ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/17219/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.06.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022

у справі №910/17219/21 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток»

про стягнення 284 287,74 грн,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17219/21, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022, позов Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» задоволено повністю та присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» штраф у розмірі 284 287,74 грн та витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 264,32 грн.

01.02.2022 від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до Господарського суду міста Києва надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у справі разом з клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання доказів понесення таких витрат, у зв`язку з чим заявник просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу задоволено. Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» 15 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Приймаючи додаткове рішення, суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу у справі №910/17219/21 в сумі 15 000,00 грн підтверджуються Актом надання послуг №36 від 27.01.2022, а заява позивача, відповідно, підлягає задоволенню.

Не погодившись із прийнятим додатковим рішенням, 23.02.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Паверсток» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

1. Позивач повинен був подати докази понесення витрат на правову допомогу разом з позовною заявою, на що суд не звернув увагу (частина 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України);

2. Якщо позивач не міг подати докази разом з позовною заявою, він був зобов`язаний подати до суду письмову заяву, оскільки позов розглянуто в письмовому провадженні і усну заяву він зробити не міг, оскільки судове засідання не проводилось. У даній заяві позивач повинен був зазначити про доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частина 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України). Суд повинен був не приймати подані позивачем докази до розгляду;

3. Позивач повинен був подати до суду заяву про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані протягом п`яти днів після винесення рішення судом (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України). Такої заяви позивач не подавав, на що суд не звернув увагу.

4. Рішення судом було винесено 20 січня 2021 року, опубліковано в єдиному державному реєстрі судових рішень 26 січня 2021 року, таким чином, позивач повинен був подати заяву щодо витрат на правову допомогу до 01 лютого 2022 року, натомість подав 01 лютого 2022 року, з пропущенням п`ятиденного строку без поважних причин.

5. Оскільки справа розглядалась в порядку письмового провадження, то позивач міг подати всі докази до винесення рішення судом, зокрема, після подання відповіді на відзив, оскільки подання інших процесуальних заяв по суті для позивача не передбачено Господарським процесуальним кодексом України. Тільки акт виконаних робіт №36 від 27.01.2022 складений після винесення рішення судом, решта документів до винесення рішення. Таким чином, докази понесення витрат на правову допомогу позивач мав можливість подати вчасно.

6. Договір з додатками, що був доданий до позову відповідач не отримував;

7. У жодному з документів щодо надання правової допомоги, що отримав відповідач, позивач та його представник не навели розрахунків вартості послуг, їх обсягу, витраченого часу, тощо, на що суд увагу не звернув.

8. До суду стороною позивача не подано доказу оплати витрат на професійну правничу допомогу: платіжне доручення, квитанція до прибуткового касового ордеру, тощо, що є належним доказом сплати таких витрат, але суд також проігнорував дану обставину.

9. Відповідно до частини 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд повинен був призначити судове засідання, яке провести не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно витягу з протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 05.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Разом із тим, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.02.2022 у зв`язку із надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17219/21 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17219/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17219/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

04.05.2022 матеріали справи №910/17219/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21, встановлено позивачу строк на подання відзиву, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 21.06.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 поновлено Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» пропущений процесуальний строк для подання відзиву на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21, продовжено Товариству з обмеженою відповідальністю «Паверсток» процесуальний строк для подання відповіді на відзив Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 до 15.06.2022

У судове засідання 21.06.2022 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Повідомлення із електронною копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 09.05.2022 про призначення справи до розгляду на 21.06.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронні адреси відповідача () та його представника адвоката Мунтяна Є.В. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначені в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування. Додатково представнику відповідача адвокату Мунтяну Є.В. за його заявою від 06.06.2022 було надано доступ до електронної справи №910/17219/21 у підсистемі «Електронний суд».

Крім того, інформація щодо призначення розгляду справи на 21.06.2022 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням: https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/povidomlennya/1272433/.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення відповідача про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 21.06.2022, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 21.06.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Відповідно до частин 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Отже даною статтею визначено 2 можливих варіанта подання відповідних доказів - до прийняття рішення та після.

У позовній заяві Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» повідомило суд, що попередня (орієнтовна) сума судових витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 15 000,00 грн та вказало, що докази на підтвердження витрат на оплату правничої допомоги згідно частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України будуть подані до суду після ухвалення рішення у справі, відтак, посилання скаржника про неповідомлення позивачем суду про подання доказів після прийняття рішення не відповідають фактичному змісту позовної заяви.

Водночас, безпідставними є посилання відповідача на положення частини 2 статті 164 Господарського процесуального кодексу України щодо необхідності подання документів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, оскільки у названій статті мова йде лише про докази, які стосуються суті позовних вимог.

Стосовно доводів скаржника щодо пропуску позивачем строку на подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Розгляд справи №910/17219/21 здійснювався судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Рішення суду в даній справі прийнято Господарським судом міста Києва 20.01.2022, опубліковане 26.01.2022 та отримане позивачем 04.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення зі штрих-кодовим ідентифікатором 016.

У заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу позивач клопотав про поновлення строку на її подачу в зв`язку з тим, що про прийняття судового рішення Господарського суду міста Києва від 20.01.2022 у справі №910/17219/21 позивач дізнався лише 27.01.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень, після його опублікування через 6 днів з дня прийняття - 26.01.2022.

Відтак, п`ятиденний строк для подання заяви про винесення додаткового рішення щодо розподілу (стягнення) витрат на правову допомогу розпочав свій перебіг 21.01.2022 та відповідно останній день цього строку припав на 25.01.2022 - ще до моменту оприлюднення повного тексту рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень (26.01.2022), відповідно, обґрунтованими є посилання позивача на те, що він не міг подати дану заяву у визначений законодавством п`ятиденний строк з дати прийняття судового рішення.

Згідно відмітки Укрпошта Експрес на конверті 31.01.2022 (на 5 день після опублікування повного тексту рішення) Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі» надіслало до Господарського суду міста Києва заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просив суд поновити пропущений п`ятиденний строк для подання стороною доказів на підтвердження розміру понесених судових витрат, долучити відповідні докази до справи та стягнути з відповідача 15 000,00 грн витрат на правову допомогу.

Отже, підстави пропуску строку на подання заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, наведені позивачем у цій заяві, є поважними, а відповідний строк підлягав поновленню на підставі статті 119 Господарського процесуального кодексу України. При цьому відповідач зазначає про подання такої заяви 01.02.2022, що не відповідає дійсності.

Наявність у позивача можливості подати всі докази понесених судових витрат на правничу допомогу до винесення рішення судом, зокрема, після подання відповіді на відзив, не спростовують та не позбавляють права позивача подати такі докази у строки, встановлені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Крім того, Акт надання послуг №36 між клієнтом та адвокатом був підписаний після прийняття основного рішення - 27.01.2022.

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надані суду наступні документи:

- договір про надання правової допомоги №308-20 від 15.04.2020 з додатковими угодами до нього;

- Акт надання послуг №36 від 27.01.2022;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Іваненко Ірини Петрівни, довіреність на представництво інтересів ДТЕК у суді №133/2021 від 22.04.2021.

Із наданих документів судом встановлено, що 15.04.2020 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (далі - Клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Перший радник» (далі - Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги №308-20, за умовами якого виконавець зобов`язується надавати клієнтові правову допомогу (Послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Крім того, між сторонами укладено Додаткову угоду №2 від 30.12.2020 до Договору, Додаткову угоду №3 від 28.04.2021та Додаткову угоду №4 від 24.12.2021 до Договору (про продовження терміну дії Договору).

Відповідно до пунктів 3.1., 3.3. Додаткової угоди №3 від 28.04.2021 до Договору, приймання - передача послуг за цим Договором здійснюється Сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим Договором. Враховуючи складність справи, значення справи для Клієнта, часу витраченого адвокатом на надання послуг Сторони відображають в Акті наданих послуг опис наданих послуг, та їх загальну вартість (розмір гонорару).

Розмір гонорару, який має сплатити Клієнт, визначається згідно з Актом наданих послуг, в якому зазначається номер справи та судова інстанція, в межах якої надавалась правова допомога. Розмір гонорару може бути змінено за взаємною домовленістю сторін. Вартість наданих послуг (розмір гонорару) у кожній справі може визначатись погодинно або у фіксованому розмірі. Вартість наданих послуг може визначатись окремо у кожній справі та кожній судовій інстанції (в якій розглядалась справа), про що складається відповідний Акт наданий послуг (пункти 4.2. - 4.4. Додаткової угоди №3 від 28.04.2021 до Договору).

Згідно пункту 4.6 Додаткової угоди № 3 від 28.04.2021до Договору оплата наданих Послуг та компенсація витрат здійснюється Клієнтом за фактом їх надання (понесення) на підставі погоджених та підписаних сторонами Актів наданих послуг впродовж 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, з моменту вступу рішення суду по справі, в межах якої надавалась правова допомога, в законну силу.

Акт надання послуг №36 від 27.01.2022 містить детальний опис робіт, що були виконані адвокатом в процесі надання правової допомоги позивачу у зв`язку з розглядом в суді справи № 910/17219/21, а саме:

- надання консультації клієнту щодо стратегії захисту та представництва його інтересів у суді;

- збір доказів у справі. визначення засобів доказування;

- роз`яснення клієнту правової позиції у судовій справі та узгодження її з клієнтом;

- проведення розрахунку судового збору з формуванням платіжного доручення для його сплати;

- підготовка, формування та подача позовної заяви від 22.10.2021 про стягнення штрафу за договором електропостачальника про надання послуг з розподілу;

- підготовка, формуваня та подача відповіді на відзив від 29.11.2021;

- підготовка, формуваня та подача додаткових пояснень від 16.12.2021;

- формування та подача через електронний суд клопотання про долучення доказів від 17.12.2021.

У даному акті зазначено вартість послуг адвоката та вказано, що така вартість є фіксованою, що узгоджується з вищенаведеними умовами Договору про надання правової допомоги №308-20 та спростовує доводи скаржника про необхідність наведення позивачем розрахунків вартості послуг, їх обсягу, витраченого часу, тощо, оскільки фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що вищеперелічені докази є достатніми та підтверджують факт понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу у справі на зазначену ним суму 15 000,00 грн, розмір якої згідно Договору є фіксованим.

Відповідачем, у свою чергу, не доведено, а судом не встановлено того, що розмір понесених витрат на правничу допомогу є завищеним або неспівмірним із заявленими позовними вимогами. Судом встановлено, що дії відповідача були спрямовані на прагнення до якнайшвидшого вирішення спору, розмір витрат на професійну правничу допомогу належним чином підтверджений, обґрунтований та пропорційний до предмета спору, з урахуванням ціни позову та значення справи для сторін. Матеріалами справи підтверджується, а відповідачем не спростовано факт виконання адвокатом позивача усього обсягу послуг, перелічених у детальному описі витрат на правову допомогу.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

З огляду на зазначене, посилання скаржника в апеляційній скарзі на відсутність у матеріалах справи станом на дату подання заяви про ухвалення додаткового рішення доказів фактичної сплати гонорару адвокату як на підставу для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат, колегією суддів відхиляються.

Стосовно посилань скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права у зв`язку з тим, що відповідно до частини 2 статті 221 Господарського процесуального кодексу України для вирішення питання про судові витрати суд повинен був призначити судове засідання, яке провести не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 відкрито провадження у справі №910/17219/21 та визначено, що розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Отже, суд правомірно розглянув заяву позивача від 31.01.2022 про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в тому самому порядку, що й основне судове рішення, тобто без повідомлення (виклику) представників сторін протягом 10 днів з дня надходження відповідної заяви.

Посилання скаржника не його необізнаність зі змістом Договору про правову допомогу та додатками до нього оцінюються судом критично, оскільки із долучених позивачем до позовної заяви, а у майбутньому до заяви про відшкодування правничої допомоги, описів вкладення у цінний лист вбачається, що такі документи були надіслані відповідачу у якості додатків до позовної заяви та заяви.

За вказаних обставин суд не вбачає порушення процесуальних прав відповідача у даній справі, які могли призвести до прийняття судом неправильного по своїй суті додаткового рішення.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Паверсток» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 у справі №910/17219/21 залишити без змін.

Матеріали справи №910/17219/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 11.07.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко