ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відстроченні виконання рішення

12.07.2022 Справа № 917/780/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Сірош Д. М., розглянувши

заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду у справі за позовом

Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати

ВСТАНОВИВ:

Кременчуцька міська рада Кременчуцького району Полтавської області звернулася з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 279824,77 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 02.11.2021 позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 задоволено повністю. Стягнуто з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 на користь Кременчуцької міської ради Полтавського району Полтавської області безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 279874,77 за період з 20.05.2018 по 20.05.2021 та 4197,37 грн витрат по сплаті судового збору.

21.06.2022 Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася із заявою про відстрочення виконання рішення (вх. № 3954).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 27.06.2022 суд призначив до розгляду заяву про відстрочення виконання рішення в режимі відеоконференції.

12.07.2022 від Кременчуцької міської ради Полтавського району Полтавської області надійшло клопотання про розгляд заяви без участі її представника.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочення виконання рішення відповідачка ОСОБА_1 зазначає, що в неї арештовано та списано з карткових рахунків всі грошові кошти, необхідні для життя.

Відпвідачка є одинокою матір`ю, має на утриманні двох малолітніх дітей, її доходи за 2021 рік становлять 78 000,00 грн, а сума стягнутого боргу перевищує річний дохід втричі.

В умовах воєнного стану взагалі не може отримувати ніяких доходів, оскільки бізнес активність у сфері її діяльності повністю зупинилась. Блокування банківських карток не дає їй змогу навіть отримувати благодійну допомогу від інших осіб або близьких родичів.

Зважаючи на наведене, просить відстрочити виконання рішення суду від 02.11.2021 у справі № 917/780/21 на строк три місяці після закінчення або скасування умов воєнного стану в Україні.

При вирішенні заяви суд виходив з наступного.

Відповідно до статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Системний аналіз чинного законодавства свідчить, що підставою для розстрочення, можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Суд зазначає, що в обґрунтування заяви про відстрочення виконання рішення суду ОСОБА_1 посилається на обставини, які є звичайними обставинами при веденні господарської діяльності, яку вона здійснює на власний ризик.

При цьому ОСОБА_1 зазначаючи, що бізнес активність у сфері її діяльності повністю зупинилась не вказує, яким саме видом діяльності вона займалася.

Таким чином, наведені відповідачкою обставини не є винятковими в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, а тому не можуть бути підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Також суд встановив, що відповідачкою добровільно рішення не виконано, не проведено навіть часткових платежів.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду не додано жодних доказів на підтвердження того, що відповідачка спроможна виконати рішення суду після спливу, визначеного нею у заяві терміну - три місяці після закінчення або скасування умов воєнного стану в Україні.

Крім того, Господарський процесуальний кодекс України не ставить в залежність термін відстрочення виконання рішення з вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Враховуючи вищевикладене, заява про відстрочення виконання рішення Господарського суду Полтавської області у справі № 917/780/21 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення від 02.11.2021 у справі № 917/780/21.

Ухвалу надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, згідно з статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 10 днів з дня складення повного судового рішення, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 13.07.2022.

Суддя Д. М. Сірош