УХВАЛА

07 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/19021/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

розглянувши матеріали касаційної скарги першого заступника керівника Київської міської прокуратури

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Архітектурна майстерня "Інка"

до Фонду державного майна України

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1. Міністерство культури та інформаційної політики України;

2. Національний музей історії України у Другій світовій війні. Меморіальний комплекс (музей війни)

про визнання договору недійсним в частині,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга першого заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі № 910/19021/20, подана 25.05.2022 разом із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2022 касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури залишено без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, адже доводи, наведені в клопотанні про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження визнані неповажними. Надано скаржнику строк для усунення недоліків.

28.06.2022 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла заява першого заступника керівника Київської міської прокуратури (далі - Прокурора) про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у справі № 910/19021/20.

Розглянувши подану заяву Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Частинами 2, 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 зазначеного Кодексу.

Предметом оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 (повний текст складено 23.12.2021), строк для оскарження якої сплив 12.01.2022.

Прокурор подав касаційну скаргу 25.05.2022, що підтверджується конвертом Укрпошти, тобто із пропуском зазначеного процесуального строку більше ніж чотири місяця.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження, перший заступник керівника Київської міської прокуратури зазначає таке.

14.02.2022 працівниками міської прокуратури опрацьовано інформацію у засобах масової інформації (мережу Інтернет) та з`ясовано, що на багатьох сайтах викладено статті щодо приватизації меморіалу "Батьківщина-мати". У зв`язку з цим, прокуратурою після ознайомлення 14.02.2022 з вказаним статтями здійснено моніторинг Єдиного державного реєстру судових рішень, за наслідками якого виявлено судові рішення у справі №910/19021/20, зокрема і постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021. З метою вирішення питання щодо наявності підстав для представництва прокуратурою інтересів держави у суді, міською прокуратурою на підставі ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" одразу підготовлено та 15.02.2022 подано до Господарського суду міста Києва запит про ознайомлення з матеріалами справи № 910/19021/20. Суд надав можливість Прокурору ознайомитись з матеріалами справи 23.02.2022, про що свідчить відмітка у матеріалах цієї справи.

Також Прокурор стверджує, що до 23.02.2022 прокуратура на законодавчому рівні не мала можливості вирішити питання про наявність чи відсутність порушення інтересів держави лише з тексту постанови суду апеляційної інстанції, оприлюдненої в Єдиному державному реєстрі судових рішень 24.12.2021, оскільки практична можливість оскаржити рішення суду може виникнути лише після ознайомлення з матеріалами справи, з урахуванням яких суд прийняв оскаржуване рішення.

Прокурор зазначив, що воєнний стан переформатував роботу прокуратури. Обставини, в яких опинились працівники прокуратури, призвели фактично до непридатних умов для роботи на напрямі представництва. Робота працівників сучасної прокуратури здійснюється за певною спеціалізацією прокурорів. Так, в системі (за штатним розписом) Київської міської прокуратури є Управління представництва інтересів держави в суді, на яке покладено виконання функції представництва інтересів держави в суді. Вказане Управління налічує 32 прокурорських працівника, з яких 25 - жінки, 7 - чоловіки. Через обставини, викликані воєнним станом, працівники міської прокуратури об`єктивно не мали можливості підготувати касаційну скаргу на судові рішення у справі № 910/19021/20 у строк, встановлений законом. Повернення працівників зазначеного Управління міської прокуратури до належних умов роботи відбувалось поступово та фактично завершилось у травні місяці цього року.

