ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Справа№ 910/13501/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Агрикової О.В.

Чорногуза М.Г.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021

у справі №910/13501/21 (суддя Сівакова В.В.)

за позовом Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Комунального некомерційного підприємства Київська міська клінічна лікарня № 7 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про зобов`язання вчинити дії

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача: Вітвіцька К.В.;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Бойко Ю.Ю.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року Департамент охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації (далі також -Департамент) звернувся до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» (далі також -Товариство),за участі Комунального некомерційного підприємства «Київська міська клінічна лікарня № 7» виконавчого органу Київської міської ради Київської міської державної адміністрації (далі також - Клінічна лікарня №7) у якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» у місячний строк безоплатно усунути недоліки товару - системи рентгенівські діагностичні дистанційно-керовані цифрові (37645 стаціонарна основна діагностична рентгенівська система, цифрова), поставлені згідно умов договору про закупівлю товарів за державні кошти від 28.11.2019 № 181.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21 позовні вимоги задоволено повністю. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» в місячний строк безоплатно усунути недоліки товару - системи рентгенівські діагностичні дистанційно-керовані цифрові, поставлені згідно умов договору про закупівлю товарів за державні кошти від 28.11.2019 № 181.Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» на користь Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 2 270,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції вмотивовано встановленими судом обставинами поставки у 2019 році Товариством з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» (відповідач) Комунальному некомерційному підприємству Київської міської клінічної лікарні № 7 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) товару, який станом на 2021 рік досі не введено в експлуатацію у зв`язку з постійними та триваючими несправностями. Судом констатовано, що поставлений за договором товар не відповідає вимогам щодо його якості, а отже не може бути використаний за цільовим призначенням. Суд також виходив з того, що відповідно до п. 2.5 договору якщо протягом терміну, зазначеного в п. 2.4, товари виявляються дефектними або такими, що не відповідають умовам цього договору, Учасник зобов`язаний замінити дефектні товари протягом 10 днів. Всі витрати, пов`язані із заміною товарів неналежної якості, несе Учасник.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить призначити у справі судову технічну експертизу, скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог за апеляційною скаргою Товариство посилається на те, що судом достеменно не з`ясовано наявність недоліків у рентгенівському обладнанні, придбаному позивачем на користь третьої особи. На переконання Товариства, самого лише листування сторін з цього приводу - недостатньо. Суд, вочевидь не володіє спеціальними знаннями у цій сфері, тому мав би, для з`ясування цього питання, призначити судову експертизу. Судом також залишено поза увагою і ту обставину, що недоліки, про якій йдеться у позовній заяві Товариством усунуто ще до розгляду судом спору по суті. Так, у клопотанні від 08.11.2021 Товариство наполягало на необхідності відкладення підготовчого засідання у зв`язку із необхідністю підписання ніж ним та Клінічною лікарнею №7 акту приймання-передачі виконаних робіт (ремонт рентгенівського апарату). Інші супутні недоліки рентгенівського апарату, які були виявлені під час пуско-налагоджувальних робіт після усунення заявлених у позові недоліків, за доводами відповідача, не входили до предмету доказування, і їх наявність не могла бути підставою для задоволення позовних вимог.

Серед іншого, заявник апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції в резолютивній частині рішення не вказав, які саме недоліки має усунути Товариство у місячний строк. За аргументами відповідача, таке формулювання резолютивної частини судового рішення створює невизначеність, та в разі набрання судовим рішенням законної сили, зробить неможливим його виконання. Вказівка на конкретні недоліки обладнання є істотною обставиною у справі. Судовий захист має бути ефективним, тобто таким, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів. Такому критерію оскаржуване судове рішення не відповідає.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21 залишено без руху та надано скаржникові строк для усунення недоліків, допущених останнім при поданні апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21, розгляд апеляційної скарги призначено на 23.03.2022.

23.03.2022 судове засідання не відбулося у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.04.2022 розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21 призначено на 15.06.2022.

