ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа№ 910/5086/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Коробенка Г.П.

Кравчука Г.А.

при секретарі Вага В.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Погодіна В.О. за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.07.2021 (повний текст складено 13.08.2021)

у справі №910/5086/21 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Системні рішення",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

про стягнення 150 000, 00 грн,

УСТАНОВИВ:

У березні 2021 року Публічне акціонерне товариство "Місто Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Місто Банк" Білої Ірини Володимирівни (далі - позивач, Банк) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Системні рішення" (далі - відповідач) про стягнення 150 000, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за результатами перевірки ознак нікчемності правочинів, що проводилася комісією створеною ПАТ "Місто Банк", у відповідності до вимог статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" було встановлено нікчемність Договору №20/11-18 від 18.11.2020 про надання юридичних послуг на підставі пунктів 1, 3 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За вказаним договором відповідачу було сплачено 1800000,00грн, однак наявні у позивача документи не можуть слугувати належним доказом надання відповідних послуг, у зв`язку з чим позивач просив повернути суму у розмірі 150 000,00 грн, як частини сплачених коштів, на підставі статей 216, 1212 ЦК України.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив проти задоволення позову, посилаючись на те, що ним були у повному обсязі надані передбачені договором юридичні послуги, тому відсутні підстави для визнання договору нікчемним і повернення сплачених за ним коштів.

Третя особа у письмових поясненнях підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14 липня 2021 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, Публічне акціонерне товариство "Місто Банк" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки жоден з актів наданих послуг не містить чіткого переліку виконаних робіт (наданих послуг), а "Реєстр процесуальних документів" не може бути належним доказом надання послуг і всі нібито вчинені відповідачем дії мають загальний характер; в якості доказів наданих послуг відсутні процесуальні документи, які були підготовлені відповідачем; на підставі викладеного позивач зробив висновок, що договір є нікчемним, а здійснення оплати за ним фактично є безоплатним відчуженням майна банку (грошей банку), тому підлягають застосуванню наслідки недійсності (нікчемності) цього правочину.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, у якому підтримала доводи позивача і просить задовольнити скаргу.

Сторони були повідомлені про дату та час розгляду справи в порядку, визначеному статтями 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), шляхом направлення ухвали суду на повідомлені адреси електронної пошти (позивач і третя особа) та телефонограмою (відповідач).

12.07.2022 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з посиланням на неможливість участі в судовому засіданні, ні особисто, ні засобами відеозв`язку, через необхідність за сімейними обставинами виїхати за межі м.Києва з метою убезпечення членів родини.

Відповідно до ч.12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників відповідача і третьої особи, у зв`язку із чим клопотання відповідача відхилено судом.

Представник позивача (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 18.11.2020 між ТОВ "Юридична компанія "Системні рішення", як виконавцем, та ПАТ "Місто Банк", як замовником, був укладений договір №20/11-18 (надалі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язався надати замовнику послуги по юридичному супроводу діяльності замовника у відповідності із його статутними завданнями, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити вартість наданих послуг (п. 1.1 договору).

За умовами п. 1.2 договору виконавець надає наступні послуги: консультації в усній та письмовій формі з питань діючого законодавства України; підготовка проектів договорів, іншої документації, пов`язаної з предметом даного договору; вивчення та консультації з питань відповідності наданих замовником документів чинному законодавству України; представництво інтересів замовника в судах всіх юрисдикцій та інстанцій на основі довіреностей: представництво інтересів замовника на основі довіреностей у відносинах з державними та іншими підприємствами, установами, організаціями з питань діяльності Замовника; участь при проведенні переговорів з контрагентами замовника; дослідження та аналіз фактичних обставин судових справ, стороною яких є замовник, визначення правової позиції по справі; підготовки процесуальних документів - позовних заяв, скарг, клопотань тощо; здійснювати проплати від імені замовника за надання адміністративних та інших послуг у ході надання юридичних послуг.

Згідно із п. 3.1 договору, сума оплати та порядок її здійснення замовником та виконавцем визначається згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) та складає комерційну таємницю та не підлягає розголошенню.

Відповідно до 6.1 договору даний договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 01 березня 2021 року.

20.11.2020 між ПАТ "Місто Банк" та ТОВ "ЮК "Системні рішення" підписаний акт надання послуг №1 за договором №20/11-18 від 18.11.2020, в якому зазначено, що виконавцем (відповідачем) були виконані наступні роботи (надані послуги) - послуги по юридичному супроводу господарської діяльності АТ "Місто Банк" на суму 900 000,00 грн.

02.12.2020 між ПАТ "Місто Банк" та ТОВ "ЮК "Системні рішення" підписаний акт надання послуг №2 за договором №20/11-18 від 18.11.2020, в якому зазначено, що виконавцем (відповідачем) були виконані наступні роботи (надані послуги) - послуги по юридичному супроводу господарської діяльності АТ "Місто Банк" на суму 900 000,00 грн.

На підставі вказаних актів відповідачем були виставлені рахунки-фактури №СФ-0000011 від 20.11.2020 на суму 900 000,00 грн та №СФ-0000012 від 02.12.2020 на суму 900 000,00 грн., які позивачем оплачені у повному обсязі, що підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками.

Також між ПАТ "Місто Банк" та ТОВ "ЮК "Системні рішення" був підписаний Реєстр процесуальний дій та документів здійснених та підготовлених в інтересах АТ "Місто Банк" та справ, по яким підготовлені та надані аналітичні заключення та правова експертиза за договорами про надання юридичних послуг №20-06/17/962 від 17.06.2020 та №20/11-18 від 18.11.2020, в якому наведений детальний перелік послуг, що надавались за вказаними договорами, та затраченого часу на їх надання.

У подальшому, на підставі рішення Правління Національного банку України № 735-рш/БТ від 14.12.2020 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №2086 від 14.12.2020 року "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Місто Банк" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку" призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора АТ "Місто Банк", що визначені Законом, зокрема, статтями 37-39 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", начальнику управління раннього реагування департаменту дистанційного та інспекційного моніторингу діяльності банків Степанець Вікторії Сергіївні строком на один місяць з 15 грудня 2020 року по 14 січня 2021 року (включно).

Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації АТ "Місто Банк" №36 ТА від 15.12.2020 створено Комісію з перевірки правочинів.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №25 від 12.01.2021 "Про продовження тимчасової адміністрації в неплатоспроможному банку АТ "Місто Банк", продовжено строк тимчасової адміністрації неплатоспроможного АТ "Місто Банк" на один місяць з 15.01.2021 року до 14.02.2021 року (включно).

На підставі рішення Правління Національного банку України від 26.01.2021 року №25-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ "Місто Банк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2021 №85 "Про початок процедури ліквідації АТ "Місто Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №159 від 15.02.2021 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" з 22.02.2021 всі повноваження ліквідатора Банку було делеговано провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Білій Ірині Володимирівні.

Наказом від 20.01.2021 №56 ТА було затверджено висновки Комісії з перевірки правочинів, викладені в акті №1 від 20.01.2021 про виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, відповідно до п.п. 1, 3 ч.3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", зокрема, договір №20/11-18 від 18.11.2020.

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було направлено на адресу ТОВ "Юридична компанія "Системні рішення" повідомлення №63 від 25.01.2021 про нікчемність правочину в порядку статей 37, 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з вимогою повернути грошові кошти за нікчемним правочином. Однак, відповідач вказану вимогу залишив без відповіді та реагування.

У зв`язку із викладеними обставинами, оскільки відповідач в добровільному порядку не виконав вимогу та не повернув отримані на підставі нікчемного правочину грошові кошти в сумі 1 800 000,00 грн, позивач звернувся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 150000,00грн безпідставно утримуваних грошових коштів, як частини сплачених коштів із загальної суми 1 800 00 грн.

Заперечуючи проти позову у суді першої інстанції, відповідач посилався на те, що він у повному обсязі надав передбачені договором юридичні послуги, тому відсутні підстави для визнання договору нікчемним і повернення сплачених за ним коштів, на підтвердження чого надані копії документів, які представником відповідача готувались в порядку виконання договору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до висновку про їх безпідставність і необґрунтованість, оскільки договір не підпадає під критерії нікчемності, які зазначені позивачем.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Права та обов`язки між позивачем і відповідачем у даній справі виникли на підставі Договору №20/11-18 від 18.11.2020 про надання юридичних послуг.

Предметом розгляду даного спору є матеріально-правова вимога стягнення частини коштів сплачених за правочином, який позивач вважає нікчемним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 910/24198/16 викладено наступний висновок про застосування норм права, суть якого полягає в тому, що за результатами перевірки, здійсненої відповідно до статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи Банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу Банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини 2 статті 215 ЦК України та частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб") незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною 2 статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів Банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ Банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом Банку, який прийнято особою, що здійснює повноваження органів управління та контролю банку, спрямованим на збереження активів і документації банку та який діє у межах цієї юридичної особи.

За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 902 ЦК України встановлено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

За змістом статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, договір надання послуг є двостороннім правочином, за яким обов`язку виконавця з надання певної послуги кореспондується обов`язок замовника з її оплати.

Відповідно до ч. 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Дослідивши умови договору, суд приходить до висновку, що на його виконання сторонами вчинялись певні дії, зокрема, сторонами підписані та скріплені печатками сторін акти надання послуг, та відповідно, позивачем оплачені такі послуги.

У актах замовник (Банк) вказав, що не має претензій по об`єму, якості та строкам виконаних робіт (надання послуг) за вказаним договором, що свідчить про те, що виконавцем виконані, обумовлені у цьому договорі зобов`язання, що також підтверджується фактичною сплатою замовником виконавцю за отримані від нього послуги.

Крім того, сторонами договору підписаний та скріплений печатками реєстр процесуальних дій та документів, здійснених та підготовлених в інтересах ПАТ "Місто Банк" ТОВ "ЮК "Системні рішення", та справ, по яких підготовлені та надані аналітичні заключення та правова експертиза за договорами про надання юридичних послуг, в тому числі й за договором №20-06/17/962 від 17.06.2020 та за договором №20/11-18 від 18.11.2020. Відповідачем також надані копії документів, які складались ним на виконання договору.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про те, що сторонами договору про надання юридичних послуг досягнуто мети укладеного між ними договору - надання виконавцем та отримання замовником юридичних послуг, отримання виконавцем плати від замовника за надані останньому юридичні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що обґрунтовуючи підстави позову, позивач послався на нікчемність вказаного договору відповідно до ч.ч. 1 та 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, відповідно до ч.ч. 1 та 3 вказаної норми правочин є нікчемним у разі якщо:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних вимог;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Право Уповноваженої особи Фонду визнавати правочини (договори) нікчемними не є абсолютним, а кореспондується з обов`язком встановити перед прийняттям рішення щодо цього обставини, з якими Закон пов`язує нікчемність правочину. Одного лише твердження про нікчемність правочинів вочевидь недостатньо для визнання їх такими, оскільки останнє, у випадку, який розглядається, нівелюється протилежним твердженням особи про дійсність правочинів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16.

В свою чергу, вирішуючи по суті переданий на розгляд господарського суду спір про визнання недійсним договору, суд повинен з`ясувати, зокрема, підстави для визнання його недійсним, оскільки недійсність правочину може наступати лише з певним порушенням закону.

Загальні підстави визнання недійсними угод і настання відповідних наслідків встановлені статтями 215, 216 ЦК України.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

З правової конструкції норми п. 1 та п. 3 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (на які посилається позивач в обґрунтування підстав визнання правочину нікчемним) випливає, що нікчемним є правочин, якщо: 1. Банк безоплатно здійснив відчуження майна; 3. Банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав майно за цінами, що відрізняються від звичайних на 20%.

При цьому, ані в позовній заяві, ані в повідомленні про нікчемність від 25.01.2021, адресованому ТОВ "ЮК "Системні рішення", ані в Наказі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "Місто Банк" від 20.01.2021 "Про затвердження результатів перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет нікчемності", позивачем, виходячи із вказаних пунктів статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на які позивач посилається в обґрунтування нікчемності вказаного договору, не конкретизовано, в чому саме полягає нікчемність договору, тобто, позивачем не зазначено, що Банк здійснив або безоплатно відчужив своє майно (грошові кошти), або ж вартість послуг за вказаним договором відрізняється від звичайних цін на ринку на 20%.

З аналізу умов договору вбачається, що обов`язок Банку оплатити надані позивачем послуги виникає у зв`язку саме з наданням таких послуг, які, як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним господарським судом, були надані відповідачем Банку, про що свідчить, зокрема, акти надання послуг, а Банком, в свою чергу, - оплачені, про що свідчить виписка з особового рахунку відповідача.

Разом з цим, позивачем не додано до матеріалів справи доказів того, що банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Таким чином, є вірним висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не доведено, що укладений договір не був спрямований на набуття, зміну або припинення цивільних правовідносин між сторонами, або ж дії сторін за договором при його укладенні або виконанні суперечили якимось чином законодавству, зокрема, п.п. 1, 3 ч. 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", на які посилається позивач в обґрунтування визнання договору нікчемним та застосування наслідків нікчемності цього правочину.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, враховуючи наведені норми чинного законодавства та умови договору, апеляційний господарський суд вважає юридично правильним висновок суду першої інстанції про те, що укладений між сторонами договір не підпадає під критерії нікчемності, визначені п.п.1, 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з урахуванням приписів ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції.

Суд першої інстанції повно встановив суттєві для справи обставини, дослідив та правильно оцінив надані сторонами докази, вірно кваліфікував спірні правовідносини та правильно застосував до них належні норми матеріального і процесуального права, а тому рішення Господарського суду міста Києва законне та обґрунтоване, отже, підстави для його скасування відсутні.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Місто Банк" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14липня 2021 року - без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.07.2022.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Г.П. Коробенко

Г.А. Кравчук