ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2022м. ДніпроСправа № 904/579/22

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси", м. Черкаси

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води, Дніпропетровська область

про стягнення коштів

Суддя Красота О.І.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" і просило суд стягнути 8 188,17 грн. - інфляційних втрат, 2 497,96 грн. - 3% річних. Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач, у порушення умов Договору про закупівлю товарів № 496/13/140Е від 27.05.2019, своєчасно не розрахувався з Позивачем за поставлений товар, у зв`язку з чим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/1389/21 було стягнуто з Відповідача на користь Позивача основний борг за цим Договором у розмірі 102 972,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 604,03 грн., 3% річних у розмірі 828,27 грн. Однак заборгованість за поставлений товар, встановлена рішенням суду, була погашена лише 07.02.2022, у зв`язку з чим Позивач просить стягнути з Відповідача інфляційні втрати у розмірі 8 188,17 грн. та 3% річних у розмірі 2 497,96 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати.

Ухвалою суду від 17.02.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

04.04.2022 від Позивача надійшло клопотання про приєднання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу.

11.04.2022 від Відповідача надійшов відзив на позов, в якому він позовні вимоги не визнає у повному обсязі, зазначає, що Позивачем безпідставно нараховано 3% річних та інфляційні втрати як на суму основного боргу, так і на присуджені до стягнення рішенням суду 3% річних, інфляційні втрати, судовий збір та витрати на правову допомогу адвоката, оскільки базою для їх нарахування є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Крім того, Позивачем не надано підтверджуючих документів щодо укладення договору про надання правової допомоги з адвокатом Фетісовим Д.В., сплати гонорару адвокату, як і не надано акту приймання-передачі послуг, переліку та вартості послуг, наданих адвокатом, у зв`язку з чим вимога Позивача щодо стягнення з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. є необгрунтованою і недоведеною належними та допустимими доказами. До того ж, Відповідач вважає, що заявлені Позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. з урахуванням всіх аспектів і складності справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів справи та підготовку позовної заяви, як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, не відповідають критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру. Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю; у разі задоволення заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зменшити заявлений Позивачем розмір.

26.04.2022 від Позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він зазначає, що 3% річних та інфляційні втрати нараховані виключно на суму основного боргу. Крім того, Позивач вказує, що 04.04.2022 від нього до суду надійшло клопотання про приєднання доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. Отже, доводи Відповідача про невідповідність розміру витрат на професійну правничу допомогу критеріям реальності та розумності розміру є безпідставними.

Ухвалою суду від 17.05.2022 позовну заяву залишено без руху; встановлено Позивачу п`ятиденний строк з дня вручення цієї ухвали усунути недоліки позовної заяви, а саме надати докази витрат органу ДВС в рамках виконавчого провадження стосовно виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/1389/21.

24.05.2022 Позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 2 420,55 грн., інфляційні втрати у розмірі 7 928,84 грн.

Того ж дня Позивач подав пояснення щодо залишення позовної заяви без руху, в яких зазначив, що зменшив позовні вимоги, обмеживши їх періодом з 18.02.2021 по 30.11.2021. Оскільки у цей період погашення заборгованості (ані від відділу ДВС, ані від Відповідача) не було, то на даний час обставина розподілу коштів у розмірі 106 823,82 грн., які надійшли 01.12.2021, вже перебуває за межами предмету доказування у справі.

Ухвалою суду від 30.05.2022 продовжено розгляд справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Справа відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалась протягом розумного строку.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/1389/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 102 972 грн., штрафних санкцій у розмірі 1 656,52 грн., інфляційної складової у розмірі 3 604,03 грн. та 3% річних у розмірі 828,27 грн. встановлено, що 27.05.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" (далі Постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі - Покупець) укладено Договір про закупівлю товарів № 496/13/140Е (далі - Договір).

Відповідно до п. 11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 3 від 30.06.2020) Договір набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє до 31.12.2020, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 1.1 Договору передбачено, що Постачальник зобов`язується поставити покупцеві товари, зазначені в п. 1.2 Договору, а Покупець прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з п. 1.2 Договору Постачальник зобов`язується поставити гумові вироби, код 1951 (рукава вентиляційні гнучкі шахтні) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до Специфікації № 1, яка є невід`ємною частиною Договору.