З огляду на наведені обставини перший заступник керівника Київської міської прокуратури просить Суд визнати поважними причини пропуску строку на касаційне оскарження та поновити цей строк.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантується право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03, від 03.04.2008) вказав, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Згідно з принципом res judicata жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і ухвалення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

Колегія суддів зазначає, що можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язується із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Щодо доводів заяви першого заступника керівника Київської міської прокуратури про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень у справі № 910/19021/20, Верховний Суд зазначає таке.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, у грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Архітектурна майстерня "Інка" звернулося з позовом до Фонду державного майна України про визнання недійсним п. 11.1 договору № 129 про внесення змін до договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 319 від 08.10.2015 та № 2 від 09.09.2019, в частині заборони приватизації орендованого майна (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28.01.2021). Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.12.2020 відкрито провадження у справі № 910/19021/20, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання та залучено до участі у справі Міністерство культури та інформаційної політики України як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/19021/20 позов задоволено, визнано недійсним п. 11.1 договору № 129 про внесення змін до договорів оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 319 від 08.10.2015 та № 2 від 09.09.2019, в частині заборони приватизації орендованого майна. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/19021/20 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Постановою Верховного Суду від 19.10.2021 касаційну скаргу задоволено частково, постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.06.2021 у справі № 910/19021/20 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 у справі № 910/19021/20 залишено без змін.

Враховуючи вищенаведене, судовий процес у цій справі відкрито в грудні 2020 року, перше рішення по суті прийнято в лютому 2021 року, справа розглядалася в суді апеляційної інстанції неодноразово, а також перебувала у суді касаційної інстанції.

Отже, у Прокурора до запровадження воєнного стану в Україні було достатньо часу здійснювати моніторинг засобів масової інформації та Єдиного державного реєстру судових рішень, як наслідок, також була можливість ознайомитися із відкритими відомостями інформаційних судових ресурсів про цю справу починаючи з грудня 2020 року.

Прокурор не наводить доказів на підтвердження обставин, які беззаперечно перешкоджали би йому ознайомитися з цією справою в період з грудня 2020 року по 24.02.2022 року, тобто до введення воєнного стану в Україні.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі № 910/19021/20, оскарження яких є предметом касаційної скарги Прокурора, були ухвалені в справі до введення воєнного стану в Україні, а отже, посилання прокуратури на наявність об`єктивних перешкод, які істотно унеможливили реалізацію її процесуальних прав та подання касаційної скарги, є безпідставними.

Крім того, Прокурором взагалі не наведено доказів на підтвердження того, що працівники Київської міської прокуратури, а саме Управління представництва інтересів держави в суді з 24.02.2022 року по 25.05.2022 року (дата подачі до суду касаційної скарги) об`єктивно не мали можливості підготувати касаційну скаргу на судові рішення у справі № 910/19021/20.

З огляду на наведені обставини, у заяві про поновлення строку на касаційне оскарження не наведено поважних причин, які об`єктивно унеможливили своєчасне оскарження Прокурором судового рішення. Поновлення процесуального строку на касаційне оскарження за вказаних вище обставин не буде виправданим, оскільки скаржником не доведено, що пропуск такого строку не залежав від його суб`єктивної волі та поведінки.

В той же час право Прокурора на подання касаційної скарги, передбачене статтею 53 Господарського процесуального кодексу України, не надає йому можливості оскарження судового рішення поза межами строку на таке оскарження.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Таким чином, посилання на те, що Прокурору стало відомо про неналежний захист інтересів держави лише 23.02.2022 після ознайомлення з матеріалами справи, не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, а його поновлення за таких підстав свідчило би про порушення принципу правової визначеності.

Крім того, колегія суддів зауважує, що зміст касаційної скарги Прокурора свідчить про передчасну фактичну констатацію ним вступу в цю справу шляхом подання цієї скарги як доконаного факту, проте, відповідно до імперативних вимог частини 3 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій вже відкрито за позовом іншої особи, виключно до початку розгляду справи по суті судом першої інстанції, а не на стадії касаційного перегляду судових рішень господарських судів (аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.03.2018 у справі № 910/24431/16).

Пунктом 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України визначено, що Суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

З урахуванням наведеного колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі № 910/19021/20 на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 235, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на рішення Господарського суду міста Києва від 09.02.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.12.2021 у справі № 910/19021/20.

2. Касаційну скаргу та додані до неї документи (у тому числі платіжне доручення від 23.05.2022 №354 на суму 4 204,00 грн) повернути першому заступнику керівника Київської міської прокуратури.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай