ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року м.Дніпро Справа № 904/6864/20

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Кощеєва І.М., Іванова О.Г.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін

від позивача: представник не з`явився;

від відповідача: Дігтяр З.В., довіреність №669 від 25.03.2022, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 (повний текст складений 26.01.2022, суддя Загинайко Т.В.) у справі №904/6864/20

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про стягнення 52 922 597 грн 76 коп.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою про стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на свою користь 39 067 630, 91 грн заборгованості, 10 136 503,41 грн пені , 2 062 038,18 грн 3% річних, 1 656 425,26 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/6864/20 закрито провадження у справі в частині стягнення 39 067 630,91 грн заборгованості; з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради стягнуто на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 656 425,26 грн інфляційних нарахувань, 2 062 038,18 грн річних, 1 013 650,34 грн пені, 192 603,91 грн витрат по сплаті судового збору; в решті позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/6864/20 скасовано в частині відмови у стягненні з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 054 601,37 грн пені; прийнято в цій частині нове рішення; стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 054 601,37 грн пені; в решті рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/6864/20 залишено без змін; стягнуто з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 91 228,53 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

28.09.2021 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/6864/20, яке набрало законної сили 22.09.2021, та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2021 у цій справі видані накази.

11.01.2022 від Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради до Господарського суду Дніпропетровської області надійшли заяви про визнання наказів Господарського суду Дніпропетровської від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 задоволено заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (вх. №1371/22 від 11.01.2022) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню та заяву Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (вх. №1374/22 від 11.01.2022) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у відповідних частинах; визнано такими, що не підлягають виконанню:

- наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 про примусове виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 22.09.2021 щодо стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 054 601 грн 37 коп. пені;

- наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 щодо стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 1 656 425 грн 26 коп. інфляційних нарахувань, 2 062 038 грн 18 коп. річних та 1 013 650 грн 34 коп. пені.

Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що погашення основної частини боргу у справі №904/6864/20 відбулося до 01.06.2021, тому на відносини сторін розповсюджуються норми ч. 2 ст. 7 Закону №1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (надалі Закон №1730).

Не погодившись з ухвалою місцевого господарського суду, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 в частині задоволення заяв боржника, відмовити Комунальному підприємству "Теплоенерго" Дніпровської міської ради в задоволенні заяв про визнання наказів Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 такими, що не підлягають виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 054 601,37 грн та 1 013 650,34 грн пені, 2 062 038,18 грн 3% річних, 1 656 425,26 грн інфляційних втрат.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

- наведена заявником ст. 7 Закону №1730 визначає списання нарахованої неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, втім відповідачем не підтверджено факту списання цих коштів, в матеріалах заяви відсутні докази стосовно порядку (механізму) такого списання;

- приписи Закону №1730 не наділяють суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи;

- обов`язок відповідача перед позивачем за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2021 у справі №904/6864/20 є дійсним та не припинений;

- з даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, не вбачається, що боржник (відповідач) включений до нього в частині врегулювання заборгованості саме перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", отже боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730;

- суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права (Закону №1730 та ст. 328 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2022 для розгляду справи №904/6864/20 визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач Орєшкіна Е.В., судді Іванов О.Г., Кощеєв І.М.

14.02.2022 у зв`язку з відпусткою судді Орєшкіної Е.В. для вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антонік С.Г., суддів: Кощеєва І.М., Іванова О.Г.

15.02.2022 у зв`язку з відпусткою судді Іванова О.Г. для вирішення питання витребування судової справи №904/6864/20 апеляційна скарга передана на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Антоніка С.Г., суддів: Кощеєва І.М., Березкіної О.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.02.2022 зазначеною колегією суддів прийнято справу № 904/6864/20 до свого провадження для вирішення питання витребування судової справи; витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи №904/6864/20; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/6864/20.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2022 у справі № 904/6864/20, у зв`язку з виходом з відпустки головуючого судді Орєшкіної Е.В., визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Орєшкіна Е.В, суддів: Кощеєва І.М., Березкіна О.В.

23.02.2022 матеріали справи №904/6864/20 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.03.2022 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 залишено без руху; зазначено про необхідність скаржнику сплатити судовий збір за розгляд апеляційної скарги в сумі 2 481,00 грн.

27.04.2022 від апелянта до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги з доказами сплати судового збору в сумі 2 481,00 грн.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28.04.2022 у зв`язку з виходом з відпустки судді Іванова О.Г. по справі №904/6864/20 здійснений повторний перерозподіл, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді Орєшкіної Е.В., суддів Кощеєва І.М., Іванова О.Г.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.05.2022 зазначеною колегією суддів відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20; розгляд апеляційної скарги призначений в судове засідання на 05.07.2022.

18.05.2022 від відповідача до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 без змін.

Поданий відзив на апеляційну скаргу обґрунтований наступним:

- встановлений Законом №1730-VIII обов`язок списати заборгованість виник у позивача саме з моменту набрання чинності Законом №1639-ІХ, зволікання за умов оплаченого основного боргу за спожиті енергоресурси до 01.06.2021 не може впливати на права відповідача бути вільним від боргів, які підлягають списанню;

- на відміну від приписів Закону №1639-ІХ, законодавець не обмежив дію Закону №1730-VIII на суб`єктів в залежності від включення їх до реєстру;

- ч.1 ст. 7 Закону №1730-VIII в редакції Закону №1639-ІХ є підставою для припинення обов`язку боржника з інших причин, що відповідно до ч.2 ст.328 Господарського процесуального кодексу України є підставою для визнання наказів Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 у визначених частинах такими, що не підлягають виконанню.

У судовому засіданні 05.07.2022 представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 залишити без змін.

Позивач явку представника в судове засідання 05.07.2022 не забезпечив, причин неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №545.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання); процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

В межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється. (Правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 910/8665/17).

14.07.2021 був прийнятий Закон України №1639 "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", який набув чинності 29.08.2021 (надалі Закон №1639).

Зазначеним законом були внесені зміни до Закону №1730 "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (Закон №1730), який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Приписами ст. 2 Закону №1730 в редакції з урахуванням змін, внесених Законом №1639, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

За положеннями ч.1 ст.3 Закону №1730 для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону 1730 зі змінами, внесеними Законом №1639, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи №904/6864/20 у відповідача відсутня перед позивачем заборгованість за газ, поставлений за договором купівлі-продажу природного газу №3687/18-КП-4 від 22.10.2018, що підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 31.05.2021. Таким чином, в межах розгляду справи №904/6864/20 погашення основної частини боргу відбулося до 01.06.2021.

З урахуванням викладеного колегія суддів зазначає, що запровадження в дію ч. 1 ст. 7 Закону №1730 (з врахуванням змін, внесених Законом №1639) встановлює імперативний припис про списання нарахованих неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість, утворену станом на 1 червня 2021 року в разі її погашення до цієї дати. При цьому зазначеною нормою Закону не обумовлено жодної іншої обставини для такого списання, крім набрання чинності цим Законом, що не вимагає узгодження з постачальником газу чи підтвердження останнім, тому і підтвердження відповідачем (боржником) факту списання коштів в даному випадку не вимагається, оскільки обов`язок списати заборгованість виникає у стягувача з моменту набрання Законом №1730 чинності.

Позивач зазначає, що з даних Реєстру, розміщеного на офіційному сайті Мінрегіону, не вбачається, що боржник (відповідач) включений до нього в частині врегулювання заборгованості саме перед Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", отже боржник не є учасником процедури врегулювання заборгованості згідно Закону №1730.

Апеляційний господарський суд відхиляє аргументи позивача, що зі змісту частини першої статті 3 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (в редакції Закону України від 14.07.2021 №1639-IX) для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, тому його дія поширюється лише на учасників, що включені до реєстру.

Колегія суддів зазначає, що сферу дії Закону визначає преамбула та стаття 2 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", у редакції Закону України від 14.07.2021 №1639-IX, відповідно до якої його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ. У цьому Законі прямо не передбачено та не обумовлено, що його положення застосовуються лише до учасників, що включені до реєстру (для порівняння, стаття 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", що регулює подібні правовідносини прямо визначає, що його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості за придбаний у НАК "Нафтогаз України" природний газ, послуги з його розподілу і транспортування та виключно на суб`єктів ринку природного газу, що включені до Реєстру).

З урахуванням викладеного, апеляційний господарський суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що норми статті 7 Закону України від 03.11.2016 № 1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", у редакції Закону України від 14.07.2021 №1639-IX, виключають можливість застосування відносно відповідача відповідальності у вигляді стягнення штрафних та компенсаційних нарахувань, оскільки заборгованість за договором повністю погашена відповідачем до 01.06.2021. У такому разі обставини включення до реєстру не мають значення.

Подібного правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07.06.2022 у справі №920/526/21.

Твердження апелянта з приводу того, що Закон №1730 не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку із прийняттям вказаного Закону, оскільки у ньому відсутня вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання, не заслуговують на увагу.

Як було встановлено судом, накази Господарського суду Дніпропетровської області від 28.09.2021 у справі №904/6864/20 були видані на виконання рішень суду про стягнення з відповідача на користь позивача в тому числі пені, 3% річних, інфляційних втрат, однак, як зазначено вище, така заборгованість фактично відсутня, оскільки підлягає списанню в силу Закону №1730.

Відтак, за відсутності обов`язку у відповідача перед позивачем у зв`язку з його припиненням, колегія суддів вважає, що в силу приписів ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України накази Господарського суду Дніпропетровської області 28.09.2021 у справі №904/6864/20 є такими, що не підлягають виконанню в частині стягнення з Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 4 054 601,37 грн та 1 013 650,34 грн пені, 2 062 038,18 грн 3% річних, 1 656 425,26 грн інфляційних втрат, про що правильно зазначено судом першої інстанції.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що наведені скаржником порушення, допущені судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження, а тому підстави для скасування ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/20 відсутні, що зумовлює залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваної ухвали без змін.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281 284, 287 -289 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/18 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 24.01.2022 у справі №904/6864/18 про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повна постанова складена 07.07.2022.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.Г. Іванов