У Х В А Л А

15.07.2022Справа № 910/15541/20

Суддя господарського суду міста Києва Паламар П.І., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріелт-Комплекс" Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джой Ен Джой" м. Києва про стягнення боргу, неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов`язання, ціна позову 812616,39 грн.,

в с т а н о в и в :

у жовтні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріелт-Комплекс" звернулося в суд з позовом про стягнення з відповідача 675537,57 грн. орендної плати, 5947,79 грн. трьох процентів річних з простроченої суми, 131131,03 грн. неустойки за неналежне виконання договору оренди нежитлового приміщення № 145-147-018 від 6 серпня 2019 р., яке розташоване за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с/рада Ходосівська, автодорога Київ-Знам`янка, 25км+250м.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 р. відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою суду від 18 січня 2021 р. провадження у справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/3036/20.

У липні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Ріелт-Комплекс" звернулося в суд із заявою про поновлення провадження у справі, повідомивши про набрання законної сили рішенням господарського суду міста Києва по справі № 911/3036/20 від 13 травня 2021 р. Також просило передати справу за виключною підсудністю до господарського суду Київської області.

Враховуючи, що обставини, які викликали зупинення провадження у справі усунені, то провадження у справі слід поновити.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 30 ГПК України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально. У разі конкуренції правил підсудності мають застосовуватися правила виключної підсудності.

При цьому, тлумачення ч. 3 ст. 30 ГПК України повинно відбуватися з урахуванням принципу правової визначеності, який, в аспекті даного спору, полягає у забезпеченні здатності вірного тлумачення закону пересічною особою. Зокрема, встановлюючи підхід до тлумачення правових норм, Європейський суд з прав людини у рішенні від 13 липня 1995 р. у справі "Толстой-Милославський" (Tolstoy Miloslavsky) проти Сполученого Королівства (скарга №18139/91), визначаючи зміст терміну "передбачений законом" сформулював наступну умову: положення національного законодавства повинні бути настільки ясними, зрозумілими і визначеними, щоб будь-яка людина, за необхідності скориставшись порадою юриста, могла б повністю зрозуміти зміст закону.

З огляду на зазначений підхід Європейського суду з прав людини до тлумачення правових норм, положення ч. 3 ст. 30 ГПК України означають, що спір має розглядатися за правилами виключної підсудності, коли нерухоме майно, право власності на таке майно або інші вимоги, що стосуються нерухомого майна, є предметом спору.

Водночас, як свідчить правозастосовна практика Верховного Суду, викладена у постанові від 20 вересня 2018 р. у справі № 902/919/17, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За таких обставин, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17.

З огляду на викладене, суд вважає, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, оскільки позовні вимоги мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном, а саме, стягнення орендної плати за користування цим майном, і позов має розглядатися за правилами виключної підсудності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, з огляду на місцезнаходження майна, за користування яким заявлено відповідні позовні вимоги про стягнення орендної плати, справу відповідно до вимог ст. 31 ГПК України слід передати за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

Керуючись ст.ст. 230, 232-235 ГПК України

у х в а л и в :

1. Провадження у справі № 910/15541/20 поновити.

2. Справу № 910/15541/20 передати за встановленою підсудністю до господарського суду Київської області.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар