РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2022Справа № 911/2730/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 911/2730/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" (Україна, 65049, Одеська обл., м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 16/6; ідентифікаційний код: 38915140)

до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (Україна, 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код: 34047020)

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Україна, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ідентифікаційний код: 21708016)

про стягнення 252 447,07 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Чуняк Н.М., довіреність від 14.06.2022;

від третьої особи: Шутов О.О., довіреність № 60-17942/21 від 30.12.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (далі - відповідач) про стягнення 252 447,07 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю проведення відкритих електронних торгів в частині продажу лоту - право вимоги за Кредитним договором № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008, оскільки, як зазначає позивач, зобов`язання за вказаним договором були виконані ще у 2016 році, внаслідок чого діями відповідача було завдано майнової шкоди позивачу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.09.2021 позовну заяву від 13.09.2021 та додані до неї матеріали передано за територіальною підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2021 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

11.11.2021 (у встановлений судом строк) на електронну пошту Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з додатками.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 911/2730/21, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, підготовче засідання призначено на 15.12.2021.

29.11.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2021 відмовлено у задоволенні заяви позивача про участь його представника у підготовчому засіданні 15.12.2021 в режимі відеоконференції.

07.12.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшла заява про зобов`язання позивача повторно направити копію позовної заяви, про продовження строку для подання пояснень щодо позову та про відкладення розгляду справи.

09.12.2021 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про зупинення провадження у справі.

15.12.2021 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У підготовче засідання 15.12.2021 з`явився представник третьої особи, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 15.12.2021 судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відкладення судового засідання у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.01.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 911/2730/21 призначено на 19.01.2022.

12.01.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення щодо позову, у яких Фонд просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що перед продажом активу позивачеві надавалась можливість ознайомитись із документами активу, зокрема матеріалами кредитної справи, а також поточною претензійно-позовною роботою, а відтак рішення щодо участі в торгах з продажу майнових прав приймалося позивачем вільно та на власний розсуд. Більше того, як зазначає третя особа, позивач при розгляді справи № 520/17508/15-ц доводив, що зобов`язання за кредитним договором не є припиненим.

19.01.2022 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

У підготовче засідання 19.01.2022 з`явився представник третьої особи, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 19.01.2022 судом було оголошено перерву до 09.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 911/2730/21 призначено на 09.02.2022.

01.02.2022 та 02.02.2022 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшли заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.02.2022 відмовлено у задоволенні заяв позивача про участь його представника у підготовчому засіданні 09.02.2022 в режимі відеоконференції.

08.02.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.02.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від третьої особі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.02.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання 09.02.2022 за відсутності позивача та його представника.

09.02.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення, у яких позивач зазначає про хибність доводів, викладених у поясненнях Фонду та вказує, що на момент проведення електронних торгів 18.12.2018 зобов`язання боржника перед відповідачем за кредитним договором були припинені, тобто було здійснено реалізацію майнових прав, які були відсутні, а відтак укладений за наслідками проведення таких торгів договір вчинено без дотримання вимог ст. 203 ЦК України, а саме був відсутній предмет договору.

У підготовче засідання 09.02.2022 учасники справи не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання учасники справи були повідомлені належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась, проте від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі його представника.

У підготовчому засіданні 09.02.2022 судом було відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, прийнято до розгляду письмові пояснення позивача як відповідь позивача на пояснення третьої особи, оголошено перерву до 02.03.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.02.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання у справі № 911/2730/21 призначено на 02.03.2022.

21.02.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на письмові пояснення позивача, які за змістом відтворюють письмові пояснення третьої особи.

Підготовче засідання, призначене на 02.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, учасників справи було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 01.06.2022.

01.06.2022 на електронну адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання без участі його представника, а також продовження підготовчого провадження у цій справі.

У підготовче засідання 01.06.2022 з`явився представник третьої особи, представники сторін не з`явились, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання сторони були повідомлені належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 01.06.2022 судом було відмовлено у задоволенні клопотання позивача про продовження підготовчого провадження, у зв`язку з його безпідставністю.

У підготовчому засіданні 01.06.2022 присутнім представником третьої особи надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.06.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 29.06.2022.

У судове засідання 29.06.2022 з`явились представники відповідача та третьої особи, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання позивач був повідомлений належним чином, явка представників учасників справи обов`язковою судом не визнавалась, проте від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, у задоволені якого судом було відмовлено, у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.

Представник відповідача надала суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечувала.

Представник третьої особи надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

У судовому засіданні 29.06.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників відповідача та третьої особи, суд

ВСТАНОВИВ:

15.08.2008 між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 1501/0808/71-167, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти в сумі 45000,00 доларів США, з розрахунку 11,9% річних за користування кредитом, на строк з 15.08.2008 до 15.08.2028.

В забезпечення виконання позичальником договірних зобов`язань перед кредитором, цього ж дня між ПАТ "Сведбанк" та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладеного Договір поруки № 1501/0808/71-Р-1, за яким ОСОБА_2 поручилась перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором. Умовами вказаного договору передбачено, що поручитель і позичальник несуть перед кредитором солідарну відповідальність за виконання кредитного зобов`язання.

Окрім того, в забезпечення виконання Кредитного договору укладено Іпотечний договір №1501/0808/71-167-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований у реєстрі за №4656. За умовами даного договору на забезпечення виконання умов Кредитного договору іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю ПАТ "Сведбанк" належне йому на праві власності майно: житлову квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

25.05.2012 між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ПАТ "Сведбанк" передало ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінило ПАТ "Сведбанк" як кредитора у зазначених зобов`язаннях, у зв`язку з чим до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Оскільки взяті на себе зобов`язання ОСОБА_1 не виконував, перед банком станом на 25.04.2013 утворилась заборгованість в розмірі 233 795,25 грн, у зв`язку з чим ПАТ "Дельта Банк" у червні 2013 року звернулось до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Судом встановлено, що розгляд вказаного позову здійснювався Київським районним судом міста Одеси в рамках цивільної справи №520/7185/13-ц.

Під час розгляду вказаної справи, судом було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер відповідач ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції.

11.05.2012 Третьою одеською державною нотаріальною конторою на підставі претензії ПАТ "Сведбанк" про наявність заборгованості за договором була заведена спадкова справа до майна ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

14.09.2012 до нотаріальної контори надійшли заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про прийняття останніми спадщини, що залишилась після смерті ОСОБА_1 та яка складається з: частки квартири під АДРЕСА_2 та частки квартири під АДРЕСА_3 . Цього ж дня мати померлого - ОСОБА_4 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини на користь доньки померлого - відповідача ОСОБА_3 .

Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є єдиними спадкоємцями майна померлого позичальника ОСОБА_1 .

Також судом було встановлено, що згідно листа Третьої одеської державної нотаріальної контори від 25.12.2014 року № 6835/01-16, свідоцтва про право на спадщину за законом відповідачам не видавались.

За наслідком розгляду вказаної справи, Апеляційним судом Одеської області від 01.04.2015 року ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за Кредитним договором в сумі 230 518,12 грн в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині.

Також зазначеним рішенням суду встановлено, що відповідно до Додатку №1 до Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами заборгованість ОСОБА_1 на час смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 складає за тілом кредиту в розмірі 28840 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США-799,3 грн.) становить 230 518,12 грн.

При цьому, судова колегія не прийняла до уваги розрахунок заборгованості позивача щодо суми заборгованості померлого ОСОБА_1 , який був складений після його смерті станом на 25.04.2013 за відсотками в розмірі 410 доларів США, що згідно курсу НБУ (100 доларів США-799,3 грн.) складає 3 277,13 грн.

В подальшому, ОСОБА_2 25 грудня 2015 року звернулась до суду з позовом до ПАТ "Дельта Банк" про скасування та вилучення заборон щодо нерухомого майна. Відповідно до уточнених позовних вимог позивач просила: скасувати обтяження, внесене до Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, про обтяження на підставі договору іпотеки від 15 серпня 2008 року щодо квартири АДРЕСА_3 , яка належала на праві власності ОСОБА_1 ; скасувати обтяження, внесене до Державного реєстру іпотек, про обтяження іпотекою зазначеної квартири та зобов`язання ПАТ "Дельта Банк" повернути правовстановлюючі документи на квартиру.

Зазначений позов розглядався Київським районним судом міста Одеси в межах цивільної справи №520/17508/15-ц.

За наслідком розгляду вказаної справи, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 28.07.2016, позов ОСОБА_2 задоволено, скасовано обтяження, що внесене до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під реєстраційним номером 7751702 від 15 серпня 2008 року, зареєстроване приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О. В.; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; підстава обтяження: договір іпотеки, 4656, 15 серпня 2008 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Носенко О. В.; об`єкт обтяження - квартира, двокімнатна квартира, загальною площею 56, 9 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12738003, що належить на праві власності ОСОБА_1 . Судом скасовано обтяження, внесене до Державного реєстру іпотек від 19 листопада 2012 року під реєстраційним номером 7752245, зареєстроване приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондратюком В. С.; тип обтяження: іпотека; підстава обтяження: договір купівлі-продажу прав вимог між ПАТ "Сведбанк" та ПАТ "Дельта Банк", 1306, 25 травня 2012 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко Д. Г.; об`єкт обтяження - квартира, двокімнатна квартира, загальною площею 56, 9 кв. м, адреса: АДРЕСА_1 , номер РПВН: 12738003; іпотекодержатель: ПАТ "Дельта Банк", код: 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36Б; іпотекодавець - ОСОБА_1 . Зобов`язано ПАТ "Дельта Банк" повернути ОСОБА_2 оригінали правовстановлюючих документів на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2016 року скасовано. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Постановою Верховного Суду від 30.01.2019 касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Апеляційного суду Одеської області від 18 травня 2017 року скасовано, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2016 року залишено в силі.

Вказаними судовими рішеннями встановлено, що ОСОБА_2 добровільно, до відкриття виконавчого провадження, виконала рішення Апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 в справі №520/7185/13-ц у повному обсязі, про що свідчать надані суду квитанції про сплату боргу від 16 липня 2015 року № 52592715, від 22 липня 2015 року № 53081765, від 23 липня 2015 року № 53157893, від 27 липня 2015 року № 53427657, від 31 липня 2015 року № 55112063, від 31 липня 2015 року № 54396205.

Верховний Суд також зазначив, що виконання спадкоємцями зобов`язання спадкодавця за Кредитним договором у межах вартості успадкованих прав та обов`язків свідчить про виконання зобов`язань спадкоємцем боржника у повному обсязі, що дає підстави для висновку про припинення як основного зобов`язання з наданого кредиту, так і похідного зобов`язання з іпотеки за Іпотечним договором від 15 серпня 2008 року № 1501/0808/71-167-Z-1 у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Судом встановлено, що після виконання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 своїх зобов`язань з оплати заборгованості, 31.10.2016 ПАТ "Дельта Банк" знов звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за Кредитним договором, в якому просило стягнути з останніх як зі спадкоємців в межах вартості майна, отриманого у спадщину, на користь банку заборгованість за Кредитним договором №1501/0808/71-167 від 15.08.2008 в розмірі 487 942,82 грн з яких сума заборгованості за кредитом 477 286,66 грн, пеня 10 656,16 грн та судові витрати сумою 7 319,44 грн.

Зазначений позов розглядався Київським районним судом міста Одеси в рамках цивільної справи №520/13446/16-ц.

За наслідком розгляду вказаної справи, 05.10.2017 Київським районним судом міста Одеси було ухвалено рішення про відмову в задоволенні позову.

На підставі Постанови Правління НБУ № 150 від 02.03.2015 "Про віднесення ПАТ "Дельта Банк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Дельта Банк" строком на 3 місяці з 03.03.2015 до 02.06.2015, з призначенням уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації - ОСОБА_5 . У подальшому згідно з рішеннями виконавчої дирекції Фонду № 71 від 08.04.2015, № 147 від 03.08.2015 строки проведення тимчасової адміністрації у банку продовжувались.

Відповідно до Постанови Правління НБУ № 664 від 02.10.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Дельта Банк" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення № 181 від 02.10.2015 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Дельта Банк" та делегування повноважень ліквідатора банку", розпочато процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора банку Кадирову В.В. на два роки; у подальшому цей строк подовжувався до 04.10.2020.

18.12.2018 відбувся аукціон стосовно лоту - право вимоги за Кредитним договором № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008 та Договором поруки № 1501/0808/71- 167-Р-1 від 15.08.2008. Переможцем вказаного аукціону визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС", що підтверджується Протоколом електронного аукціону № UA-EA-2018-10-3 l-000204-b.

На підставі проведеного аукціону, 15.01.2019 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ІСАГІС" укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 1103/К, за умовами якого ПАТ "Дельта Банк" передало, а ТОВ "ІСАГІС" прийняло у власність майнові права, які виникли та/або можуть виникати у майбутньому.

У додатку № 1 до зазначеного договору наводиться перелік договорів за якими право вимоги переходить до ТОВ "ІСАГІС", а саме: Кредитний договір № 1501/0808/71- 167 від 15.08.2008, Іпотечний договір № 1501/0808/71-167-Z-1 від 15.08.2008 та Договір поруки № 1501/0808/71-167-Р-1 від 15.08.2008.

Також, 15.01.2019 між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ІСАГІС" укладено Договір відступлення прав вимоги за договором поруки № 1501/0808/71-167-Р-1 від 15.08.2008, за яким до ТОВ "ІСАГІС" перейшло право вимоги за даним договором.

15 січня 2019 року між ПАТ "Дельта Банк" та ТОВ "ІСАГІС" укладено Договір відступлення прав вимоги за іпотечним договором № 1501/0808/71-167-Z-1 від 15.08.2008. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. та зареєстрований у реєстрі за № 13. Згідно умов цього договору до ТОВ "ІСАГІС" перейшло право вимоги за Іпотечним договором № 1501/0808/71-167-Z-1 від 15.08.2008.

25.07.2019 ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС", ОСОБА_6 , треті особи: Державний реєстратор Державного підприємства "АГЕНЦІЯ З ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ" Дунай Христина Богданівна, Приватний нотаріус Дімітрова Тетяна Андріївна, Приватний нотаріус Антипова Ія Володимирівна про визнання договорів недійсними та скасування записів про державну реєстрацію, посилаючись на те, що Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором є недійсним оскільки Іпотечний договір був припинений у зв`язку з виконанням основного зобов`язання.

Зазначений позов розглядався Київським районним судом міста Одеси в межах цивільної справи № 520/9469/19.

За результатами розгляду зазначеної справи 13.11.2019 ухвалено рішення про задоволення позову, внаслідок чого визнано недійсним Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального Носенком О.В., зареєстрованим за реєстровим № 4656, 15 серпня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. зареєстрованим за реєстровим № 13 від 15.01.2019. Скасовано запис про право власності: 31046649, дата, час, державної реєстрації 03.04.2019 15:34:35 за Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер нерухомого майна: 101. Визнано недійсним Іпотечний договір, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №513 від 19.04.2019. Скасовано запис про іпотеку: 31273394, дата, час, державної реєстрації 19.04.2019 14:41:03, внесений на підставі Договору іпотеки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №513 від 19.04.2019. Скасовано запис про обтяження: 31273291, дата, час, державної реєстрації 19.04.2019 14:30:14, внесений на підставі Договору іпотеки, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А., зареєстрований в реєстрі за №513 від 19.04.2019.

Постановою Одеського апеляційного суду від 07.10.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13.11.2019 змінено шляхом доповнення його мотивувальної частини тестом даної постанови. В іншій частині рішення залишено без змін.

В межах цієї справи ТОВ "ІСАГІС" доводило, що зобов`язання за Кредитним договором № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008 року не виконано, існує заборгованість, яка складається із тіла кредиту - 18 363,8 доларів США та відсотків - 410 доларів США, натомість ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачено тільки частину кредиту, а тому, зобов`язання за договором належним чином не виконано, що свідчить про чинність Кредитного договору № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008 та обов`язку щодо його погашення.

Аналогічні доводи ТОВ "ІСАГІС" наводились при зверненні до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №1501/0808/71-167 від 15 серпня 2008 року у розмірі 526 110,85 грн.

Зазначений позов розглядався в межах цивільної справи № 947/7823/20 і за результатами його розгляду 20.10.2020 Київським районним судом міста Одеси ухвалено рішення, залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 13.05.2021, про відмову у задоволенні позову.

Звертаючись до суду із позовом у справі, що розглядається, позивач зазначає, що на момент проведення електронних торгів 18.12.2018 зобов`язання боржника перед відповідачем за Кредитним договором були припинені, тобто було здійснено реалізацію майнових прав, які були відсутні у ПАТ "Дельта Банк", а відтак укладений за наслідками проведення цих торгів договір вчинено без дотримання вимог ст. 203 ЦК України, а саме за відсутності предмета договору. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача 252 447,07 грн збитків, які складаються із ціни Договору купівлі-продажу майнових прав, витрат по сплаті судового збору у справах 520/9469/19 та 947/7823/20 та витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених при розгляді зазначених справ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

За визначеннями, наведеними у статті другій цього Закону, тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом; ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства; відкриті торги - спосіб продажу майна (активів), за якого переможцем (покупцем) стає учасник, що відповідає конкурсним умовам, запропонував за майно (активи) найвищу ціну та взяв на себе виконання конкурсних зобов`язань, а для об`єктів цивільних прав, обмежених в обороті, - також може мати зазначене майно у власності чи на підставі іншого речового права та має відповідні ліцензії і дозволи.

Процедура ліквідації банку з дня початку її запровадження передбачає здійснення заходів інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку, до якої включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку, які підлягають продажу (реалізації) з метою задоволення вимог вкладників та акцептованих кредиторів такого банку.

Стаття 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачає, що Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює, зокрема, повноваження органів управління банку; приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.

За приписами частин першої, другої статті 50 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку Фонд приступає до інвентаризації та оцінки майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку, до якої включаються будь-яке нерухоме та рухоме майно, кошти, майнові права та інші активи банку.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк.

Такими нормативно-правовими актами є, зокрема Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затверджене Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24.03.2016 № 388, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.04.2016 за № 606/28736 (далі - Положення № 388) та Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затверджене Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2012 за № 1581/21893 (далі - Положення № 2).

У пункті 1 розділу ІІ Положення № 388 наведено значення термінів, що використовуються в цьому Положенні, зокрема потенційний покупець - фізична або юридична особа, яка має намір придбати актив (майно) банку та може набути такий актив (майно) у власність чи на підставі іншого речового права; права вимоги - права вимоги боргу за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання таких вимог; малий комітет з управління активами (далі - МКУА) - комітет, створений на базі діючої організаційної структури банку, що ліквідується, або Фонду, однією з функцій якого є надання необхідної інформації щодо активів (майна) такого банку для прийняття рішень стосовно їх продажу.

За змістом пункту 5.11 глави 5 розділу V Положення № 2 реалізація майна банку шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу.

У разі якщо відкриті торги (аукціон) відбулися, банк у встановленому порядку та терміни укладає з переможцем торгів договір купівлі-продажу активу (майна), проект якого надається перед проведенням торгів будь-якому потенційному покупцю, який подав заявку про зацікавленість у придбанні активу(ів) (майна) та підписав договір про нерозголошення інформації з обмеженим доступом, у тому числі банківської таємниці та персональних даних.

Пунктом 1 Розділу IV Положення № 388 визначено, що у разі формування плану продажу активів (майна) МКУА банку такий МКУА банку подає його уповноваженому структурному підрозділу Фонду перед затвердженням Фондом. Разом з планом продажу активів (майна) МКУА банку подає до Фонду перелік активів (майна) банку, що не підлягають продажу.

МКУА також формує та затверджує протоколом пропозицію щодо кожного активу (майна), лота або пулу відповідно до плану продажу активів (майна) банку.

Пропозиції формуються відповідно до планів продажу активів (майна), затверджуються протоколом МКУА та передаються до Фонду.

МКУА подає уповноваженому структурному підрозділу Фонду пропозиції щодо кожного активу (майна), лота або пулу активів (майна), а уповноважений структурний підрозділ формує висновки щодо кожного активу (майна), лота або пулу.

Зміни до пропозицій готуються у вигляді окремого протоколу МКУА та погоджуються у порядку, визначеному п. 1 Розділу IV Положення № 388.

Пункт 5.1. розділу V Положення № 2 визначає, що порядок організації передпродажної підготовки, реалізації майна банку, у тому числі консолідованого продажу майна банку (кількох банків), затверджується виконавчою дирекцією Фонду. Після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку за найвищою вартістю.

Таким чином нормативно - правовими актами, які регулюють відносини у сфері організації продажу активів (майна), що включені до ліквідаційної маси банку, що ліквідується, передбачено обов`язок Фонду щодо затвердження переліку майна банку, що підлягає продажу та затвердження умов відкритих торгів.

Обов`язок щодо формування активу покладається на неплатоспроможний банк, в особі, зокрема МКУА, з огляду на що у Фонду відсутній правовий механізм здійснення перевірки (корегування) уже сформованого МКУА активу. Законодавство лише зобов`язує Фонд затвердити умови продажу активів банку, що і було зроблено у даному випадку.

Порядок розкриття інформації про активи (майно) банків, що ліквідуються, урегульовано розділом V Положення № 388.

Так, публічні паспорти активів (майна) та паспорти відкритих торгів (аукціонів) оприлюднюються на веб-сайті відповідного банку, що ліквідується, та офіційному веб-сайті Фонду за формою та структурою інформації, що визначені у додатках 7 - 16 до цього Положення.

Протягом п`яти робочих днів після оприлюднення банком, що ліквідується, на своєму веб-сайті і Фондом на своєму офіційному веб-сайті публічних паспортів активів (майна) та паспорта відкритих торгів (аукціонів) Фонд розміщує оголошення щодо продажу активів (майна) в друкованих засобах масової інформації, визначених виконавчою дирекцією Фонду.

Період між датою оприлюднення на веб-сайті банку та офіційному веб-сайті Фонду публічного паспорта активу (майна), паспорта відкритих торгів (аукціону) і датою проведення відкритих торгів (аукціону) (строк експозиції) не може бути меншим семи робочих днів.

Потенційний покупець одночасно подає до Фонду та до банку, що ліквідується, у тому числі засобами електронного зв`язку, заявку про зацікавленість у придбанні активу(ів) (майна).

Протягом п`яти робочих днів з дати отримання заявки про зацікавленість у придбанні активу(ів) (майна), але не пізніше дня, що передує дню проведення відкритих торгів (аукціону), банк укладає з таким потенційним покупцем договір щодо нерозголошення інформації з обмеженим доступом, у тому числі банківської таємниці та персональних даних.

Після цього банк надає потенційному покупцю проект договору купівлі-продажу активів (майна) та забезпечує можливість ознайомлення з документами щодо активу(ів) (майна) на період до дати проведення відкритих торгів (аукціону) у кімнаті даних у робочий час упродовж робочого тижня, а також щодо активів (майна), визначених Фондом, на спеціальному захищеному веб-сайті, доступ до якого забезпечується Фондом цілодобово.

За встановленими обставинами справи, 18.12.2018 відбувся аукціон стосовно лоту - право вимоги за Кредитним договором № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008 та Договором поруки № 1501/0808/71- 167-Р-1 від 15.08.2008.

На підставі проведеного аукціону, 15.01.2019 між відповідачем та позивачем укладено Договір купівлі-продажу майнових прав № 1103/К, за умовами якого відповідач передав, а позивач прийняв у власність майнові права за Кредитним договором № 1501/0808/71- 167 від 15.08.2008, Іпотечним договором № 1501/0808/71-167-Z-1 від 15.08.2008 та Договором поруки № 1501/0808/71-167-Р-1 від 15.08.2008.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 3 ст. 656 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

За приписом ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 в справі № 520/7185/13-ц було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", внаслідок чого стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" заборгованість за Кредитним договором в сумі 230 518,12 грн, в межах вартості майна, одержаного у спадщину після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі, який відповідає їх частці у спадщині.

Наведений розмір заборгованості ОСОБА_1 складався з боргу за тілом кредиту на момент смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як вбачається з судових рішень у справі № 520/17508/15-ц, рішення Апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 в справі №520/7185/13-ц виконано у повному обсязі, про що свідчать надані до суду квитанції про сплату боргу від 16 липня 2015 року № 52592715, від 22 липня 2015 року № 53081765, від 23 липня 2015 року № 53157893, від 27 липня 2015 року № 53427657, від 31 липня 2015 року № 55112063, від 31 липня 2015 року № 54396205.

Спадкоємці померлого боржника є його правонаступниками, проте в частині виконання обов`язків такого позичальника їх відповідальність обмежується вартістю майна, одержаного у спадщину.

Відтак із внесенням останнього платежу, у межах вартості успадкованих прав та обов`язків, зобов`язання спадкоємцями боржника було виконано у повному обсязі, внаслідок чого припинились як основне зобов`язання з повернення кредиту, так і похідне зобов`язання з іпотеки за Іпотечним договором від 15 серпня 2008 року № 1501/0808/71-167-Z-1 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання.

З наведеного слідує, що на момент проведення електронних торгів 18.12.2018 зобов`язання боржника перед відповідачем за Кредитним договором були припинені, тобто відповідачем здійснено реалізацію майнових прав, які у нього були відсутні.

Судом враховуються положення пункту 4.2 Договору купівлі-продажу майнових прав № 1103/К від 15.01.2019, за якими покупець підписанням цього Договору погодився, що продавець не відповідає перед покупцем за неотримання покупцем грошових коштів або іншого майна, які покупець очікував отримати від майнових прав (включно із правами вимоги), укладаючи цей Договір та набуваючи у власність майнові права.

Також у пункті 5.4 цього Договору сторони погодились, що недійсність (нікчемність), припинення всіх або будь-якого із прав, що складають майнові права за цим Договором або неможливість реалізації покупцем будь-якого із майнових прав, набутих за цим Договором, не вплине на дійсність цього Договору та покупець погодився з тим, що продавець не несе жодної відповідальності за такі наслідки.

Водночас, наведені умови не спростовують висновку суду про припинення зобов`язання за Кредитним договором і, як наслідок, відсутність майнових прав, які відповідач міг би передати позивачеві станом на дату проведення електронного аукціону - 18.12.2018.

За встановленими обставинами справи, після придбання майнових прав, позивач намагався їх реалізувати шляхом звернення до суду.

Так, в межах справи № 947/7823/20 позивач намагався стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за Кредитним договором №1501/0808/71-167 від 15 серпня 2008 року у розмірі 526 110,85 грн.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 сплачено тільки частину кредиту, отже зобов`язання за Кредитним договором повністю не виконано і існує заборгованість, яка складається із тіла кредиту - 18 363,8 доларів США та відсотків - 410 доларів США.

Аналогічні доводи позивачем наводились і під час розгляду справи № 520/9469/19.

В обох випадках рішення приймались не на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС", у зв`язку з чим, в межах даного спору, позивач заявляє вимогу про відшкодування майнової шкоди, спричиненої неможливістю реалізації придбаних майнових прав.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану шкоду, передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

В силу приписів статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

ЦК України під збитками має на увазі:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (п. 1 ч. 2 ст. 22);

доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (п. 1 ч. 2 ст. 22).

У частині 2 статті 224 Господарського кодексу України (далі - ГК України) під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою статті 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються:

вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною;

неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною;

матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Водночас, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відповідно, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 ГПК України).

Тож при зверненні з позовом про відшкодування заподіяної майнової шкоди, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Водночас зі змісту частини другої статті 1166 ЦК України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Відповідний висновок міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 753/7281/15-ц. Тому спростування цієї вини (у тому числі з підстав вини самого позивача в заподіяній шкоді) є процесуальним обов`язком її заподіювача.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач та третя особа зазначають, що перед продажем позивачеві активу, йому, як потенційному покупцю, надавалась можливість ознайомитись з документами активу, зокрема матеріалами кредитної справи по Кредитному договору № 1501/0808/71-167 від 15.08.2008.

На користь такої позиції свідчить і те, що у пункті 5.2 Договору купівлі-продажу майнових прав № 1103/К від 15.01.2019 міститься підтвердження, що до моменту укладення цього Договору покупець ознайомився із фактичним станом майнових прав, усвідомлював та погодився із обсягом та специфікою майнових прав, які ним набуваються за цим Договором, тим, що покупець може не отримати на підставі набутих за цим Договором майнових право жодних коштів, майна або інших благ, які покупець очікував потенційно отримати, укладаючи цей Договір.

Більше того, після укладення цього договору позивачеві за актом приймання-передачі кредитної справи були передані окрім Кредитного договору, Договору поруки та Іпотечного договору ще й наглядова справа по кредитному договору, судова справа по кредитному договору та кредитна справа.

Отже, позивач перед купівлею майнових прав мав можливість ознайомитись із судовими рішеннями у справах № 520/7185/13-ц та № 520/17508/15-ц, які були ухвалені до проведення відкритих торгів.

Водночас, як вже наголошувалось судом, з моменту внесення останнього платежу за кредитом, зобов`язання спадкоємців боржника припинились виконанням, проведеним належним чином, безвідносно до внутрішнього ставлення кредитора до розміру зобов`язання, визначеного у рішенні Апеляційного суду Одеської області від 01.04.2015 в справі № 520/7185/13-ц.

Частина перша статті 177 ЦК України визначає, що об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Право вимоги за припиненим зобов`язанням не може бути об`єктом цивільних прав.

В той же час, за приписом ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Слід зазначити, що Договір купівлі-продажу майнових прав № 1103/К від 15.01.2019 недійсним не визнавався, що унеможливлює застосування положень статті 216 ЦК України щодо наслідків недійсності правочину (реституції) та відшкодування збитків, як одного із засобів захисту внаслідок визнання недійсним оспорюваного правочину (ч. 2 зазначеної статті).

Відповідно до частини 1 статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд зазначає, що право на доступ до суду є одним із аспектів права на суд згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ та повинно бути «практичним та ефективним», а не «теоретичним чи ілюзорним» (Рішення ЄСПЛ від 04.12.1995 у справі «Беллє проти Франції»).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відтак, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В даному випадку, на переконання суду, стягнення майнової шкоди у вигляді витрат, зроблених управненою стороною, які не були би понесені у разі додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною, буде ефективним способом захисту прав позивача без визнання правочину недійсним.

У той же час, позивач просить у цій справі стягнути з відповідача 252 447,07 грн збитків, які складаються із ціни Договору купівлі-продажу майнових прав, витрат по сплаті судового збору у справах 520/9469/19 та 947/7823/20 та витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених при розгляді зазначених справ.

Збитки (майнова шкода) - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі; розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до зазначених норм шкода відшкодовується потерпілому, тобто тій особі, якій вона завдана. Такий висновок узгоджується з загальною ознакою цивільно-правової відповідальності, якою є її компенсаторний характер; тому заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані виключно на компенсацію майнових втрат саме потерпілого, тобто відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18, пункти 82, 83), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19, пункт 8.22), від 22 вересня 2020 року у справі № 918/631/19 (провадження № 12-42гс20, пункт 69)).

Оцінюючи розмір та реальність завданих позивачеві збитків як одного із елементів складу правопорушення, суд виходить з того, що витрати на придбання права вимоги за зобов`язанням, яке було припинено шляхом його належного виконання, цілком відповідають ознакам, визначеним статтею 22 Цивільного кодексу України та статтею 255 Господарського кодексу України, що розуміють під шкодою витрати, зроблені управненою стороною, які не були би понесені у разі додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відтак продаж активу у вигляді права вимоги за недійсним зобов`язанням є першопричиною та наслідком вимушених витрат позивача щодо його придбання, а відтак згідно зі статтями 519, 1166 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги шляхом відшкодування завданої матеріальної шкоди, розмір якої становить 106 182,50 грн.

Водночас, заявлена до стягнення майнова шкода у вигляді понесених судових витрат при розгляді справ № 520/9469/19 та № 947/7823/20 не може бути визнана судом обґрунтованою, оскільки понесення цих витрат залежало виключно від внутрішньої волі позивача. Ці витрати не були неминучими та не пов`язані безпосередньо із протиправною поведінкою відповідача, а відтак суд вважає, що в даному випадку відсутній склад цивільного правопорушення.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 106 182,50 грн завданої майнової шкоди. В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1 592,74 грн. Решта витрат зі сплати судового збору покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 185, 191, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" (Україна, 01133, м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б; ідентифікаційний код: 34047020) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС" (Україна, 65049, Одеська обл., м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 16/6; ідентифікаційний код: 38915140) завдану майнову шкоду в розмірі 106 182 (сто шість тисяч сто вісімдесят дві) грн 50 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 592 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто дві) грн 74 коп.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 193,97 грн покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІСАГІС".

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 11.07.2022

Суддя О.В. Нечай