СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Харків справа №917/257/22

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий, суддя-доповідач Попков Д.О.
судді Стойка О.В., Хачатрян В.С.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської області
на рішення господарського суду Полтавської області
ухвалене 03.05.2022р. (повний текст підписано 03.05.2022р.) у м.Полтаві
у справі №917/257/22 (суддя Ціленко В.А.)
за позовом Акціонерного товариства «Укртелеком», м. Київ в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», м. Полтава
до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської області
про стягнення 124179,53грн.

В С Т А Н О В И В:

І.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Акціонерне товариство «Укртелеком», м. Київ в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком», м. Полтава (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 124179,53грн. заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг зв`язку протягом ІІ півріччя 2021р. в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном населенню в м. Лубни, що включені до Єдиного державного автоматизованого реєстру осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р.

2. Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.03.2022р. відкрито провадження у справі №917/257/22 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.05.2022р. (повний текст підписано 03.05.2022р.) у справі №917/257/22 позовні вимоги Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» були задоволені повністю.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту несвоєчасного відшкодування Відповідачем витрат за надані Позивачем послуги зв`язку на пільгових умовах населенню в м. Лубни за ІІ півріччя 2021р., обов`язок оператора з надання яких (послуг) передбачено відповідними законами України щодо встановлення пільг для певних категорій населення, тоді як Відповідач є розпорядником бюджетних коштів в частині фінансування соціальних пільг населення відповідної території та як орган є суб`єктом правовідносин від імені територіальної громади у розумінні ч.1 ст.169 та ч.1 ст.172 Цивільного кодексу України. Суд також зазначив, з посиланням на практику ЄСПЛ, що відсутність бюджетних коштів не може вважатися причиною невиконання зобов`язань.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, не погодившись з ухваленим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2022р. у справі №917/257/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає, що:

6.1. посилаючись на Закон України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» господарський суд не врахував положення ст.16 цього Закону, відповідно до якої держава гарантує забезпечення основних потреб громадян на рівні встановлених законом державних соціальних стандартів і нормативів. Так, Програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2021р. Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися тому і можливості провести розрахунки з Позивачем в управління не було (про що на адресу Позивача надсилався лист Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради №07-46/670 від 14.02.2022р.). Відтак, якщо органом місцевого самоврядування таке рішення не прийнято, підстав для виплати компенсацій з місцевого бюджету немає враховую що органи місцевого самоврядування можуть передбачати своїм рішенням видатки виключно з огляду на фінансову спроможність відповідного місцевого бюджету;

6.2. посилаючись на ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцевий суд не врахував п.2 цієї статті в частині того, що відділи, управління та інші виконавчі органи ради є підзвітними і підконтрольними раді, яка їх утворила, підпорядкованими її виконавчому комітету, сільському, селищному, міському голові, голові районної у місті ради. Тобто, в Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради відсутні правові підстави всупереч рішенням Лубенської міської ради будь-яким чином обліковувати витрати з надання пільг на послуги зв`язку;

6.3. посилання суду першої інстанції на акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги є недоцільними, оскільки Відповідач означені акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги форми « 3-пільга» повернув Позивачу з відмітками «нуль», чим порушив порядок звіряння інформації. Своєю чергою, п.12 Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р., на основі якого затверджено Акт звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги за формою, виключено з 01.10.2019р. При цьому, Скаржник звертає увагу, що 02.07.2020р. наказ Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007р. «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» втратив чинність, тому посилання на те, що вказаний документ є достатнім доказом належного надання послуг на пільгових умовах та їх обсягу є безпідставним;

6.4. посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018р. у справі №927/465/17, так само як і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.10.2017р. у справі №911/1924/18, є нікчемним, оскільки, вищезазначена позиція Великої Палати Верховного Суду ґрунтувалась на нормах: ст.102 Бюджетного кодексу України (яка втратила чинність на підставі Закону України №293-IX від 1 4.11.2019р.), постанові Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256 (яка втратила чинність з 01.01.2020р.).

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» у межах визначеного апеляційним судом строку надано відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, зазначаючи, що бюджетне законодавство України відносить витрати на пільги з послуг зв`язку до видатків місцевих бюджетів, тоді як відповідно до ч.2 ст.64 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання. Так, згідно з Положенням про управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, затвердженого рішенням сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 17.12.2020р. «Про перейменування, затвердження загальної чисельності штатних працівників, Положення та структури управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради», яке розміщене на офіційному сайті Лубенської міської ради, основним завданням управління є забезпечення реалізації державної соціальної політики у сфері соціального захисту населення. Своєю чергою, відповідно до п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р., структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах у разі їх утворення) рад організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в п.2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати.

Відтак, оскільки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради є єдиним органом соціального захисту населення на території Лубенської міської територіальної громади, воно також є головним розпорядником коштів місцевого бюджету на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, у тому числі й щодо відшкодування витрат.

7.1. З метою виконання п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, та аналогічно до п.10 вказаного Положення, який діяв до 01.10.2019р. (так як іншого порядку на час виникнення і існування спірних правовідносин чинним законодавством встановлено не було), Позивач подавав Відповідачу на паперових та електронних носіях розрахунки щодо вартості послуг зв`язку, наданих пільговикам, протягом ІІ півріччя 2021р. Так, щомісяця протягом ІІ півріччя 2021р. розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг з поіменними списками абонентів, надсилались Позивачем на електронну адресу Відповідача та в письмовому вигляді разом з Розрахунком видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг - на поштову адресу Відповідача.

Зважаючи на те, що Відповідач не здійснював розрахунок з Позивачем по вищевказаних витратах, Позивач з власної ініціативи з метою підтвердження розміру наданих послуг на пільгових умовах та суми заборгованості щомісяця протягом ІІ півріччя 2021р. складав акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги згідно з формою « 3-пільга» та направляв їх для підписання Відповідачу в двох екземплярах. Крім того, у супровідних листах Позивач просив Відповідача надати інформацію, яка міститься в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги та направити розбіжності, виявлені за результатами звіряння Розрахунків видатків з інформацією, яка міститься у вказаному Реєстрі.

7.2. Таким чином, Відповідач зобов`язаний був здійснити розрахунки з Позивачем щодо послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, протягом липня-грудня 2021р. на загальну суму 124179,53грн., тоді як відсутність бюджетних призначень на відповідні видатки в 2021р. не є підставами для звільнення Відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов`язання.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 27.05.2022р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Хачатрян В.С.

9. Ухвалою від 27.05.2022р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №917/257/22, а ухвалою суду від 16.06.2022р., після проведення підготовчих дій, призначила розгляд апеляційної скарги Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином (Відповідачу - в особистий кабінет в системі «Електронний суд», Позивачу - на зазначену в апеляційній скарзі електронну адресу: ).

10. Враховуючи викладене в п.п.8, 9 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Стойка О.В., Хачатрян В.С. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається апеляційним судом за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

12. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, Акціонерне товариство «Укртелеком» є оператором телекомунікацій і включений до реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв`язку. Позивач надає телекомунікаційні послуги фізичним особам, в тому числі і тим, що мають визначені законодавством пільги з їх оплати.

13. Акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» в період часу з липня до грудня 2021р. надавалися телекомунікаційні послуги Споживачам, що проживають на території м. Лубни та які мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством, зокрема, Законами України «Про статус ветеранів війни, гарантії соціального захисту», «Про жертви нацистських переслідувань», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про охорону дитинства».

14. На підтвердження означеного факту Позивачем щомісяця протягом зазначеного періоду складалися розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за формою « 2-пільга», затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. №535 (додані до позовної заяви), які в подальшому електронною поштою та засобами поштового зв`язку разом із супровідними листами та актами звіряння розрахунків направлялися Відповідачу (супровідні листи з доказами надсилання їх на адресу Відповідача та актами звіряння розрахунків додані до позовної заяви). Так, протягом ІІ півріччя 2021р. Позивачем було надано відповідні послуги на загальну суму 124179,53грн., а саме:

- за липень 2021р. на суму 22273,46грн.,

- за серпень 2021р. на суму 21619,80грн.,

- за вересень 2021р. на суму 21295,98грн.,

- за жовтень 2021р. на суму 19667,15грн.,

- за листопад 2021р. на суму 19871,98грн.,

- за грудень 2021р. на суму 19451,16грн.

15. Означені витрати за надані Позивачем телекомунікаційні послуги громадянам на пільгових умовах за період липень - грудень 2021р. Відповідачем компенсовані не були, у зв`язку з чим Позивач звернувся до останнього з вимогою-претензією №03-14 від 02.02.2022р. в порядку ст.530 Цивільного кодексу України про термінову сплату суми заборгованості в розмірі 124179,53грн.

У відповідь на означену вимогу-претензію Відповідач листом №07-46/670 від 14.02.2022р. зазначив, що Програма відшкодування пільг з надання послуг зв`язку мешканцям м. Лубни на 2021р. Лубенською міською радою не приймалася, кошти на зазначені цілі з місцевого бюджету не виділялися. Додатково зауважив, що Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради не є розпорядником коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення.

Водночас, ані факт, ані обсяг наданих послуг відповідним пільговикам у розглядуваний період часу, визначений за змістом представлених актів звірення розрахунків, Відповідачем не оспорено та не спростовано (у тому числі, з мотивів відсутності пільг у визначених Позивачем споживачів телекомунікаційних послуг).

16. Вказані в п.п.12-15 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються так само, як і встановлена місцевим судом обставина нездійснення Відповідачем оплати суми компенсації витрат Позивача за надані послуги зв`язку громадянам м. Лубни на пільгових умовах за ІІ півріччя 2021р.

17. З огляду на несплачену Відповідачем суму заборгованості в розмірі 124179,53грн., Акціонерне товариство «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» звернулось до господарського суду з відповідними позовними вимогами до Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради.

18. Зважаючи на вказані обставини, спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, Законів України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», «Про телекомунікації», а також Постанов Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги» №117 від 29.01.2003р. та «Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг» №295 від 11.04.2012р.», положень Бюджетного кодексу України.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

19. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України можливість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб`єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) обраного способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

20. Сутність розглядуваного спору полягає у спонуканні Відповідача до примусового виконання порушених зобов`язань з компенсації витрат Акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Полтавської філії Акціонерного товариства «Укртелеком» за надані послуги зв`язку громадянам м. Лубни на пільгових умовах за період липень - грудень 2021р.

21. Виходячи з правової природи розглядуваних відносин, останні (зважаючи на спірний період) регламентуються, насамперед, положеннями Закону України «Про телекомунікації», «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012р. (Правила №295), Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №117 від 29.01.2003р. (Положення №117), положеннями законодавства в бюджетній сфері, а також відповідними нормами Господарського та Цивільного кодексів України в редакціях, що були чинними на час виникнення спірних правовідносин.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

22. Відсутність укладеного між сторонами договору на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням телекомунікаційних послуг пільговим категоріям громадян не впливає на обумовленість виникнення означених зобов`язань з положень законів України та відсутністю умови про обов`язковість укладення такого договору з положень законодавства, що узгоджується із ч.1 ст.174 Господарського кодексу України та ч.3 ст.11 Цивільного кодексу України.

23. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

24. Так, апеляційний суд зазначає, що надання телекомунікаційних послуг пільговій категорії громадян є обов`язком Позивача. Надання пільг ґрунтується на принципі відшкодування витрат підприємствам, які надають послуги пільговим категоріям громадян, тоді як чинне законодавство передбачає відшкодування витрат за надані послуги пільговим категоріям громадян за рахунок державних коштів. При цьому, зобов`язання сторін виникають безпосередньо із законів України і не залежать від їх бажання.

Висновок щодо цивільної зобов`язальної природи розглядуваних правовідносин узгоджується із позицією, висловленою Великою Палатою Верховного суду у постанові від 10.04.2018р. по справі №927/291/17.

25. Відтак, положеннями п.3 ст.63 Закону України «Про телекомунікації» та п.63 Правил №295 передбачено, що споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, телекомунікаційні послуги надаються операторами, провайдерами телекомунікацій (яким є Позивач) відповідно до законодавства України, що також узгоджується зі ст.19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії».

Своєю чергою, в п.63 Правил №295 передбачено, що встановлені законами пільги з оплати послуг зв`язку надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

Суд відмічає, що обов`язок оператора послуг з надання таких пільг не перебуває у залежності від наявності бюджетних коштів для відшкодування відповідних витрат, а визначається виключно статусом відповідної категорії споживачів, наданого державою.

26. Посилання Скаржника на положення ст.ст.16 та 20 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» не спростовують правильності висновків місцевого суду щодо стягнення коштів, оскільки пільги, що передбачають надання Позивачем послуги зв`язку відповідним категоріям населення, визначені у п.19 ч.1 ст.12, п.10 ч.1 ст.13, п.18 ч.1 ст.14, п.20 ч.1 ст.15 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; п.18 ст.61, п.10 ст.62, п.17 ст.63, п.19 ст.64 Закону України «Про жертви нацистських переслідувань»; п.11 ч.1 ст.20 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»; п.6 ч.1 ст.6 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист»; ч.5 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та п.4 ч.3 ст.13 Закону України «Про охорону дитинства», а отже гарантовані державою та мали бути основою для розрахунку видатків і формування відповідних бюджетів.

Вказаний висновок суду також узгоджується із положеннями ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, згідно із якими бюджетні зобов`язання щодо пільг з послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

27. Видатки з фінансування пільг з наданням послуг зв`язку за змістом ст.ст.82, 83 Бюджетного кодексу України відносяться до видатків бюджету місцевого самоврядування і трансферти з Державного бюджету є лише одним з можливих засобів забезпечення видатків місцевого бюджету. Отже, обставина наявності/відсутності субвенцій державного бюджету на фінансування відповідних видатків місцевих бюджетів не впливає у спірних правовідносинах з оператором зв`язку ані на його право на отримання відповідних відшкодувань, ані на джерело таких відшкодувань - кошти місцевого бюджету. Своєю чергою, питання надання відповідних субвенцій для фінансування видатків місцевого бюджету є вже аспектом міжбюджетних відносин між відповідними органами суб`єктів владних повноважень, стороною яких (відносин) Позивач не є.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках відповідного бюджету, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язань в світлі правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішеннях по справам «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» від 18.10.2005р. та «Бакалов проти України» від 30.11.2004р.

Наразі, практика Європейського суду з прав людини є джерелом права для національних судів у відповідності до ст.17 Закону України від 23.02.2006р. №3477-ІV та ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України.

28. За змістом положень Законів, вказаних в п. 26 цієї постанови, що передбачають надання пільг відповідним категоріям населення, право на пільгове отримання послуг зв`язку відповідних категорій населення і кореспондуючий такому праву обов`язок Позивача з надання відповідних телекомунікаційних послуг, встановлений ч.3 ст.63 ЗУ «Про телекомунікації» (діяв впродовж розглядуваного періоду формування стягуваної заборгованості) не перебувають у залежності від ухвалення місцевою радою певної програми з фінансування надання таких послуг.

У цьому контексті судова колегія зважає на те, що у відповідності до п.4 Положенням про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, затвердженого рішенням сесії Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області 8 скликання від 17.12.2020р. (https://lubnyrada.gov.ua/images/documents/8_sklykannya/rishennya/2/030.pdf), до сфери коментенції Відповідача зокрема віднесено участь у підготовці пропозицій до проектів програм соціально-економічного розвитку відповідної адміністративної-територіальної одиниці та внесення пропозицій щодо проекту відповідного місцевого бюджету, що узгоджується із згадуваними Скаржником положеннями ст.27 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Матеріали справи не містять доказів вжиття Відповідачем заходів у межах означених функцій, спрямованих на вирішення питання щодо фінансування відшкодування витрат Позивача, щодо яких заявлені позовні вимоги, тоді як відповідно до правової позиції, сформульованої Європейським судом з прав людини в п.п.70, 71 рішення по справі «Рисовський проти України» від 20.11.2011р. щодо принципу «належного урядування», державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.

29. Як правильно відмічають сторони, за змістом п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування витрат на пільговий зв`язок окремим категоріям громадян віднесено до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів. Однак, з приводу аргументів Скаржника, що саме держава має забезпечувати виконання своїх соціальних зобов`язань, суд апеляційної інстанції зазначає наступне:

· за усталеною практикою Європейським судом з прав людини в контексті розглядуваних правовідносин між Позивачем та Відповідачем, які охоплюються ст.1 Першого протоколу Конвенції, Управління виконує функцію держави (розмежування між органами державної влади та місцевим самоврядуванням у даному випадку не має значення), що узгоджується із приписами ст.ст.172, 173 Цивільного кодексу України;

· у відповідності до пп.21) п. 4 Положення про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області саме на нього покладається обов`язок у межах своєї компетенції щодо надання населенню, у тому числі, послуг зв`язку, а також зі здійснення розрахунків з організаціями-надавачами послуг за надані пільги окремим категоріям громадян;

· оскільки в розглядуваному випадку мова йде про відшкодування витрат Позивача з надання пільг відповідним категоріям населення територіальної громади Лубенівської міської ради - тобто території здійснення повноважень Управління, то визначення його у якості належного платника (Відповідача) цілком відповідає принципу субсидіарності, вказаному в п.2 ч.1 ст.82 Бюджетного кодексу України.

Проблеми, які виникають у держави через бюджетну децентралізацію в таких відносинах (у тому числі - щодо розмежування функцій та повноважень між державними органами та органами місцевого самоврядування відносно забезпечення належного функціонування державних програм соціального захисту та підтримки) в контексті означеного принципу «належного урядування», не тільки не звільняють Позивача від виконання встановленого державою обов`язку з надання послуг пільговим категоріям населення (без права стягувати з них оплату), але й не звільняють державу, в особі Відповідача як уповноваженого органу, від обов`язку здійснити відповідну компенсацію у відповідності до ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

30. Доводи Скаржника про неналежність представлених Позивачем доказів на підтвердження надання послуг відповідним пільговим категоріям населення через втрату чинності постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету», наказу Міністерства праці та соціальної політики України №535 від 04.10.2007р. «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг « 2-пільга» та виключення п.12 Положення про єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117, апеляційним судом відхиляються, оскільки:

· за змістом п.3 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 №117 Управління є уповноваженим органом, на яке було покладено обов`язок з ведення Реєстру пільговиків та автоматизованого використання його відомостей і для цілей здійснення виплат, що кореспондується із пп.26 п.4 Положення про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області;

· п.4 цього Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, передбачає право уповноваженого органу на отримання інформації від підприємств, що надають послуги та надавати відповідну інформацію таким підприємством з метою надання ними пільг тоді як пп.21) п.4 Положення про Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, серед іншого, безпосередньо визначає функцію Відповідача з проведення електронної звірки інформації від організацій-надавачів послуг щодо витрат, пов`язаних з наданням пільг окремим категоріям громадян, з відомостями, що містяться в Єдиному державному автоматизованому реєстрі осіб, які мають право на пільги;

· відповідні заперечення щодо доведеності обсягів наданих Позивачем послуг пільговикам не висловлювалися Відповідачем у відзиві під час провадження у суді першої інстанції - тобто відповідна обставина позову не була своєчасно заперечена у відповідності до вимог ч.4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

31. Таким чином, скасування певних форм звітності, без подальшого запровадження інших та за умов чинності обов`язку з проведення звіряння між Позивачем і Відповідачем для цілей проведення розрахунків з відшкодування та повноважень останнього з ведення та актуалізації відомостей щодо пільговиків відповідної територіальної громади, зумовлюють висновок суду про відповідність поведінки Позивача з надання Відповідачеві відомостей про надані ним послуги пільговикам у розглядуваний період принципу справедливості, добросовісності і розумності (п.6 ст.3 Цивільного кодексу України), достовірність яких за змістом (а не за формою, адже у розглядуваному періоді її не було запроваджено) Скаржником належними і допустимим доказами не спростована.

Припущення іншого, тобто неможливість отримання відшкодування витрат за надані послуги пільговикам через невизначеність відповідними уповноваженими органами форми відповідних звітних документів після скасування попередньої форми таких документів було б несумісним із згадуваним вище принципом «належного урядування».

32. Ухилення від відшкодування державою в особі відповідного органу (в розглядуваному випадку Відповідача) витрат, понесених Позивачем у зв`язку із наданням послуг пільговій категорії споживачів, є фактичним примушенням Позивача всупереч ч.1 ст.19 Конституції України та ч.2 ст.14 Цивільного кодексу України до безплатного надання таких послуг (фінансування їх за рахунок власних коштів) або до відмови/обмежені у надані таких послуг пільговій категорії населення, що не відповідає ст.3 Конституції України, заважаючи на чинність законів, якими ці пільги запроваджені та гарантуються.

33. Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд не вбачає належних підстав для звільнення держави в особі Відповідача від виконання обов`язків щодо компенсації останньому його втрат, внаслідок надання послуг пільговій категорії осіб у відповідності до приписів діючого законодавства України, адже таке звільнення (відмова у задоволені вимоги щодо відшкодування) за своєю сутністю тотожне позбавленню «майно» у розумінні норми, закріпленої другим реченням першого пункту ст.1 згадуваного вище Першого протоколу в контексті правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої в п.46 рішення у справі «Жовнер проти України». Дійсно, передбачених означеною нормою обов`язкових умов такого позбавлення забезпечення суспільного інтересу та наявність відповідного закону Скаржником не доведено.

34. Відтак, оскільки доводи і вимоги апеляційної скарги не підтверджують ухвалення переглядуваного рішення із порушеннями, які ст.277 Господарського процесуального кодексу України визначені у якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог в порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради залишається без задоволення, а переглядуване рішення без змін.

35. Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України такий результат апеляційного перегляду має наслідком віднесення на рахунок Скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської області на рішенням Господарського суду Полтавської області від 03.05.2022р. (повний текст підписано 03.05.2022р.) у справі №917/257/22 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Полтавської області від 03.05.2022р. (повний текст підписано 03.05.2022р.) у справі №917/257/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, віднести на рахунок Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Лубенської міської ради, м. Лубни Полтавської області.

4. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 14.07.2022р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка

Суддя В.С. Хачатрян