У судове засідання 15.06.2022 відповідач не з`явився, свого уповноваженого представника не направив, підтвердження щодо отримання останнім ухвали про виклик в судове засідання в суду відсутнє.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 розгляд апеляційної скарги відкладено на 29.06.2022.

Відповідач свого уповноваженого представника в судове засідання не направив, про день, місце та час розгляду справи повідомлявся шляхом направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2022 про відкладення розгляду справи №910/13501/21 на електронну пошту відповідача в порядку, визначеному ст. 6 ГПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

Водночас, колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обговоривши питання щодо можливості розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача, явка якого в судове засідання обов`язковою не визначалась, заслухавши думку учасників справи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила здійснити розгляд скарги без його участі.

В судовому засіданні представник позивача та третьої особи заперечили проти вимог апеляційної скарги, вказуючи на її необґрунтованість та безпідставність її доводів, у зв`язку з чим просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Щодо заявленого скаржником клопотання про призначення експертизи представники позивача та третьої особи заперечили повністю, просили суд відмовити у його задоволенні.

Як убачається із матеріалів апеляційної скарги, Товариством у прохальній частині апеляційної скарги заявлено клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи, проведення якої доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експерта Товариство просило поставити наступні питання: Чи містить недоліки Система рентгенівська діагностична дистанційно-керована цифрова (37645 Стаціонарна основна діагностична рентгенівська система, цифрова, торгівельна назва «Рентгенівська система DEDALUS MB, IMX-IA виробник: IMAGO RADIOLOGY SRL, Італія), яка поставлена Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня № 7» на підставі договору №181 про закупівлю товарів за державні кошти від 28.11.2019, якщо містить, то який характер та причини таких недоліків?

Відповідно до ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України (далі також - ГПК України) суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Отже, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається тільки у разі, коли висновки експерта не можуть замінити інші докази, які знаходяться у матеріалах справи чи неможливо застосувати інші засоби доказування. У противному випадку це є затягуванням справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали справи містять листування сторін щодо наявності недоліків у роботі рентгенівського апарату, поставленого Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня № 7» на підставі договору №181 про закупівлю товарів за державні кошти від 28.11.2019. Жодна зі сторін, у тому числі і Товариство не заперечує цю обставину. Характер недоліків, враховуючи предмет та підстави позовних вимог, не входять до предмету доказування у справі, що переглядається.

До того ж, за змістом ч.3 ст. 269 ГПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Розглядаючи заявлене товариством клопотання, колегія суддів також враховує, що за своєю природою, висновок експерта у справі - є новим доказом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 99 та ч.3 ст. 269 ГПК України, а також оскільки Товариством у заявленому клопотанні не обґрунтовано неможливість подання висновку експерта до суду першої інстанції, як і не вказано обставини, які унеможливили звернення до суду першої інстанції із аналогічним клопотанням, беручи до уваги наявність у матеріалах справи достатнього обсягу доказів, які підтверджують наявність недоліків у роботі рентгенівського апарату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого Товариством у прохальній частині апеляційної скарги клопотання про призначення у справі судової технічної експертизи.

29.06.2022 у судовому засіданні колегією суддів також було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, наявні у справі, врахувавши пояснення надані учасниками справи в судових засіданнях, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Євромедпроект» задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.11.2019 між Департаментом охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» (учасник, відповідач) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 181 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору учасник зобов`язується у 2019 році поставити замовнику, а замовник - прийняти та оплатити 33110000-4 Візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (рентгенівські апарати, 6 лотів), зазначені в специфікації (додаток 1) (далі - товар), а саме:

лот 5 - Система рентгенівська діагностична дистанційно-керована цифрова (37645 Стаціонарна основна діагностична рентгенівська система, цифрова) - 3 од.

Згідно з п. 1.2 договору найменування, кількість, ціна за одиницю та загальна сума товарів зазначені в специфікації (додаток 1).

Предметом спору у справі, що переглядається, є вимога позивача, обґрунтована умовами договору про закупівлю товарів за державні кошти від 28.11.2019 № 181 та нормою ч.1 ст.678 ЦК України про безоплатне усунення недоліків поставленого товару.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам сторін, суд першої інстанції мотивовано виходив з того, що згідно з п. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Норма ст. 712 ЦК України встановлює, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Здійснення позивачем поставки товару, а відповідачем його прийняття підтверджується видатковою накладною, яка підписані обома сторонами.

Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2019 та до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

Згідно специфікації (додаток 1) відповідач мав поставити наступний предмет закупівлі: Систему рентгенівську діагностичну дистанційно-керовану цифрову (37645 Стаціонарна основна діагностична рентгенівська система, цифрова); торгівельна назва товару рентгенівська система DEDALUS MB, IMX-IA у комплекті з принтером для автоматичного друку сухих медичних плівок DryStar 5302; виробник, країна: IMAGO RADIOLOGY SRL, Італія, AgfaHealthCare N.V. Бельгія; у кількості 3-х комплектів загальною вартістю 24.822.000,00 грн.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору строк поставки товарів: протягом 2019 року (не більше 30 днів з дати отримання письмової заявки замовника). Місце поставки товарів: заклади охорони здоров`я м. Києва.

10.12.2019 позивачем було вручено відповідачу заявку на постачання товарів за № 061-694/тк, в якій просив здійснити поставку обладнання до закладів охорони здоров`я згідно запропонованого додатку, а саме:

Київська міська клінічна лікарня № 7 (м. Київ, вул. Котельникова, 95) - 1 од.;

Київська міська клінічна лікарня № 9 (м. Київ, вул. Ризька, 1) - 1 од.;

Київська міська клінічна лікарня № 10 (м. Київ, пр-т. Голосіївський, 59-б) - 1 од.

Згідно зі ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач передав, а відповідач прийняв товар загальною вартістю 24822000,00 грн, що підтверджується видатковою накладною № 22 від 24.12.2019.

24.12.2019 позивачем було передано товар до закладів охорони здоров`я наступним чином:

- згідно видаткової накладної № 1 від 24.12.2019 товар у кількості однієї одиниці передано Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня № 9»;

- згідно видаткової накладної № 2 від 24.12.2019 товар у кількості однієї одиниці передано Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня № 10»;

- згідно видаткової накладної № 3 від 24.12.2019 товар у кількості однієї одиниці передано Комунальному некомерційному підприємству «Київська міська клінічна лікарня № 7» (далі - третя особа).

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунки проводяться відповідно до статті 49 Бюджетного кодексу України шляхом оплати замовником вартості товарів, зазначених в специфікації до цього договору, після їх отримання та згідно пред`явленої учасником видаткової накладної.

Позивачем відповідно до умов договору перераховано відповідачу кошти за поставлений товар у розмірі 608.954,00 грн згідно платіжного доручення № 18165 від 26.12.2019 та у розмірі та 24.213.046,00 грн згідно платіжного доручення № 181166 від 26.12.2019.

Отже, матеріалами справи підтверджується виконання сторонами умов договору №181 від 28.11.2019 в частині поставки відповідачем Клінічній лікарні №7 рентгенівського апарату та повну оплату позивачем вартості поставленого товару.

Згідно з п. 2.1 договору учасник гарантує якість товарів, що постачаються.

Товари, що постачаються, мають необхідні сертифікати, інструкції (настанови) українською мовою; супроводжуються документами щодо найменування (в т.ч. торгівельного), кількості, номерів серій, термінів придатності, форми, виробника. Кожна серія супроводжується сертифікатом якості, виданим виробником або іншим уповноваженим представником (п. 2.2 договору).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Нормою ст. 675 ЦК України встановлено, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Гарантія якості товару поширюється на всі комплектуючі вироби, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГК України гарантійний строк експлуатації обчислюється від дня введення виробу в експлуатацію, але не пізніше одного року з дня одержання виробу покупцем (споживачем), а щодо виробів народного споживання, які реалізуються через роздрібну торгівлю, - з дня роздрібного продажу речі, якщо інше не передбачено стандартами, технічними умовами (у разі наявності) або договором.

Відповідач у своєму гарантійному листі від 24.10.2019 гарантував, що гарантійний термін обслуговування запропонованого ним товару, згідно предмету закупівлі « 33110000-4 Візуалізаційне обладнання для потреб медицини, стоматології та ветеринарної медицини (рентгенівські апарати, 6 лотів) в тому числі по лоту 6 - Система рентгенівська діагностична дистанційно-керована з плоским детектором (37645 Стаціонарна основна діагностична рентгенівська система, цифрова) - 3 од. становитиме не менше 12 місяців з моменту введення в експлуатацію.

Матеріалами справи також підтверджується, що поставлене Товариством у 2019 році Клінічній лікарні №7 обладнання (рентгенівський апарат), ні станом на момент звернення позивача до суду у серпні 2021 року, ні станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції у грудні 2021 року, ні на час перегляду справи у суді апеляційної інстанції у 2022 році, в експлуатацію так і не було введено. Тобто протягом близько двох з половиною років Клінічна лікарня позбавлена можливості користуватись придбаним на її користь рентгенівським апаратом.

Ця обставина відповідачем не заперечується.

Так, наявним у матеріалах справи листуванням сторін підтверджується наявність у поставленого обладнання технічних несправностей, які унеможливлюють використання апарату за призначенням.

Так, відповідач листом № 06-0420 від 15.04.2020 повідомив третю особу про те, що станом на 15.04.2020 поставлене обладнання змонтовано, виконується налагоджування і запуск, але для введення обладнання в експлуатацію необхідне отримання оновленого програмного забезпечення від виробника обладнання IMAGO RADIOLOGY SRL, Італія. Проте, у зв`язку з карантинними обмеженнями, що діють в Італії вже понад місяць, виробник не має змоги швидко надати необхідне програмне забезпечення і як результат виникла затримка з введенням обладнання в експлуатацію.

Третя особа звернулась до відповідача з листом № 110-656/01 від 04.05.2020 з проханням надати відповідь щодо строків закінчення монтажу, проведення робіт по запуску та налагодженню обладнання рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА.

Відповідач листом № 15-0720 від 13.07.2020 повідомив третю особу про те, що під час монтажу обладнання виявлено несумісність поставленої від виробника плати К901501 pcbs для LCD з іншими компонентами системи, у зв`язку з чим неможливо повністю закінчити монтаж рентгенівської системи до моменту заміни плати на сумісну.

Третя особа звернулась до позивача з листом № 110-1178/01 від 28.08.2020 в якому повідомила про наявність в лікарні рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА, яка не використовується у зв`язку з тим, що неможливо повністю закінчити монтаж рентгенівської системи з-за несправності плати консолі, що потребує заміни її на сумісну з системою. Від ТОВ «Євромедпроект» періодично отримує інформаційні листи щодо подовження термінів виконання монтажу та введення обладнання в експлуатацію, які в свою чергу підкріплені аналогічними листами від виробника обладнання IMAGO RADIOLOGY SRL.

Третя особа звернулась до відповідача з листом № 110-1353/01 від 06.10.2020 з проханням вказати строки запуску та введення в експлуатацію обладнання рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА.

Відповідач листом № 21-1120 від 21.11.2020 повідомив третій особі, що для завершення виконання монтажних робіт рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА, потрібно оновити програмне забезпечення мікроконтролерів наступних блоків елементів: плата інтерфейсу (2 шт.), плата модулів безпеки (1 шт.), плата мотор драйверів (1 шт.), плата перетворювачів інтерфейсу (1 шт.). Оновлення програмного забезпечення може бути виконано в виробничих умовах сервісного центру нашої компанії. Виконання цієї операції безпосередньо в лікарні неможливе з технічних причин. Просив надати дозвіл на вилучення цих плат. В термін у 10 (десять) робочих днів гарантував повернення плат.

У матеріалах справи наявні листи третьої особи до відповідача № 110-179/01 від 05.02.2021 та № 110-211/01 від 15.02.2021, в яких третя особа запитувала щодо строку коли буде введено обладнання в експлуатацію; а також чому у визначений термін не повернуто передані відповідачу п`ять плат.

Відповідач листом № 04-0421 від 06.05.2021 повідомив третю особу, що в січні 2021 року рентгенівська система DEDALUS MB, ІМХ-ІА була змонтована та наразі може працювати в режимі обмеженої функціональності, оскільки не працює механічне переміщення столу у зв`язку з неполадкою приводу модуля переміщення. В даний час вирішується питання про відновлення коректної роботи механічного приводу столу за рахунок оновлення програмного забезпечення, а у разі якщо дане оновлення не вирішить проблему, буде безпосередня заміна самого приводу. Складність вирішення питання полягає в тому, що рентгенівська система складається з багатьох комплектуючих частин, які повинні узгоджено працювати і оновлення ПЗ одних компонентів може призвести до виходу з ладу в роботі інших складових, з чим відповідач і зіткнувся під час введення в експлуатацію даного обладнання. За попереднім розрахунком пусконалагоджувальні роботи мають бути завершені у термін до чотирьох тижнів. Зазначив що плати, які були надані на вимогу листа № 21-1120, вже повернені та встановлені до системи, що дозволило завершити її монтаж. Акт щодо повернення плат було передано в лікарню разом з платами. Також відповідач зазначив, що не відмовляється від виконання своїх зобов`язань та докладає максимальних зусиль для скорочення терміну виконання пуско-налагоджувальних робіт та прискорення введення обладнання в експлуатацію.

У відповідь на даний лист третя особа листом № 110-752/01 від 12.05.2021 повідомила відповідача, що без доопрацювання проблемних питань, а саме: не працює переміщення столу у зв`язку з неполадкою в приводі модуля, потребується оновлення програмного забезпечення або заміна модуля переміщення, відсутня узгоджена робота комплектуючих частин рентгенівської системи, незавершені пуско-налагоджувальні роботи, відсутнє навчання медперсоналу, обладнання не введено в експлуатацію, не можливо використовувати рентгенівську систему DEDALUS MB, ІМХ-ІА.

Відповідач звернувся до третьої особи з листом № 09-0721 від 02.07.2021, в якому просив надати дозвіл на демонтаж редуктора і механізму приводу переміщення столу від рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА для виконання ремонтних робіт та зазначив, що ремонтні роботи планує виконати протягом 7 робочих днів з дати отримання вказаних компонентів.

Відповідач листом № 10-0721 від 27.07.2021 повідомив третю особу про завершення робіт з монтажу та введення в експлуатацію рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА та просив підписати акт приймання-передачі виконаних робіт від 27.07.2021 повернувши один підписаний екземпляр відповідачу.

Листуванням сторін, доданим третьою особою під час підготовчого засідання, але до розгляду справи по суті, тобтолистуванням, яке відбулось уже після звернення Департаменту до суду також підтверджується неможливість використання поставленого Товариством Клінічній лікарні №7 обладнання у зв`язку із технічними несправностями цього обладнання.

Так, третя особа зверталась до відповідача з листами № 110-1122/01 від 02.08.2021 та № 110-1193/01 від 18.08.2021 якими повідомлено відповідача, що підписати акт приймання-передачі виконаних робіт не вбачається можливим у зв`язку з не проведенням навчання медичного персоналу на робочому місці.

Третя особа звернулась до відповідача з листом № 110-1373/01 від 01.10.2021 з проханням провести аналіз технічних несправностей рентгенівської системи DEDALUS MB, ІМХ-ІА та надати акти ТО інженером та планом їх усунення.

Третя особа зверталась до відповідача з листами № 110-1441/01 від 18.10.2021, № 110-1485/01 від 26.10.2021 та № 110-1501/01 від 01.11.2021 в яких повідомляла, що рентгенівська система DEDALUS MB, ІМХ-ІА з 12.10.2021 не працює з технічних причин та просила вирішити технічні проблеми.

Статтею 187 ЦК України визначено, що складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Водночас, стаття 188 ЦК України вказує нам на те, що якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 6.3.2 договору учасник зобов`язаний забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

Надаючи оцінку наявному у матеріалах справи листуванню сторін, колегія суддів приходить до висновку, що поставлений Товариством Клінічній лікарні №7 товар (рентгенівське обладнання) містить недоліки, які унеможливлюють введення обладнання в експлуатацію, а отже, і роблять неможливим використання цього обладнання за призначенням.

Як уже було зауважено, матеріали справи не містять ні доказів введення поставленого за договором №181 від 28.11.2019 обладнання в експлуатацію, ні доказів використання такого обладнання за призначенням.

В апеляційній скарзі Товариство ставить питання про необґрунтованість судового рішення у зв`язку з недостатньою доведеністю обставини наявності недоліків у поставленому обладнанні. Самого лише листування, за доводами Товариства - недостатньо і суд мав би призначити з цього питання судову експертизу.

Колегія суддів визнає вищенаведені аргументи Товариства непереконливими.

Так, у частині третій статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

У силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України), обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Матеріалами справи підтверджується, що Товариством не подано жодного доказу на спростування доводів Департаменту та Клінічної лікарні №7 як про наявність недоліків у поставленому обладнанні, так і про неможливість використовувати його за призначенням.

Колегія суддів також не бере до уваги доводи Товариства про те, що останнє не ухилялось від проведення ремонтних робіт,оскільки, як підтверджується матеріалами справи, протягом більше, ніж двох років Клінічна лікарня №7 позбавлена можливості використовувати отримане обладнання, а поставка товару належної якості, як і необхідність усунення будь-яких недоліків, що унеможливлюють використання обладнання є обов`язком Товариства у силу вимог закону та взятих на себе за договором №181 зобов`язань.

Тому, готовність здійснити ремонт не може розглядатись судом як підстава для відмови від позову або відстрочення виконання зобов`язань за договором.

Згідно зі статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з`ясування фактичних обставин справи має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 ГПК України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд, в ході касаційного перегляду судових рішень, неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який у рішенні від 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyondreasonabledoubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Розглядаючи справу в апеляційному порядку, колегія суддів зазначає, що наведенні вище правові висновки узгоджуються з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.01.2021 у справі №922/51/20, від 04.03.2021 у справі №908/1879/17 та від 21.04.2021 у справі №910/701/17.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, правові позиції Верховного Суду щодо стандартів доказування, а також оскільки предметом позову є зобов`язання Товариства виконати взяті на себе за договором зобов`язання шляхом безоплатного усунення недоліків поставленого товару, то колегія суддів вважає, що наявне у матеріалах справи листування сторін щодо наявності у поставленого обладнання недоліків, за умови відсутності доказів введення обладнання в експлуатацію або ж використання цього обладнання за призначенням, є достатніми та належними доказами у справі.

Колегія суддів також звертає увагу Товариства на те, що чинним ГПК України обов`язок збирання та подання доказів покладено на сторін у справі, а не на суд. Тобто саме Товариство мало поставити питання про необхідність проведення експертизи ще у суді першої інстанції.

Зі змісту ч. 1 статті 678 Цивільного кодексу України вбачається, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Законом України «Про захист прав споживачів» встановлено, що належна якість товару, роботи або послуги -це властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем (п. 13 ч. 1 ст.1 Закону).

Відповідно, товаром неналежної якості є товар, який не відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах, та умовам договору із споживачем.

Пунктом 13 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначено, що істотним недоліком є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак:

а) він взагалі не може бути усунутий;

б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів;

в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Розглядаючи спір, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність у поставленого Товариством Клінічній лікарні №7 обладнання недоліків. А враховуючи, що протягом більше, ніж двох років лікарня позбавлена можливості використовувати отримане обладнання за призначенням, такі недоліки, з огляду на положення п.13 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» носять характер істотних.

Відповідно до частини 3 статті 680 Цивільного кодексу України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.

Строки повідомлення продавця про наявність недоліків у товарі регулюються ст. 688 Цивільного кодексу України, строки позовної давності, що застосовуються до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару - ст. 681 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 688 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Пунктами 9.1. та 9.2. договору передбачено, що у випадку виникнення спорів або розбіжностей сторони зобов`язуються вирішувати їх шляхом взаємних переговорів та консультацій. У разі недосягнення сторонами згоди спори (розбіжності) вирішуються у судовому порядку.

Як встановлено судом та не заперечується відповідачем, у межах строків, встановлених ст.. 688 ЦК України, позивач звертався до відповідача з вимогами № 061-4144/08.02 від 15.04.2021, № 061-4937/08.02 від 07.05.2021 щодо проведення у стислі терміни пуско-налагоджувальних робіт та введення обладнання в експлуатацію; з претензією № 061-6709/10 від 16.06.2021, в якій просив у 10-денний термін здійснити пуско-налагоджувальні роботи та ввести в експлуатацію товар, поставлений третій особі, або замінити його на товар належної якості.

З огляду на те, що гарантійний строк на обладнання починає обчислюватись з моменту введення відповідного обладнання в експлуатацію, документальне підтвердження чого відсутнє, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач звернувся до відповідача з вимогами щодо недоліків обладнання без порушення строків на таке звернення, що визначені ст. 680 Цивільного кодексу України.

Статтею 681 Цивільного кодексу України встановлено, що до вимог у зв`язку з недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності), - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності).

Водночас, Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (СОУЮ-19)» були внесені доповнення до Розділу «Прикінцеві та перехідні положення», а саме доповнено пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України такого змісту:

«Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОУЮ-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Переглядаючи спір в апеляційному порядку, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про звернення позивача до суду із вимогами у зв`язку з недоліками проданого товару у межах строку позовної давності.

За викладеного, а також оскільки матеріалами справи підтверджується придбання Департаментом у Товариства на користь Клінічної лікарні №7 рентгенівського обладнання та проведення повного розрахунку за нього, поставка обладнання Товариством Клінічній лікарні№7, невикористання цього обладнання Клінічною лікарнею №7 у зв`язку з наявністю істотних недоліків, які унеможливили навіть прийняття обладнання в експлуатацію, неможливість усунення у добровільному порядку цих недоліків протягом більше, ніж двох років, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність фактичних та відповідно правових підстав для задоволення позовних вимог про зобов`язати усунути недоліки товару.

Водночас, колегія суддів визнає неспроможними аргументи Товариства стосовно необхідності констатації у резолютивній частині рішення виду недоліків, які Товариство має усунути.

Так, у апеляційній скарзі Товариством слушно зауважено, що судовий захист має бути ефективним, тобто таким, що призводить до бажаних наслідків, дає найбільший ефект для відновлення юридичного становища особи, яке існувало до порушення її прав чи законних інтересів.

За умовами п. 2.4, 2.5, 6.3.2 договору, Товариство взяло на себе зобов`язання поставити товар, якість якого відповідає умовам договору, а також усунути будь-які дефекти за власний рахунок у найкоротші строки, якщо такі дефекти виявляться.

Тобто, для зобов`язання Товариства усунути недоліки товару, які спричиняють неможливість його використання достатньо встановити сам факт наявності недоліків. Надмірна конкретизація недоліків, які має усунути товариство з урахуванням тієї обставини, що рентгенівський апарат є складною річчю, спричинить ситуацію, за якою Департамент буде змушений за кожним виявленим недоліком звертатись до суду, що, звичайно, є хорошою відстрочкою для Товариства, однак неефективним для Департаменту. Уже протягом більше, ніж двох років обладнання не використовується, а Товариство не може здійснити ремонт та забезпечити нормальне функціонування поставленого обладнання.

Відповідно, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що місячного строку достатньо для забезпечення функціонування поставленого Товариством Клінічній лікарні рентгенівського обладнання за договором №181 від 28.11.2019.

Інакше, Товариство має констатувати поставку бракованого товару із повною заміною обладнання або ж поверненням коштів.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що судове рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Євромедпроект» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/13501/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/13501/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 11.07.2022.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді О.В. Агрикова

М.Г. Чорногуз