У Додатковій угоді № 1 від 12.07.2019 сторони визначили зміст Специфікації № 2 до Договору. У Специфікації № 2 встановлено найменування, одиниця виміру, кількість, вартість продукції, що поставляється (далі Специфікація № 2). Загальна вартість товару за цією Специфікацією становить 649 995 грн.

Відповідно до п. 4.2 Договору Покупець здійснює оплату отриманої партії товарів по факту їх поставки з відстрочкою платежу 30 календарних днів.

Позивач виконав умови Договору, поставив Відповідачу товар на загальну суму 102 972,00 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000090 від 12.10.2020 та № РН-0000089 від 12.10.2020.

З урахуванням п. 4.2 Договору, строк виконання Відповідачем зобов`язань з оплати поставленого товару настав 11.11.2020.

Однак Відповідач порушив свої зобов`язання за Договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі № 904/1389/21 позов задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" суму основної заборгованості у розмірі 102 972,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 3 604,03 грн. (за період з листопада 2020 року по січень 2021 року), 3% річних у розмірі 828,27 грн. (за період з 12.11.2020 по 17.02.2021), витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 235,52 грн. та витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 10 832,92 грн.; відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 1 656,52 грн.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.04.2021 у справі №904/1389/21 набрало законної сили 29.06.2021.

Як вказує Позивач, заборгованість за поставлений товар, встановлена рішенням суду, була погашена лише 07.02.2022 згідно з платіжними дорученнями № 6713 від 01.12.2021, № 7696 від 07.02.2022.

У зв`язку з цим Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 2 420,55 грн. та інфляційні втрати у розмірі 7 928,84 грн. на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, які нараховані на основний борг за період прострочення оплати, обмеживши їх періодом з 18.02.2021 по 30.11.2021 (з лютого 2021 по листопад 2021), оскільки у цей період погашення заборгованості (ані від відділу ДВС, ані від Відповідача) не було.

Ухвалюючи рішення, господарський суд виходив з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

За приписами ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з усталеної практики Верховного Суду, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. А тому наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України за спірний період.

Позивач з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за період з 18.02.2021 по 30.11.2021 у розмірі 2 420,55 грн. та інфляційні втрати за період з лютого 2021 по листопад 2021 у розмірі 7 928,84 грн.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, дійшов висновку, що розрахунок зроблено правильно, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача 3% річних у розмірі 2 420,55 грн. підлягає задоволенню.

Суд, перевіривши наданий Позивачем розрахунок інфляційних втрат, дійшов висновку, що сума є меншою, ніж сума, розрахована судом, тому позовна вимога щодо стягнення з Відповідача інфляційних втрат у розмірі 7 928,84 грн. підлягає задоволенню в межах вимог Позивача.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача 3% річних у розмірі 2 420,55 грн. та інфляційних втрат у розмірі 7 928,84 грн.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання позовної заяви покладається на Відповідача.

Вирішуючи питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити таке.

Приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з положень наведених норм випливає, що, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

Одночасно слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, - то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу Позивач надав суду:

- Договір про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 31.01.2022 (укладений між Позивачем та адвокатом Фетісовим Дмитром Валерійовичем), в якому сторони встановили фіксований розмір гонорару у розмірі 5 000,00 грн. (пункт 4.1);

- рахунок № 2 від 22.02.2022 на суму 5 000,00 грн.;

- детальний опис робіт (наданих послуг) станом на 22.02.2022 на суму 5 000,00 грн.;

- акт приймання-передачі наданих послуг від 23.02.2022 на суму 5 000,00 грн.;

- платіжне доручення про оплату витрат на професійну правничу допомогу № 1290 від 23.02.2022 на суму 5 000,00 грн.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Фетісова Д.В. № 197.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватись на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Отже, витрати Позивача на професійну правничу допомогу є такими, що реально понесені та обґрунтовані, розмір гонорару у сумі 5 000,00 грн. не є завищеним.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для покладення на Відповідача витрат Позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73-79, 86, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, 2, ідентифікаційний код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросистема Черкаси" (18016, м. Черкаси, вул. Волкова, 71, ідентифікаційний код в ) 3% річних у розмірі 2 420,55 грн. (дві тисячі чотириста двадцять грн. 55 коп.), інфляційні втрати у розмірі 7 928,84 грн. (сім тисяч дев`ятсот двадцять вісім грн. 84 коп.), 2 481,00 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.) судового збору та 5 000,00 грн. (п`ять тисяч грн. 00 коп.) витрат на професійну правничу допомогу.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя О.І. Красота

Повне рішення складено

11.07.2022