ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/120/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А. ,

при секретарі судового засідання: Антоновій О.В.,

за участю представників сторін:

від позивача: Слюсар О.М., довіреність від 23.02.2022;

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" (м.Житомир)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРГАНІК БЕРРІЗ" (м.Баранівка Житомирської області)

про стягнення 6056,48грн

ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "ОРГАНІК БЕРРІЗ" про стягнення 6056,48грн заборгованості, яка виникла на підставі договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ВР107-1421-20 від 11.08.2020.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41ВР107-1421-20 від 11.08.2020 в частині оплати спожитого у серпні 2020 року природного газу у обсязі 1246,19м.куб.

Ухвалою господарського суду від 15.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження; розгляд справи по суті призначено на 15.03.2022 о 10:30.

Ухвалою господарського суду від 05.05.2022 розгляд справи по суті перепризначено на 06.06.2022.

Ухвалою суду від 06.06.2022, у зв`язку із неявкою у судове засідання представника відповідача, продовжено строк розгляду справи по суті, відкладено розгляд справи по суті на 05.07.2022 з метою повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи шляхом надіслання копії ухвали про відкладення рекомендованою кореспонденцією на альтернативні адреси та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Представник позивача у судовому засіданні 05.07.2022 позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Надав оборотно-сальдову відомість по рахунку №361 за період з 11.08.2020 по 04.07.2022, з якої вбачається, що заборгованість відповідача не змінилась та складає 6058,33грн (а.с.60).

Відповідач повноважного представника не направив, пояснень причин неявки суду не надав. До суду повернулася без вручення надіслана відповідачу копія ухвали суду від 06.06.2022 у справі №906/120/22 з відміткою органу зв`язку: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Слід зазначити, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б).

Також судом враховані положення Правил надання послуг поштового зв`язку, визначені Постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009.

Так, порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам узгоджується оператором поштового зв`язку разом з юридичною особою. Для отримання поштових відправлень юридична особа повинна забезпечити створення умов доставки та вручення поштових відправлень відповідно до вимог Закону України "Про поштовий зв`язок", цих Правил (пункт 94 Правил).

Відтак, повна відповідальність за достовірність інформації про місцезнаходження, а також щодо наслідків неотримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням покладається саме на юридичну особу (фізичну особу-підприємця).

У разі якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №923/1432/15.

Також, суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Під час розгляду даної справи додатково надані майже три місяці господарський суд вважає достатнім та розумним строком для вчинення необхідних процесуальних дій за існуючих обставин, а отже, вважає за доцільне здійснити розгляд даної справи за наявними матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 11.08.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" (постачальник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю (споживач/відповідач) "ОРГАНІК БЕРРІЗ" укладено договір №41ВР107-1421-20 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (а.с.9-11).

Відповідно до п.1.1 договору, постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2020 році природний газ, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що розрахунки за поставлений споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між постачальником та споживачем. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує, що ознайомлений з тим, що протягом дії договору ціна на газ може змінюватись, про що сторони укладатимуть відповідні додаткові угоди. Підписуючи цей договір, споживач підтверджує що йому надане належне повідомлення про порядок зміни ціни газу протягом дії договору і ніяких інших повідомлень про зміну ціни газу не вимагається.

За умовами пункту 3.3 договору, зміна цін узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до нього.

За п.4.1. договору оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у наступному порядку:

- оплата у розмірі 30% до 10 числа місяця поставки газу;

- оплата у розмірі 30% до 20 числа місяця поставки газу;

- оплата у розмірі 40% до 30 числа місяця поставки газу;

Відповідно до пункту 9.1. договору, цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ "Житомиргаз Збут" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2020 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання вимог договору позивач передав у серпні 2020 року, а відповідач отримав природний газ обсягом 1246,19 куб.м на загальну суму 6056,48грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.08.2020 (а.с.14).

Відповідач свої зобов`язання по оплаті поставленого природного газу не виконав.

Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день розгляду справи становить 6056,48грн.

За вказаних обставин, позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за переданий споживачу у серпні 2020 року природний газ.

Оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За своєю правовою природою правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем, є правовідносинами з постачання енергетичних та інших ресурсів, згідно яких у відповідача, внаслідок постачання йому позивачем природного газу на загальну суму 6056,48грн, виник кореспондуючий обов`язок оплатити його.

Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачу/абоненту) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач - оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

За умовами ч.2 ст.714 ЦК України, до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вже зазначалось, пунктом 4.1 договору визначено порядок оплати споживачем природного газу.

Судом встановлено, що відповідач не здійснив відповідних розрахунків за отриманий у серпні 2020 року природний газ, на підставі договору №41ВР107-1421-20 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, в обумовлені сторонами строки.

Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача станом на день розгляду справи існує прострочення в оплаті отриманого від позивача природного газу розмірі 6056,48грн.

Нормою ст.525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач не надав суду доказів сплати вказаної заборгованості, доводів позивача не спростував.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6056,48грн основного боргу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВ "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" до ТОВ "ОРГАНІК БЕРРІЗ" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОРГАНІК БЕРРІЗ" (вул.Соборна, 22, м.Баранівка, Житомирська область, 12701, )

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРГАЗ ЗБУТ" (майдан Перемоги, 10, м.Житомир, 10003, )

- 6056,48грн основного боргу;

- 2481,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 08.07.22

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 3 прим.:

1- у справу;

2,3- сторонам (рек)