УХВАЛА

про забезпечення позову

м. Київ

04.07.2022Справа № 910/16060/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Селівона А.М., розглянувши матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт"

про забезпечення позову

у справі № 910/16060/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БІПРОДУКТ" вул.Щербакова 52, прим 429, м.Київ, 04111

до 1. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вул.Січових стрільців 17, м. Київ, 04053

2. Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" вул. Б.Хмельницького,17/52, м.Київ, 01030

про зобов`язання вчинити дії

Представники сторін: без виклику.

Обставини справи :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерного товариства "ЗЛАТОБАНК" про зобов`язання відповідачів вчинити дії, а саме:

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Публічне акціонерне товариство "Златобанк" виключити із бухгалтерського обліку та ліквідаційної маси ПАТ "Златобанк" актив у вигляді майнових прав, що випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Публічне акціонерне товариство "Златобанк" виключити з інформації про лот № G3N120729 актив ПАТ "Златобанк" у вигляді права вимоги за кредитним договором № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями;

- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Публічне акціонерне товариство "Златобанк" виключити з плану продажу активів (майна) ПАТ "Златобанк" актив у вигляді майнових прав, що випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправне, в порушення ст.ст. 50, 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та глави 4 розділу V Положення про вивезення неплатоспроможного банку з ринку, включення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб до балансу, ліквідаційної маси та затвердженого плану продажу активів ПАТ "Златобанк" як активів останнього прав вимоги за кредитним договором № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", без врахування обставин припинення правовідносин між вказаними особами внаслідок звернення стягнення на предмет застави за договором застави № 3 від 06.06.2011 року в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором, а саме на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика", яка належала ТОВ "Біпродукт", шляхом визнання права власності банку на таку частку. У зв`язку з викладеним позивач зазначає про протиправність включення до паспорту публічних активів , виставлених на продаж у складі відповідного лоту, вищенаведених прав вимоги за кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16060/21, приймаючи до уваги характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом на підставі ч.3 ст. 12 ГПК України постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 11.11.2021 року.

Окрім цього вказаною ухвалою за клопотання позивача залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгово - Логістичний комплекс "Арктика" (04086, м. Київ, вул. О. Теліги, 41, ).

Також позивачем через канцелярію Господарського суду міста Києва 04.10.2021 року подано заяву б/н б/д про забезпечення позову, в якій останній просить суд вжити заходи забезпечення даного позову шляхом заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічному акціонерному товариству "Златобанк" вчиняти дії, спрямовані на реалізацію майнових прав, що випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про забезпечення позову відмовлено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.11.2021 року, оскільки призначене на 11.11.2021 року судове засідання не відбулось, підготовче засідання у справі № 910/16060/21 призначено на 25.11.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 року підготовче засідання у справі відкладено на 08.12.2021 року.

Через канцелярію суду 02.12.2021 року позивачем подано заяву б/н б/д про забезпечення позову, в якій ТОВ "Біпродукт" звернулося з проханням вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N020959 майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

В подальшому 07.12.2021 року від позивача надійшла заява б/н б/д про залишення без розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, яка підписана представником позивача адвокатом Бісик Я.В., повноваження якої підтверджуються ордером серії АІ № 1156823 від 28.09.2021 року та копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС № 7520/10 від 14.03.2019 року. Подана заява долучена судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 року заяву позивача про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову у справі № 910/16060/21 задоволено та залишено без розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "БІПРОДУКТ" про вжиття заходів забезпечення позову у справі № 910/16060/21 шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року в частині.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2021 року підготовче засідання у справі відкладено на 19.01.2022 року та за результатами розгляду в судовому засіданні заяви позивача про зміну предмету позову в частині останню прийнято судом до розгляду та подальший розгляд справи здійснюється з урахуванням нового предмету позову, а саме про:

- зобов`язання Фонду та АТ "Златобанк" виключити із бухгалтерського обліку та ліквідаційної маси АТ "Златобанк" актив у вигляді майнових прав, що випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2020, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика" з усіма забезпеченнями;

- визнання відсутнім у АТ "Златобанк" права вимоги за кредитним договором № 153/10/KL від 29.10.2010. укладеними між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика" з усіма забезпеченнями;

- зобов`язання Фонду та АТ "Златобанк" виключити з плану продажів активів (майна) АТ "Златобанк" актив у вигляді майнових прав, що випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2010. укладеними між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика" з усіма забезпеченнями.

Окрім цього вказаною ухвалою суду від 08.12.2021 року частково задоволено клопотання позивача згідно ст. 81 ГПК України та витребувано від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Публічного акціонерною товариства "Златобанк" додаткові докази.

Також 10.12.2021 року через канцелярію суду позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" подано заяву б/н б/д про забезпечення позову, в якій ТОВ "Біпродукт" звернулося з проханням вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N020959 майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про забезпечення позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції заявником було подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 року, за наслідками розгляду якої постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року вказану ухвалу скасовано, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про забезпечення позову задоволено та до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/16060/21 зупинено дію рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1144 від 15.11.2021 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту № GL3N020959 майнових прав, які випливають з кредитного договору № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між Акціонерним товариством "Златобанк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

У підготовчих засіданнях 19.01.2022 року та 26.01.2022 року протокольно оголошено перерву на 26.01.2022 року та 03.02.2022 року відповідно.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2022 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб () та Публічного акціонерною товариства "Златобанк" згідно ст. 81 ГПК України та підготовче засідання відкладено на 02.03.2022 року.

Через канцелярію суду 08.02.2022 року позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" подано заяву про забезпечення позову, в якій ТОВ "Біпродукт" звернулося з проханням вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №79 від 03.02.2022 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N121078 прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року.

Також 09.02.2022 року засобами електронного зв`язку позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" подано доповнення б/н б/д до заяви про забезпечення позову, в яких ТОВ "Біпродукт" просить вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом:

- зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №79 від 03.02.2022 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N121078 прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року;

- заборони Фонду гарантування вкладів фізичних осіб приймати рішення щодо затвердження умов та порядку продажу в рамках ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2022 року частково задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про забезпечення позову та до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/16060/21 зупинено дію рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №79 від 03.02.2022 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N121078 прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року.

Також через канцелярію суду 23.02.2022 року позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" через канцелярію суду подано заяву б/н б/д про забезпечення позову, в якій ТОВ "Біпродукт" звернулося з проханням вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №125 від 21.02.2022 року та будь-якого іншого, прийнятого в процедурі ліквідації АТ "Златобанк", в частині, що стосується реалізації прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року. Окрім цього у вказаній заяві позивач просить суд застосувати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заходи процесуального примусу, визначені ст.ст. 131 ,132, 135 ГПК України, у вигляді штрафу.

В той же час у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та введенням воєнного стану з 24.02.2022 року судове засідання, призначене на 02.03.2022 року, не відбулось.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.06.2022 року з метою забезпечення розумного балансу між нормами статті 3 Конституції України та положеннями статті 2 ГПК України, які визначають завдання господарського судочинства, недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з`ясування обставин справи та для подальшого розгляду спору, призначено проведення підготовчого засідання у справі на 20.07.2022.

Засобами електронного зв`язку 16.06.2022 року позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" подано заяву щодо розгляду заяви про забезпечення позову у справі №910/16060/21, у відповідності до якої ТОВ "Біпродукт" просило розглянути подану 23.02.2022 року заяву про забезпечення позову, а також 23.06.2022 року - заяву про долучення до матеріалів справи доказів направлення копії заяви про забезпечення позову учасникам справи.

В свою чергу на дату вирішення питання про забезпечення позову за заявою позивача, поданою 23.02.2022 року, жодних письмових пояснень та/або заперечень щодо заявлених до вжиття заходів забезпечення позову від відповідачів та третьої особи до суду не надходило.

Дослідивши подану позивачем заяву про забезпечення позову та матеріали справи суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд наголошує, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (Рішення Конституційного Суду України від 31.05.2011 року №4-рп/2011), сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст.55 Конституції України (Рішення Конституційного Суду України від 16.06.2011 року. №5-рп/2011).

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даної справи.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №3-рп/2003р від 30.01.2003 року визначено, що правосуддя за своєю суттю визнається таким за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до ст.17 Закону України ,,Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст. 11 ГПК України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

За приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Частиною 3 статті 2 ГПК України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є верховенство права, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, диспозитивність та пропорційність.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, забезпечення права кожному на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отже, вирішуючи питання щодо забезпечення позову суд зобов`язаний виходити із інтересів позивача і вимог Конституції України щодо обов`язковості виконання рішень суду та вживати всі необхідні дії для забезпечення виконання рішення.

Згідно пункту 87 рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005 р. у справі "Салов проти України" принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу (див. Ruiz-Mateos v. Spain, рішення від 23.06.1993, серія A, № 262, с. 25, § 63). Більш того, принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (див. DomboBeheer B. V. v. theNetherlands, рішення від 27.10.1993, серія A, N 274, с. 19, § 33 та Ankerl v. Switzerland, рішення від 23.10.1996, Reports 1996-V, стор. 1567-68, § 38). Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (див. рішення у справі Ruiz-Mateos, наведене вище, с. 25, § 63).

Так, відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

При цьому під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Суд зазначає, що у відповідності до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В свою чергу суд зазначає, що підстави для вжиття заходів забезпечення позову повинні оцінюватись судом у безпосередньому зв`язку з предметом позовних вимог та з позиції ймовірності настання несприятливих наслідків для позивача в разі неможливості виконання рішення суду в майбутньому.

Як встановлено судом за матеріалами справи, 17.09.2021 року на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення про проведення 04.10.2021 року відкритих торгів (аукціону) (за «англійською» моделлю проведення аукціонів) з продажу активів (майна), що обліковується на балансі ПАТ "Златобанк" у складі одного лоту № G3N120729, в межах якого виставлено на продаж права вимоги, зокрема, за кредитним договором № 153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", виконання зобов`язань за яким забезпечена іпотекою та заставою, за початковою ціною реалізації - 7 932 779 872,87 грн.

Згідно інформації з офіційної веб-сторінки Фонду торги, призначені за «англійською» моделлю проведення аукціонів на 04.10.2021 року, 19.10.2021 року, 29.10.2021 року, 11.11.2021 року - не відбулись.

В подальшому права вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року включено вже до лоту №GL3N020959, умови продажу якого визначено рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року та призначено до проведення торги з його продажу на 06.12.2021 року, однак, вже за "голландською" моделлю проведення аукціонів, тобто із застосуванням механізму продажу відповідних активів ПАТ «Златобанк» шляхом покрокового зменшення початкової (стартової) ціни лота у день проведення торгів.

При цьому, відповідно до опублікованого паспорту відкритих торгів (аукціону) з продажу активів (майна) ПАТ "Златобанк" 06.12.2021 року встановлено, що початковою (стартовою) ціною продажу такого лоту визначено суму у розмірі 7 915 472 681,80 грн., а мінімальною ціною лоту - 3 957 736 341,01 грн.

Торги, призначені за «голландською» моделлю проведення аукціонів на 06.12.2021 року та повторні 17.12.2021 року, з початковою (стартовою) ціною продажу спірного лоту у розмірі 7 915 472 681,80 грн. та мінімальною ціною лоту - 1 583 094 536,34 грн., за оприлюдненою Фондом в мережі Інтернет інформацією, також не відбулись.

Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1317 від 30.12.2021 року права вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року включено до складу лоту №GL3N121041 та виставлено на продаж на відкритих торгах (голландський аукціон), призначених на 14.01.2022 року та 27.01.2022 року за початковою ціною продажу 1 583 094 536,34 грн., мінімальна ціна - 316 618 907,24 грн.

Проте, як повідомлено Фондом на веб - сторінці, зазначені торги 14.01.2022 року та 27.01.2022 року не відбулися.

Окрім цього, на офіційному веб - сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 03.02.2022 року опубліковано оголошення про проведення 16.02.2022 року відкритих торгів (голландського аукціону) з продажу активів (майна) ПАТ «Златобанк» у складі лоту №GL3N121078 згідно рішення виконавчої дирекції Фонду № 79 від 03.02.2022 року, відповідно до опублікованого паспорту яких (http://www.fg.gov.ua/passport/51012) вбачається, що початковою (стартовою) ціною продажу спірного лоту на торгах визначено суму у розмірі 316 616 675,92 грн., з мінімальною ціною лоту - 158 308 338,11 грн.

Згідно інформації Фонду, призначені на 16.02.2022 року відкриті торги з продажу активів (майна) ПАТ «Златобанк» лот GL3N121078: Пул кредитів юридичних осіб, не відбулись, оскільки торги були скасовані відповідно до рішення Фонду № 115 від 15.02.2022 року.

Поряд із цим згідно рішення Фонду про затвердження умов продажу активів №125 від 21.02.2022 року із формуванням нового лоту (GL3N121128) було виставлено в черговий раз на продаж як належні ТОВ "Біпродукт" майнові права, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями, в обсязі 45 567 680,00 грн., так і частка, набута АТ "Златобанк" у власність в рахунок погашення такого обсягу заборгованості, а саме на аукціон 04.03.2022 року. Відповідно до паспорту відкритих торгів початковою (стартовою) ціною продажу спірного лоту GL3N121128 на торгах 04.03.2022 року визначено суму у розмірі 316 616 675,92 грн., з мінімальною ціною лоту - 158 308 338,11 грн.

Як зазначено на веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призначені на 04.03.2022 року торги також не відбулись.

В той же час, як зазначено в позовній заяві та встановлено рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 року у справі № 910/22529/15, яке набрало законної сили, з початку 2018 року власником такого майна (активу) є позивач у даній справі - Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт", яким відповідні права вимоги до позичальника набуто в межах виконаних ним зобов`язань згідно договору застави майнових прав за рахунок переданої у власність банку частки в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика".

Підставою виникнення спору та звернення ТОВ "Біпродукт" з даним позовом до суду став саме той факт, що відповідачем 1 як організатором відкритих торгів (аукціону) було протиправно включено до балансу, ліквідаційної маси, складу відповідного лоту та затвердженого плану продажів активів ПАТ "Златобанк" активи у вигляді прав вимоги за кредитним договором № 153/10/KL від 29.10.2010 року у виконаних за рахунок застави майна ТОВ "Біпродукт" обсягах.

При цьому в обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач посилається на той факт, що попри численні звернення до Фонду з приводу неприпустимості відчуження під час проведення процедури ліквідації АТ "Златобанк" в якості його активів майна, що не належить останньому, позаяк є власністю ТОВ "Біпродукт", та наявності відповідного судового спору у даній справі, а також встановлення Північним апеляційним господарським судом в постанові від 01.02.2022 року заборони вчинення дій, спрямованих на продаж майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, до закінчення розгляду справи №910/16060/21 із зупиненням дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N020959 майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями, та встановлення Господарським судом міста Києва в ухвалі від 11.02.2022 року у справі №910/16060/21 до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у такій справі неможливості вчинення дій, спрямованих на продаж майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, до закінчення розгляду справи №910/16060/21 із зупиненням дії вже нового рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №79 від 03.02.2022 в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N121078 прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб продовжуються вчинятися відповідні дії, спрямовані на відчуження спірного майна, а саме шляхом безперервного та цілеспрямованого виставлення спірних прав вимоги на продаж на публічних торгах, зокрема, згідно рішення №125 від 21.02.2022 року, яким було виставлено на продаж у складі нового лоту №GL3N121128 як належні ТОВ "Біпродукт" майнові прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями, в обсязі 45 567 680,00 грн., так і частка, набута АТ "Златобанк" у власність в рахунок погашення такого обсягу заборгованості.

Крім того, заявником вказується на недобросовісність відповідачів в розрізі продажу спірних прав вимог, оскільки із наявної на офіційній веб-сторінці Фонду документації (публічних паспортів), яка стосується виставлення на продаж прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року в 2018 році (у складі лоту №F45GL34050) та на даний час у складі лоту №GL3N121128 вбачається, що в публічному паспорті активів, включених до складу лоту №F45GL34050, було відображено інформацію про припинення такого забезпечення за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року як іпотека з посиланням на розірвання договору іпотеки, однак, відчужуючи такі активи вже в 2021-2022 роках їх публічні паспорти містять відомості про забезпечення у вигляді ті є ж нерухомості, однак, не містять жодних посилань на її припинення, в той час як припинення такої іпотеки відбулось ще з 2017 році.

Крім того заявник звертає увагу на надмірну швидкість призначення та організації проведення торгів, зокрема, на те, що чергові торги з продажу такого майна (включеного вже до складу нового лоту №GL3N121128) призначено до проведення на 04.03.2022 року всього через 11 календарних днів, в той час, згідно відомостей офіційної веб-сторінки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інші активи АТ "Златобанк" рішення щодо затвердження умов та порядку продажу яких було прийнято раніше ніж рішення №125 від 21.02.2022 року, були виставлені на продаж на торгах 14-15.03.2022 року (зокрема: рішенням №116 від 17.02.2022 року щодо продажу лоту №GL20N121116 призначено проведення торгів на 14.03.2022 року; рішенням №49/22 від 18.02.2022 року щодо продажу лоту №GL24N021120 призначено проведення торгів на 15.03.2022 року).

Наведене в сукупності, на думку заявника, вказує на те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, нехтуючи чинним та обов`язковим до виконання судовими рішеннями та викладеними в них висновками суду про неможливість продажу такого майна до вирішення даної справи, з метою обходу таких заходів забезпечення позову, прийнято нове рішення задля виставлення на продаж майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями, тобто вказує на існування мотивів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на швидке відчуження спірних майнових прав до завершення розгляду даної справи.

Як зазначено ТОВ «Біпродукт», реалізація таких активів до набуття чинності судовим рішенням у даній справі № 910/16060/21 спричинить негативні наслідки для нього у вигляді нівелювання можливості захисту своїх порушених прав в обраний спосіб в межах ініційованого ним судового спору, адже припинить існування його предмету як того (відчуження спірних прав за час вирішення спору, заявленими вимогами в межах якого є виключення із складу ліквідаційної маси АТ "Златобанк" активів та визнання відсутніми прав на них в останнього, припинить існування таких обставин), а тому існують обґрунтовані підстав для вжиття заходів забезпечення позову задля дотримання гарантій ефективного захисту порушених прав та інтересів позивача в обраний ним спосіб.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та інтересів, а також із даною заявою про забезпечення позову та враховуючи обставини, наведені в попередніх заявах про забезпечення позову, які, зокрема, задоволені постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року та ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2022 року позивач має на меті захист від загрози протиправного позбавлення ТОВ "Біпродукт" прав власності на належне йому майно, оскільки, за твердженням позивача, існує ризик вибуття такого майна на користь третіх осіб поза волею його дійсного власника, в тому числі за результатами проведення чергового аукціону та чергового зниження ціни продажу лоту, а також в обґрунтування поданої заяви позивач додатково посилається на забезпечення виконання рішення суду в разі вжиття наведених заходів забезпечення позову.

При цьому, на переконання позивача, станом на сьогоднішній день не існує жодних законодавчо закріплених заборон щодо вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу окремо визначеного активу (майна) банку, що ліквідується.

В обґрунтування своєї правової позиції позивач посилається на приписи ч. 7 ст. 137 ГПК України, які з метою попередження негативного впливу на процес регулювання банківської діяльності в сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації, встановлюють певні обмеження (заборони) щодо застосування такого процесуального інституту як забезпечення позову при вирішенні пов`язаних з цим спорів, в розрізі чого виокремлено такі види заходів забезпечення позову як: арешт активів (майна); заборона чи зобов`язання щодо вчинення певних дій; зупинення дії рішень.

Так, предметом позову у даній справі є захист порушених прав та інтересів ТОВ "Біпродукт" за наслідками включення та виставлення на продаж в якості активів АТ "Златобанк" прав вимоги, які на переконання позивача належать саме йому, у зв`язку з чим останній просить: зобов`язати Фонд та АТ "Златобанк" виключити із бухгалтерського обліку та ліквідаційної маси останнього такі актив; визнати відсутніми у АТ "Златобанк" права вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика" з усіма забезпеченнями; зобов`язати Фонд та АТ "Златобанк" виключити з плану продажів активів (майна) останнього спірні майнові права.

Позивачем вказується на те, що будь-які правовідносини між АТ "Златобанк" з ТОВ "ТЛК "Арктика" за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року припинилися за наслідками звернення стягнення на предмет застави за договором застави №3 від 06.06.2011 року в рахунок погашення заборгованості ТОВ "ТЛК "Арктика" за таким кредитним договором, а саме: на частку в статутному капіталі ТОВ "ТЛК "Арктика" в розмірі 500 000,00 грн. (25% статутного капіталу), яка належала ТОВ "Біпродукт", шляхом визнання права власності банку на таку частку в судовому порядку (рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2017 року у справі №910/22529/15), у зв`язку з чим права вимоги за вказаним кредитним договором в межах розміру вартості предмету застави перейшли до ТОВ "Біпродукт", оскільки в іншій частині припинилися.

В той же час, фактичні дії відповідачів, вчинені з моменту відкриття провадження у даній справі, свідчать про невизнання відповідних прав ТОВ "Біпродукт", що, наразі, підтверджується змістом наявних в матеріалах справи документів, а саме, паспортів відкритих торгів та публічних паспортів активів, та діями Фонду щодо чергового виставлення спірного активу на продаж з моменту відкриття провадження у даній справі № 910/16060/21, а саме на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №125 про затвердження умов продажу активів від 21.02.2022 року було виставлено на продаж у складі лоту №GL3N121128 як майнові права, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями, так і частку корпоративних прав в статутному капіталі юридичної особи.

Наведене в свою чергу свідчить про те, що фактичне вирішення спору у даній справі зводиться до встановлення особи володільця прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

Проаналізувавши наявні матеріали справи та зміст позовної заяви, подану позивачем заяву про забезпечення позову, а також постанову Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року та ухвалу Господарського суду міста Києва від 11.02.2022 року у даній справі, яку не оскаржувалась відповідачами, суд приходить до висновку, що продовження відповідачами вчинення дій, спрямованих на відчуження в якості активів АТ "Златобанк" майна (прав вимоги) про захист прав на яке подано даний позов до суду, попри відкриття провадження у даній справі та вжиття заходів забезпечення позову постановою від 01.02.2022 року Північного апеляційного господарського суду та ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2022 року, може зумовити як нівелювання можливості захисту позивачем своїх порушених прав в обраний спосіб в цілому, адже призведе до фактичного припинення існування предмету спору та вибуття із спірних правовідносин відповідачів (при умові успішного проведення торгів), так і призвести до фактичної втрати позивачем майна на наслідками відчуженими на користь третіх осіб права вимоги та частки в статутному капіталі, відтак подальше відновлення порушених прав позивача буде обумовлено необхідністю у зверненні з новими позовами до набувачів відповідного майна (майнових прав).

Тобто, цілком ймовірно, що за умови виконання відповідного рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стане неможливим захист порушених прав як ТОВ "Біпродукт" в обраний наразі спосіб, так і прав третіх осіб в разі відчуження спірного активу.

З огляду на викладене, суд зазначає, що можливість збереження інтересів всіх учасників такого спору та попередження можливого порушення прав інших осіб знаходиться в прямій залежності, в першу чергу, від незмінності спірних правовідносин та їх суб`єктного складу, що буде нівельовано реалізацією рішення Фонду про затвердження умов продажу спірного активу, враховуючи наявність безпосереднього зв`язку між заявленими до застосування заходами забезпечення позову і предметом спору, співмірність та адекватність заходів із позовними вимогами, адже існує спір щодо особи власника майна (майнових прав) щодо якого Фондом вчиняються дії, спрямовані на його продаж, в той час, як зібрані в матеріалах справи документи свідчать про те, що фактично за послідовними рішеннями № 926 від 16.09.2021 року, № 1144 від 15.11.2021 року, № 1317 від 30.12.2021 року, № 79 від 03.02.2022 року та №125 від 21.02.2022 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виставлено на продаж у складі відповідних лотів активи, належність яких АТ "Златобанк" не тільки оскаржується ТОВ "Біпродукт" в межах даного спору, а й не визнаються в частині забезпечення іпотекою чинними (існуючими на сьогоднішній день у власності банку) самим банком (в межах його заперечень у іншому судовому спорі) та фактично Фондом (в межах виставлення спірного активу на продаж в 2018 році).

Отже, зупинення дії рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов та порядку продажу активу, щодо обсягів якого наразі існує певна невизначеність, сприятиме не лише гарантії захисту прав та інтересів позивача за час вирішення питання щодо особи володільця спірних прав вимоги, а й забезпечить можливість встановлення визначеності щодо дійсного обсягу таких прав (наразі в межах справи здійснюється збір доказів, пов`язаних із обсягом таких прав) до їх продажу, чим попередить можливі збитки третіх осіб, пов`язані із придбанням як належних позивачу прав (у випадку підтвердження даних обставин в судовому порядку), так і неіснуючих прав.

При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову шляхом зупинення рішення Фонду про затвердження умов продажу активів АТ "Златобанк" в частині спірного майна не обмежить права та законні інтереси як суб`єктів спірних правовідносин, так і інших осіб, адже такі заходи мають тимчасовий характер та не перешкоджають проведенню процедури ліквідації відповідного банку, в той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін спірних правовідносин, унеможливить порушення інтересів інших осіб та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Суд зазначає, що згідно ч. 7 ст. 137 ГПК України не допускається забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на майно (активи), у тому числі грошові кошти, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, або банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яке належить або підлягає передачі чи сплаті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб або банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і знаходиться у нього чи інших осіб;

2) встановлення заборони або обов`язку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, банку, віднесеному до категорії неплатоспроможних, банку, що ліквідується відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", їх посадовим особам, іншим особам під час реалізації Фондом гарантування вкладів фізичних осіб майна (активів) банку, віднесеного до категорії неплатоспроможних, вчиняти певні дії або встановлення обов`язку для таких осіб утримуватися від вчинення певних дій;

3) зупинення дії рішень Кабінету Міністрів України про участь держави у виведенні неплатоспроможного банку з ринку, індивідуальних актів Міністерства фінансів України, прийнятих на виконання таких рішень Кабінету Міністрів України, індивідуальних актів Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, прийнятих у процесі виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також встановлення для Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, їх посадових та службових осіб заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій, що випливають з таких рішень/актів.

Одночасно, як стверджує позивач, вказані правові норми відокремлюють такі заходи забезпечення позову як встановлення заборони чи обов`язку щодо вчинення певних дій з зупинення дії рішень, а також не містять жодних обмежень щодо можливості зупинення дії рішення Фонду про затвердження умов продажу окремо визначених активів (майна) банку.

В аспекті вирішення питання можливості застування судом в межах даної справи заявленого позивачем заходу забезпечення позову судом враховано викладені в постанові Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року у даній справі правові висновки, виходячи з принципів правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля.

Так, Європейський суд з прав людини вказує, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ГПК України).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.

Згідно з практикою ЄСПЛ, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (пункт 39 рішення у справі «C.G. та інші проти Болгарії» («C. G. and Others v. BULGARIA»), заява № 1365/07; пункт 170 рішення у справі «Олександр Волков проти України», заява № 21722/11).

За системним аналізом наведених положень господарського процесуального кодексу вбачається, що в рамках удосконалення законодавчих механізмів регулювання банківської діяльності в сфері виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації, законодавцем, з метою попередження негативного впливу на даний процес інститутом забезпечення позовів, було встановлено певні обмеження (заборони) щодо застосування такого процесуального інституту при вирішенні пов`язаних з функціями Фонду спорів, в розрізі чого виокремлено такі види заходів забезпечення позову як: арешт активів (майна); заборона чи зобов`язання щодо вчинення певних дій; зупинення дії рішень.

Визначаючи суб`єктів, до яких є неможливим застосування таких видів забезпечення позову (в рамках процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації) законодавцем було встановлено, що:

- в частині накладення арешту на майно такими особами є: Фонд; банк, віднесений до категорії неплатоспроможних, або який ліквідується; інші особи, у яких знаходиться майно, що підлягає передачі чи сплаті Фонду або банку;

- в частині заборони чи зобов`язання щодо вчинення певних дій: Фонд; банк, віднесений до категорії неплатоспроможних, або який ліквідується; їх посадові особи; інші особи, під час реалізації Фондом майна (активів) банку; Кабінет Міністрів України, Міністерство фінансів України, Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку, їх посадові та службові особи;

- в частині зупинення дії рішень: Кабінет Міністрів України; Міністерство фінансів України; Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку.

Як зазначено в постанові Північного апеляційного суду від 01.02.2022 року у даній справі, чітке слідування наведеним нормам дає підстави для висновку, що законодавцем відокремлюються такі заходи забезпечення позову як встановлення заборони чи обов`язку щодо вчинення певних дій із зупиненням дії рішень, проте жодних обмежень щодо можливості зупинення дії рішення Фонду про затвердження умов продажу окремо визначених активів (майна) банку положення ч. 7 ст. 137 ГПК України не містять, адже в іншому випадку мало б місце встановлення законодавцем прямої заборони вжиття заходів забезпечення позову на рівні із забороною зупинення рішень Кабінету Міністрів України, Міністерства фінансів України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, у відношенні до яких встановлено заборону як і зупинення дії їх рішень, так і встановлення заборони або обов`язку вчиняти певні дії, обов`язку утримуватися від вчинення певних дій.

Отже, за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції судом апеляційної інстанції зазначено про відсутність станом на сьогоднішній день законодавчо закріплених заборон щодо вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу окремо визначеного активу (майна) банку, що ліквідується, про вчинення яких, наразі, йдеться в поданій суду позивачем заяві про забезпечення позову.

При цьому, суд враховує, що, наразі, відсутні висновки Верховного Суду з приводу вирішення питання вжиття заходів забезпечення позову у спорі, пов`язаному з процедурою виведення неплатоспроможних банків з ринку і їх ліквідації, предметом якого були б вимоги про зобов`язання Фонду та банку виключити із плану продажів, бухгалтерського обліку та ліквідаційної маси актив у вигляді майнових прав, а тому досліджуючи дане питання враховує висновки Північного апеляційного господарського суду про те, що вирішуючи питання забезпечення позову у даному спорі слід виходити саме із конкретних обставин спірних правовідносин у конкретній справі, адже чинна практика Верховного Суду з вирішення питань забезпечення позову у такій категорії спорів стосується розгляду позовів, предметом яких найчастіше були вимоги про визнання припиненими правовідносин за кредитним договором, досягненню цілей позивачів звернення з якими (отримання судового захисту в обраний спосіб) жодним чином не перешкоджало відчуження майнових прав за такими правочинами під час розгляду справи, адже фактична зміна особи кредитора жодним чином не створювала правових наслідків у вигляді відсутності предмету спору.

За наведеного висновку Північний апеляційний господарський суд в постанові від 01.02.2022 року у справі №910/16060/21 не погодився з викладеними в ухвалі Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 року у справі №910/16060/21 доводами щодо неможливості згідно ч. 7 ст. 137 ГПК України вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1144 від 15.11.2021 року в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N020959 майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеного між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", з усіма забезпеченнями.

При цьому в контексті приписів ч. 12 ст. 137 ГПК України, згідно яких не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, тобто незастосування вказаних обмежень у випадку, коли питання забезпечення позову стосується конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, які проводиться від імені особи, що не є державним органом чи органом місцевого самоврядування, з урахуванням постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року даній справі, суд зазначає, що за змістом ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні; є суб`єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду. Фонд є економічно самостійною установою, має самостійний баланс, поточний та інші рахунки в Національному банку України, у тому числі рахунки умовного зберігання (ескроу), а також рахунки в цінних паперах у депозитарних установах - банках України.

До того ж, за змістом Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" продаж активів (майна) банку, що ліквідується, шляхом проведення відкритих торгів (аукціону) здійснюється не безпосередньо від імені Фонду, а саме від відповідного банку, управителем якого являється уповноважена особа Фонду, який в свою чергу виступає лише регулятором відповідної процедури.

Судом під час розгляду даної заяви позивача про забезпечення позову враховано правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 13.08.2021 року у справі №904/4982/21, який також прийнято до уваги колегією суддів апеляційної інстанції при винесенні постанови від 01.02.2022 року про те, що у даному випадку заходи забезпечення позову жодним чином не полягають в припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави, територіальної громади або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру, оскільки суб`єктом, від імені якого було ініційовано продаж майна, не є державний орган чи орган місцевого самоврядування.

Отже, виходячи з висновків апеляційної інстанції про неможливість віднесення Фонду ні до державних органів, ні до органів місцевого самоврядування, адже він є самостійною юридичною особою, ініційовані Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відкриті торги (аукціон) з продажу активів (майна) банку, що ліквідується, не підпадають під дію заборони, визначеної ч. 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України, оскільки такі торги (аукціон) не можливо визнати такими, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків суд зазначає, що зупинення дії рішень Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження умов продажу спірних майнових прав не суперечить забороні, встановленій ч.ч. 7, 12 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України чи ст. 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а навпаки, в межах спірних правовідносин спрямовано на дотримання цілей запровадження законодавцем такого процесуального інституту як забезпечення позову, адже направлено на попередження нівелювання можливості отримання особою судового захисту, в той час, як відмова у вжитті таких заходів свідчить про фактичне вирішення спору по суті на користь відповідачів, що є неприпустимим.

При цьому оцінюючи в межах дії норми ч. 11 ст. 137 ГПК України заявлені до застосування позивачем заходи забезпечення позову суд звертає увагу на те, що зупинення відповідного рішення Фонду жодним чином не спрямовано на вирішення спору у даній справі по суті, ключовим аспектом якого є встановлення особи власника відповідних прав, що не може бути вирішено шляхом тимчасового обмеження в розпорядженні ними.

Навпроти, відмова в забезпеченні позову обраним заявником шляхом може свідчити про фактичне вирішення спору по суті, однак, на користь відповідачів, адже при наведених обставинах спірних правовідносин така відмова зумовлює можливість подальшого повноцінного розпорядження ними на власний розсуд спірними правами вимоги, тобто, фактично презюмує їх належність таким особам, що і становить загрозу нівелювання можливості захисту прав позивача в межах даної справи, адже реалізація відповідного рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припинить існування предмету даного спору.

В аспекті наведеного суд також враховує, що матеріалами справи підтверджується активність дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, спрямованих на відчуження спірних активів, адже попри існування судового провадження у даній справі, вжиття заходів забезпечення позову Північним апеляційним господарським судом в постанові від 01.02.2022 року та Господарським судом міста Києва в ухвалі від 11.02.2022 року у справі №910/16060/21 шляхом зупинення вчинення дій, спрямованих на продаж майнових прав, які випливають з кредитного договору №153/10/KL від 29.10.2010 року, до закінчення розгляду справи №910/16060/21, Фондом продовжується виставлення на продаж такого активу на відкриті торги (голландський аукціон) із вірогідним поступовим подальшим зниженням вартості продажу, що свідчить про реальність наміру здійснити їх продаж незважаючи на доводи ТОВ "Біпродукт" щодо належності йому відповідного майна, не чекаючи вирішення відповідного спору та попри наявні судові заборони, відтак, ймовірно обумовить звернення позивача із наступними заявами про забезпечення позову.

Поряд з цим суд відзначає, що закріплена в положеннях Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод презумпція обов`язковості до виконання судових рішень, які набрали законної сили, унеможливлює прояви пасивної поведінки суб`єктів відносин, яких стосується відповідне судове рішення, у вигляді фактичного його (викладених в ньому вказівок/висновків) ігнорування, адже незгода з таким рішенням може бути висловлена не інакше як у встановленому законодавством порядку, що учасниками відповідного спору реалізується шляхом оскарження такого судового рішення (апеляційному/касаційному порядку), а судом нижчої інстанції, керуючись такими засадами здійснення судочинства як верховенство права та правова визначеність, - неухильним врахуванням в своїй практиці.

Таким чином, оскільки заявником з урахуванням висновків постанови Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року у даній справі було належним чином обґрунтовано та доведено за допомогою достатніх доказів наявність обставин, з якими Господарський процесуальний кодекс України пов`язує можливість вжиття заходів забезпечення позову в частині зупинення дії рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині, що стосується реалізації включених до складу лоту №GL3N121128 прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, суд вважає заяву ТОВ "Біпродукт" про забезпечення позову у вказаній частині обґрунтованою, адже невжиття заявлених заходів забезпечення позову може становити загрозу нівелювання можливості отримання особою судового захисту в обраний нею спосіб, а тим більше, буде направлена на фактичне вирішення спору по суті, що є неприпустимим.

При цьому суд враховує, що відмовляючи в попередній ухвалі від 11.02.2022 року про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №79 від 03.02.2022 року в задоволенні заяви ТОВ "Біпродукт" в частині обтяження дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, пов`язаних із розпорядженням спірними активами АТ "Златобанк", шляхом встановлення заборони йому приймати рішення щодо затвердження умов та порядку продажу в рамках ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, суд виходив з міркувань унеможливлення прийняття Фондом нових рішень з приводу цього ж майна, адже в іншому випадку такі дії можуть свідчити про явний прояв недобросовісної поведінки та неповаги до судового рішення, яке набрало законної сили, що має своїм наслідком застосування визначених законодавством заходів реагування.

Згідно статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012р. №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012р. №11-рп/2012).

Згідно з мотивувальною частиною рішення №16-рп/2009 від 30.06.2009 року Конституційного Суду України виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової держави.

Відтак, зважаючи на необхідність дотримання конституційних гарантій прав і свобод в частині судового захисту та обов`язковість виконання судових рішень як складової права на справедливий судовий захист, рішення судів про вжиття заходів забезпечення позову у даній справі № 910/16060/21, які набрали законної сили, є обов`язковим до виконання Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

В той же час реальна поведінка Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка полягає у прийнятті чергового нового рішення щодо затвердження умов та порядку продажу спірних активів після зупинення судом дії попереднього рішення, в свою чергу вказує на існування реальної необхідності у вжитті додаткових заходів задля досягнення мети процесуального інституту забезпечення позову в межах даної справи, необхідність існування яких встановлена попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили, а саме постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 року та ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2022 року, можливість фактичного виконання яких нівельована діями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відтак, враховуючи, що призначені на 04.03.2022 року відкриті торги, умови продажу активів (лот № GL3N121128) на яких затверджені рішенням Фонду № 125 від 21.02.2022 року, не відбулись, а отже зупинення дії вказаного рішення за висновками суду є недоцільним, суд вважає обґрунтованим та необхідним зупинення будь-якого іншого рішення Фонду, прийнятого в процедурі ліквідації АТ "Златобанк", в частині, що стосуватиметься реалізації прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, як заходів, що спрямовані на досягнення визначеної судом мети забезпечення позову у даній справі, оскільки у випадку невжиття таких заходів існує ймовірність винесення наступних рішень щодо продажу спірних активів та зумовлене такими діями Фонду подальше звернення позивача із заявами про забезпечення позову у даній справі.

В частині викладених в заяві ТОВ «Біпродукт» вимог про застосування до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначених ст.ст. 131, 132, 135 ГПК України заходів процесуального примусу у вигляді штрафу, в обґрунтування підстав для застосування яких заявник посилається на недобросовісну поведінку Фонду та нехтування судовими рішеннями у даній справі суд зазначає, що згідно із частиною 1, 2 статті 131 ГПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

Заходом процесуального примусу є, зокрема, штраф (пункт 4 частини 1 статті 132 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 135 Господарського процесуального кодексу України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадку, зокрема, невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк.

Наразі, як встановлено судом, за результатами розгляду Фондом листа ТОВ «Біпродукт» № 22/02/11-01 щодо наявності ухвали суду від 11.02.2022 року про забезпечення позову Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням № 115 «Про зняття лоту з продажу на відкритих торгах (аукціоні) з продажу активів (майна) АТ «Златобанк» від 15.02.2022 року на підставі ч. 6 ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п.6 розділу VII Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 24.03.2016 року № 388, беручи до уваги рішення комісії з розгляду скарг та підготовки пропозицій стосовно організації і проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку або ліквідуються (п.1. протоколу від 15.02.2022 року № 7/22К) припинено продаж та знято з продажу на відкритих торгах (аукціоні) лот № GL3N121078 (пул активів, що складається з прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року), умови продажу якого затверджено рішенням виконавчої дирекції Фонду № 79 від 03.02.2022 року.

Тобто, з урахуванням встановлених судом обставин щодо прийняття Фондом рішення № 115 від 15.02.2022 року та подальше зняття лоту № GL3N121078 з продажу на аукціоні, наведені позивачем в заяві підстави для застосування заходів процесуального примусу згідно ст.ст. 131, 135 ГПК України спростовуються наявними доказами, відтак, за висновками суду заява ТОВ «Біпродукт» у вказаній частині задоволенню не підлягає.

Згідно із ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає, зокрема, вид забезпечення позову і підстави його обрання.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення поданої ТОВ "Біпродукт" заяви про забезпечення позову та необхідність вжиття заходів забезпечення позову саме у спосіб та в обсязі, визначених судом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 2, 11, 131, 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про забезпечення позову у справі № 910/16060/21 задовольнити частково.

2. До набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/16060/21 зупинити дію будь-якого рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, прийнятого в процедурі ліквідації АТ "Златобанк", в частині, що стосується реалізації шляхом продажу на відкритих торгах прав вимоги за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року, укладеним між АТ "Златобанк" та ТОВ "ТЛК "Арктика", та усіма договорами забезпеченнями, укладеними на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №153/10/KL від 29.10.2010 року.

3. Дана ухвала відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" є виконавчим документом, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років із наступного дня після набрання нею законної сили.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" (04111, м. Київ, вул. Щербакова, 52, прим 429; ).

5. Боржником за даною ухвалою є: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (04053, місто Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 17; ).

6. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження", протягом 3 (трьох) років з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

7. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 04.07.2022 року та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Артем Миколайович Селівон