, право власності на об`єкти нерухомого майна є обґрунтованим.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.11.2021 поновлено Дніпровській міській раді строк на апеляційне оскарження; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі №904/1099/21; зупинено дію оскаржуваного рішення; розгляд справи № 904/1099/21 призначено в судовому засіданні на 20.12.2021.

Ухвалою суду від 20.12.2021 апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без руху з підстави недоплати судового збору до встановленого законом розміру, надано апелянту строк на усунення недоліків: уточнення вимог прохальної частини скарги та, відповідно до вказаного, сплати судового збору. Через наведене судове засідання 20.12.2021 не відбулось.

31.12.2021 до Центрального апеляційного господарського суду апелянтом подано заяву про усунення недоліків, якою уточнено вимоги прохальної частини скарги, зокрема Дніпропетровська міська рада просить скасувати рішення суду від 21.04.2021 у задоволеній частині вимог щодо зустрічного позову, а також надано платіжне доручення № 3299 від 28.12.2021, яким сплачено 81 851,07 грн судового збору, який зараховано до державного бюджету.

Ухвалою суду від 12.01.2022 розгляд апеляційної скарги продовжено та призначено судове засідання на 02.02.2022.

Зважаючи на заявлене позивачем за первісним позовом клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалою суду від 02.02.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 28.02.2022.

Розгляд справи 28.02.2022 не відбувся.

Ухвалою суду від 06.04.2022 розгляд апеляційної скарги призначено на 04.05.2022.

В судовому засіданні 04.05.2022 оголошено перерву до 25.05.2022.

В судовому засіданні 25.05.2022 оголошено перерву до 22.06.2022.

Ухвалою суду від 22.06.2022 витребувано у Комунального підприємства "Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації" Дніпровської міської ради для дослідження оригінал реєстраційної/інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Костомарівська (колишня Щорса), буд. 8; оголошено перерву до 06.07.2022.

В судовому засіданні 06.07.2022 оголошено перерву до 13.07.2022.

В судовому засіданні 13.07.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача за зустрічним позовом та апелянта, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Рішенням Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 27.06.1985 № 349 у відповідності з проектно-кошторисною документацією, погодженою з Головним архітектурно-планувальним управлінням та затвердженою Міністерством внутрішніх справ України, виконком Дніпропетровської міської Ради народних депутатів вирішив відвести господарському відділу УВС облвиконкому земельну ділянку площею 0,52 га по вул. Щорса м. Дніпро для будівництва учбово-методичного центра професійної підготовки особистого складу УВС облвиконкому (т. 2 а.с. 189).

Наказом Управління внутрішніх справ виконкому від 30 грудня 1987 року № 254 призначено державну приймальну комісію з прийняття закінченого будівництвом учбово-методичного центра професійної підготовки особистого складу УВС облвиконкому по вул. Щорса в м. Дніпропетровську (т. 2 а.с. 190).

Наказом Управління внутрішніх справ виконкому від 30 грудня 1987 року № 255 призначено робочу комісію з прийняття закінченого будівництвом учбово-методичного центра професійної підготовки особистого складу УВС облвиконкому по вул. Щорса в м. дніпропетровську» (т. 2 а.с. 191-192).

Відповідно до Акту державної приймальної комісії про приймання закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 1987 року державна приймальна комісія, призначена наказом Управління внутрішніх справ виконкому від 30 грудня 1987 року № 254 прийняла в експлуатацію Учбово-методичний центр УВС за адресою: м Дніпропетровськ, вул. Щорса, 8.

Будівництво здійснювалось СУ-6 треста «Дніпроміськстрой»; проектно-кошторисна документація затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27.03.1985 № 041; замовником будівництва був господарський відділ УВС облвиконкому (т. 2 а.с. 193-199).

Відповідно до листа Міністерства внутрішніх справ Української РСР № 18/2-902 від 31.10.1988 на виконання рішення МВС УРСР (протокол від 30.09.1985) Міністерство внутрішніх справ Української РСР дозволило передачу учбово-методичного центру професійної підготовки особистого складу УВС Дніпропетровського облвиконкому кошторисною вартістю 1 697,8 тис. руб. на баланс Обласної ради «Динамо» (т. 2 а.с. 202).

Згідно Акту приймання-передачі на баланс Обласній раді «Динамо» від УВС Дніпропетровського облвиконкому будівлі учбово-методичного центру професійної підготовки особистого складу УВС основних засобів та товаро-матеріальних цінностей від 05.12.1988 року даний учбово-методичний центр професійної підготовки особистого складу УВС облвиконкому було передано на баланс Обласній раді «Динамо» (т. 2 а.с. 203).

Рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1318 від 16.07.1998 Дніпропетровській обласній Раді Динамо надано у постійне користування земельну ділянку по вул. Щорса, 8 площею 4615 кв.м. для обслуговування навчально-спортивного комплексу Динамо по його фактичному розміщенню (т. 1 а.с. 53).

Право постійного користування оформлено Держаним актом на право постійного користування землею серія ДПД № 75 від 12.08.1998. Акт зареєстровано в книзі держаних актів на право постійного користування землею за номером 000818 (т. 1 а.с. 50-52).

Відповідно до довідки Відділу капітального будівництва Управління МВС України в Дніпропетровській області від 27 травня 2002 року № 31/1-19/ТВ адміністративну будівлю учбово-методичного центра професійної підготовки особистого складу УВС по вул. Щорса, буд.8 в м. Дніпропетровську введено в експлуатацію в 1987 році згідно акту вводу та наказу УВС від 30 грудня 1987 року № 254. Кошторисна вартість 1 697,8 тис. руб. Побудовано за рахунок коштів МВС (аркуш реєстраційної/інвентаризаційної справи № 115).

Відповідно до довідки Дніпропетровської обласної Ради ФСТ Динамо України адміністративна будівля учбово-методичного центра професійної підготовки особистого складу УВС по вул. Щорса, 8 в м. Дніпропетровську є державною власністю, яка введена в експлуатацію в 1987 році та передана на баланс Обласної Ради Динамо.

Листом від 15.04.2002 за № 34 Дніпропетровська обласна Рада ФСТ Динамо України звернулося до КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» з проханням підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської Ради про оформлення права власності та видачу свідоцтва на навчально-спортивний цент «Динамо», розташований по вул. Щорса, 8 в м. Дніпропетровську, у зв`язку з необхідністю належним оформити правовстановлюючі документи на право державної власності.

Розпорядженням Дніпровського міського голови від 15.03.2010 № 131-р «Про присвоєння адреси нежитловій будівлі по вул. Щорса (Кіровський район)» за рекомендаціями головного архітектурно-планувального управління Дніпропетровської міської ради від 04.02.2010 року вих. № 11/92. було присвоєно нежитловій будівлі по вул. Щорса, 8 нову адресу вул. Щорса, 8А (т. 2 а.с. 201).

Відповідно до Статуту Дніпропетровської обласної Ради Динамо від 1993 року, Обласна рада Динамо є територіальною структурною одиницею Українського республіканського фізкультурно-спортивного товариства "Динамо".

Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України зареєстрована на підставі свідоцтва про реєстрацію об`єднання громадян № 61 від 04 лютого 1994 року.

Відповідно до Положення Громадської організації Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України 2016 року та Статуту Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" 2016 року, Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України створена на базі Дніпропетровської обласної ради Української республіканської організації Всесоюзного фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" та є її правонаступником. Місцезнаходженням позивача за зустрічним позовом є адреса: 49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Костомарівська (колишня назва Щорса), будинок 8.

Між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства Динамо України (надалі орендодавець) та Підприємством об`єднання громадян Динамо (надалі орендар) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 01/02-05 від 01.02.2005 (надалі договір).

Відповідно до п. 1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне користування приміщення, а орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користування приміщення, що визначене у цьому договорі (надалі приміщення), та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Пунктом 1.2 договору оренди визначено, що адреса приміщення, що орендується: Україна, м. Дніпропетровськ, вул. Щорса, буд. 8 та буд. 8-А.

Згідно з п. 1.3 договору, загальна площа приміщень, що орендується: 7263 кв.м.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що строк оренди приміщення, що орендується, встановлюється до 31.12.2005 та діє з моменту прийняття приміщення, що орендується, за актом прийому-передачі.

На підставі акту прийому передачі від 01.02.2005 об`єкт оренди був переданий в користування орендарю.

В подальшому, 31.12.2005 між сторонами було підписано додаткову угоду до договору оренди нежитлових приміщень № 01/02-05 від 01.02.2005 (надалі додаткова угода).

Відповідно до умов додаткової угоди, сторони припинили правовідносини за договором оренди нежитлових приміщень № 01/02-05 від 01 лютого 2005 року в зв`язку з закінченням терміну дії договору.

Між сторонами, 31.12.2005 було підписано акт прийому-передачі нежитлових приміщень (нерухомого майна). Відповідно до цього акту, орендар передав, а орендодавець прийняв приміщення та майно в приміщеннях, що знаходяться за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Щорса, будинок 8 та будинок 8-А в зв`язку з припиненням договірних відносин за Договором оренди нежитлових приміщень № 01/02-05.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог за первісним позовом, господарський суд виходив з того, що Позивач за первісним позовом не довів наявності фактичних обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість набуття спірного майна у власність за набувальною давністю.

Задовольняючи зустрічний позов, господарський суд виходив з того, що Позивач за зустрічним позовом є правонаступником Дніпропетровської обласної ради Української республіканської організації Всесоюзного Фізкультурно-спортивного товариства "Динамо", зокрема, всіх прав та обов`язків щодо об`єктів нерухомого майна, що знаходяться за адресою: 49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Костомарівська (колишня назва Щорса), будинок 8 та будинок 8-А; вказаним нерухомим майном Позивач за зустрічним позовом відкрито користується та розпоряджається з утворення (заснування) як правонаступник; спірне нерухоме майно не перебуває ані в державній, ані в комунальній власності.

Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст. 269 ГПК України).

Колегія суддів констатує, що рішення господарського суду оскаржується в частині задоволення зустрічного позову.

Оскільки рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову не оскаржується, тобто не є вимогою апеляційної скарги, тому суд апеляційної інстанції законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову з наступних мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права способам, що встановлено чинним законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Колегія суддів констатує, що Позивачем за зустрічним позовом обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8 та буд. 8а.

Частиною 1 статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Режим нерухомої речі може бути поширений законом на повітряні та морські судна, судна внутрішнього плавання, космічні об`єкти, а також інші речі, права на які підлягають державній реєстрації.

Відповідно до частин 1, 4 статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності.

Як вже зазначалося вище, визнати право власності за набувальною давністю можна лише на чуже майно.

Тобто об`єкт давнісного володіння:

- повинен мати власника;

- або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий).

У першому випадку, коли об`єкт давнісного володіння має власника, відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю має бути попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. При цьому така особа має не визнавати або оспорювати це право позивача, і між сторонами має існувати спір про право, який суд вирішує у порядку позовного провадження.

Проте, господарським судом не враховано відсутність існування між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (Позивачем за зустрічним позовом) та Підприємством об`єднання громадян "Динамо" (Відповідач за зустрічним позовом) спору про право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8 та буд. 8а. з огляду на те, що у відзиві на зустрічну позовну заяву Відповідач за зустрічним позовом визнав зустрічний позов повністю та просив його задовольнити (т. 1 а.с. 201).

У другому випадку, коли попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем у позовах про визнання права власності за набувальною давністю має бути орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 4 ГПК України органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дніпровська міська рада, відповідно до ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представницьким органом місцевого самоврядування.

Статтею 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» гарантується судовий захист прав місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування, які одночасно здійснюють владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, у земельних правовідносинах виступають як представницькі органи суб`єкта власності - народу України, територіальної громади власників землі щодо права розпорядження, притаманного власнику.

Відповідно до ст. 143 Конституції України органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені законом до їх компетенції.

Згідно з ч. 1 ст. 120 ЗК України (у редакції на дату ухвалення оскаржуваного рішення суду) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Оскільки Позивачем за зустрічним позовом у зустрічній позовній заяві:

- не визначено (не зазначено) попереднього власника спірного нерухомого майна;

- зустрічний позов пред`явлено не до попереднього власника нерухомого майна;

- Відповідач за зустрічним позовом не є власником об`єкту давнісного володіння та не вважав себе таким, визнавав та не оспорював право Позивача на спірний об`єкт, внаслідок чого між цими сторонами не існувало спору про право,

колегія суддів вважає, що зустрічний позов пред`явлено до неналежного відповідача, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного колегія суддів погоджується з доводами заявника апеляційної скарги про те, що ухвалення оскаржуваного рішення Господарського суду Дніпропетровської області порушує права та інтереси територіальної громади міста Дніпра, оскільки у позовах про визнання права власності за набувальною давністю, у випадку коли попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, про нього, як попереднього власника, не зазначено у позовній заяві, відповідачем у таких справах має бути орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, в даному випадку Дніпровська міська рада. Тому рішення вплинуло на права Дніпровської міської ради як потенційного відповідача у такій справі, а також як власника земельної ділянки, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 ЦК України.

Отже, при винесені вказаного рішення, суд розглянув справу за відсутності Дніпровської міської ради, не повідомленої належним чином про дату, час та місце судового засідання суду; прийняв рішення без участі Дніпровської міської ради, не залучивши її, як власника земельної ділянки, на якій знаходяться вищезазначені об`єкти нерухомого майна, до участі у справі, тобто прийняв рішення, що стосується прав і обов`язків особи, яка не була залучення до участі у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі N 910/17274/17 підтримала правовий висновок Касаційного цивільного суд у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 1 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц про те, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Статтею 133 ГК України визначено види правового режиму майна суб`єктів господарювання.

Основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління.

Господарська діяльність може здійснюватися також на основі інших речових прав (права володіння, права користування тощо), передбачених Цивільним кодексом України.

Держава забезпечує рівний захист майнових прав усіх суб`єктів господарювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 137 ГК України правом оперативного управління визнається речове право суб`єкта господарювання, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом) для здійснення некомерційної господарської діяльності, у межах, встановлених цим Кодексом та іншими законами, а також власником майна (уповноваженим ним органом).

Як підтверджено матеріалами справи спірне нерухоме майно побудовано за рахунок коштів МВС, будівництво здійснювалось СУ-6 треста «Дніпроміськстрой»; проектно-кошторисна документація затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ УРСР від 27.03.1985 № 041; замовником будівництва був господарський відділ УВС облвиконкому; майно прийнято в експлуатацію державною приймальною комісією, призначеною наказом Управління внутрішніх справ Дніпропетровського виконкому.

В подальшому Громадська організація «Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» України» отримала на баланс спірне нерухоме майно відповідно до листа Міністерства внутрішніх справ Української РСР № 18/2-902 від 31.10.1988 на виконання рішення МВС УРСР (протокол від 30.09.1985); факт передачі майна на баланс оформлено відповідним актом.

Тобто, Позивачем за зустрічним позовом майно від уповноваженого органу отримано на такому правовому режимі майна суб`єктів господарювання, як право оперативного управління.

Отже, Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України є законним титульним володільцем цього майна.

В той же час, позов про право власності за давністю володіння не може пред`являти законний володілець, тобто особа, яка володіє майном з волі власника, крім випадків, визначених частиною 3 статті 344 ЦК України. Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі N 924/925/17 та від 22.05.2018 у справі N 922/1574/17).

Таким чином, пред`явлення зустрічного позову про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8 та буд. 8а, титульним законним володільцем цього майна, є додатковою підставою для відмови в задоволенні даного позову.

Задовольняючи зустрічні позовні вимоги у мотивувальній частині оскаржуваного рішення господарський суд послався на ст. 392 Цивільного кодексу України, відповідно до якої (в редакції на момент ухвалення оскаржуваного рішення) власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, Позивачем за зустрічним позовом жодним чином не доведено право власності та не надано до суду правовстановлюючих документів па нежитлову будівлю літ. А.-1 загальною площею 179,5 кв. м. в т.ч. І вимощення та II мостіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вмл. Костомарівська бмд 8-; громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Навчально-спортивний комплекс «Динамо» літ. A-З, загальною площею 3 842, 2 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська, буд. 8; громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами «Будівля готелю» літ. «Б-7». загальною площею 3 242. 7 кв. м.. що знаходиться за адресою: м. Дніпро, вул. Костомарівська. буд. 8.

У той же час матеріалами справи не підтверджено, та зі змісту тексту оскаржуваного рішення не вбачається, що Відповідач за зустрічним позовом оспорював або не визнавав право власності Позивача, або що Позивач за зустрічним позовом втратив документ, що засвідчує його право власності.

Відповідач за зустрічним позовом навпаки, будучи обізнаним про правомірність (на його думку) дій Позивача в частині права розпорядження своїм об`єктом нерухомого майна, уклав договір оренди нерухомого майна, що прямо виключає можливість допущення того, що Відповідач не визнавав право власності Позивача за зустрічним позовом.

Статут Громадської організації «Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства «Динамо» Україна не може бути підставою виникнення права власності та не підтверджує його право на спірне нерухоме майно за Громадською організацією «Дніпропетровська обласна організація фізкультурно- спортивного товариство «Динамо» України.

Позивач за зустрічним позовом та господарський суд безпідставно ототожнили поняття балансоутримувач та власник майна, оскільки балансоутримувач наділений виключно правом утримання та користування нерухомим майном, та, у жодній мірі не розпорядження ним.

Правова позиція стосовно розрізнення прав балансоутримувача та власника нерухомого майна викладена у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 910/9480/16, від 07.06.2017 у справі № 910/9482/16 та Верховного Суду від 06.09.2018 у справі № 910/7364/18.

Слід зазначити, що Виконавчий комітет Дніпропетровської міської ради у листах від 23.02.2006 №7/22-398 та ід 06.07.2006 № 7/22-1119 неодноразово роз`яснював Позивачу за зустрічним позовом, що «передача на баланс - не є підтвердженням переходу права власності на об`єкт».

Постановою Верховної Ради України від 4 лютого 1994 року N 3943-XII «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР» встановлено, що тимчасово, до законодавчого визначення суб`єктів права власності майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташованого на території України, зазначене майно є загальнодержавною власністю (п. 1).

До законодавчого визначення правонаступників майна загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР Фонд державного майна України здійснює право розпорядження цим майном у процесі приватизації та повноваження орендодавця майнових комплексів підприємств та організацій (їх структурних підрозділів) (ч. 2 п. 3).

Посилання Позивача за зустрічним позовом на лист Комісії з питань молоді Верховної Ради України № 06-16/17-385 від 30 листопада 1992 року, відповідно до якого на Українське республіканське фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» не поширюється дія Постанови ВРУ від 10 квітня 1992 року № 2268- XII «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу РСР, розташовані на території України», а також на лист Комісії з питань економічної політики та управління народним господарством Верховної Ради України № 06-8/10-89 від 29 червня 1994 року, відповідно до якого на Українське республіканське фізкультурно-спортивне товариство «Динамо» не поширюється дія Постанови ВРУ від 4 лютого 1994 року «Про майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу РСР», є безпідставним, оскільки ці листи не є нормативно-правовими актами обов`язковими до виконання.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повістю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права; зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Нез`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права (ст.ст. 344, 392 ЦК України) є підставою для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у цій справі в частині зустрічного позову та прийняття у цій частині нового рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову.

Зважаючи на задоволення апеляційної скарги та відмову у задоволенні зустрічного позову, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на Позивача за зустрічним позовом.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 277, 282-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі №904/1099/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 в частині зустрічного позову у справі №904/1099/21 скасувати.

Прийняти у цій частині нове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, м. Дніпро до Підприємства об`єднання громадян "Динамо", м. Дніпро про визнання права власності на нерухоме майно відмовити у повному обсязі.

Судові витрати за подання зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом (Дніпропетровську обласну організацію фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, м. Дніпро).

В решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2021 у справі №904/1099/21 залишити без змін.

Стягнути з Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України, м. Дніпро на користь Дніпровської міської ради, м. Дніпро витрати по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 85 256,07 грн.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 14.07.2022.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О. Дармін