ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 Справа № 917/880/21

Суддя Господарського суду Полтавської області Ореховська О.О., при секретарі судового засідання Кобець Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" (вул. Верхня Горова, 1/1, м. Черкаси, 18005; поштова адреса: а/с 291 ВЗ № 1, м. Черкаси, 18001, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ГРАНО ТРЕЙД" (вул. Соборності, 43, оф. 89, м. Полтава, 36020, )

про стягнення 355 077,37 грн

За відсутності представників сторін

В судовому засіданні суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, постановив вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" (далі - ТОВ "ТД ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ", позивач) звернулось до Господарського суду Полтавської області із позовною заявою (вх. № 935/21 від 03.06.2021) до Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ГРАНО ТРЕЙД" (далі - ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД", відповідач) про стягнення попередньої оплати за Договором поставки № 55 від 06.01.2021 у розмірі 340 400,00грн основної заборгованості, 3 381,37 грн 3% річних та 11 696,00 грн - інфляційних нарахувань.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.06.2021 даний позов був переданий на розгляд судді Ореховській О.О.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.06.2021 зазначену позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/880/21; справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 08.06.2021, яка була направлена позивачу за адресою вказаною ним в позовній заяві, повернута до суду з довідкою поштового відділення з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою" ( а.с. 42-45 т. 1).

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 08.06.2021 направлена відповідачу за адресою вказаною в позовній заяві, яка співпадає з даними ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернута до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" ( а.с. 32-36 т. 1).

05.07.2021 до суду надійшла заява відповідача ( вх. №7822 від 15.07.2021, а.с. 52 т. 1), в якій він повідомив, що через сайт Судової влади України йому стало відомо про наявність в провадженні Господарського суду Полтавської області справи за позовом ТОВ "ТД ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" до ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" про стягнення грошових коштів. Також відповідач зазначив, що копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками на його адресу не надходили, а тому просив суд надати матеріалами справи на ознайомлення.

Зазначене клопотання задоволено судом.

26.07.2021 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 8196) ), відповідно до якого відповідач позовні вимоги заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві, а також просить суд в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України надати позивачу відповіді на наведені відповідачем у відзиві питання. До відзиву на позов відповідач залучив документи на підтвердження обставин, виданих у відзиві; заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; документи на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а також клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 55-105 т. 1).

09.08.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 8735), в якій позивач заперечує обставини зазначені відповідачем у відзиві на позов, зокрема, посилаючись на те, що залучені відповідачем до відзиву документи не є належними та допустимими доказами відвантаження, перевезення та отримання макухи соєвої згідно Договору поставки №55 від 06.01.2021 (а.с. 109-119 т. 1).

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 25.08.2021 було здійснено перехід у справі №917/880/21 від спрощеного позовного провадження до розгляду зазначеної справи за правилами загального позовного провадження. Подальший розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 23.09.2021.

31.08.2021 від позивача надійшло клопотання (вх.№9684). відповідно до якого позивач просить суд виключити з числа доказів по справі №917/880/21 надану відповідачем копію видаткової накладної №111 від 06.01.2021, як недостовірний та недопустимий доказ (а.с. 126-128 т. 1).

23.09.2021 від відповідача надійшло клопотання (вх. № 10634) про долучення до матеріалів справи копії платіжних доручень про сплату коштів згідно з Договором про надання правової допомоги від 19.07.2021 (а.с. 139-144 т. 1).

23.09.2021 у судовому засіданні була оголошена протокольна ухвала про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та перерву в підготовчому засіданні до 28.10.2021.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.10.2021, зокрема, відкладено підготовче засідання на 21.12.2021, продовжено строк подання відповідачем відзиву на позов, задоволено клопотання відповідача заявлене в порядку ст. 90 Господарського процесуального кодексу України. Позивачу у формі заяви свідка, запропоновано надати до суду не пізніше як за п`ять днів до підготовчого засідання, відповіді на наведені відповідачем запитання.

25.11.2021 до суду надійшли у формі свідка відповіді позивача на запитання, наведені відповідачем у відзиві на позов (вх. №13075)(а.с. 171-177 т. 1).

Згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 21.12.2021 закрито підготовче провадження у справі № 917/880/21, справу призначено до судового розгляду по суті на 25.01.2022. Також, судом було відхилено заяви свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , залучені відповідачем до відзиву на позов, виключено копію видаткової накладної № 111 від 06.01.2021 з числа доказів у справі, а також не прийнято до розгляду заяву свідка, подану відповідачем (а.с. 6 -10 т. 2)

25.01.2022 в судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 03.03.2022 до 11.00год., про що постановлено протокольну ухвалу.

03.03.2022 судове засідання не відбулося, у зв"язку з тим, що Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Наказом Господарського суду Полтавської області "Про встановлення особливого режиму роботи Господарського суду Полтавської області в умовах воєнного стану" від 28.02.2022 № 10-од, зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України. Зокрема, з 28.02.2022 до 04.03.2022 судові засідання знято з розгляду, про що 28.02.2022 на сайті Господарського суду Полтавської області розміщене оголошення.

У зв"язку з цим, згідно ухвали Господарського суду Полтавської області від 22.04.2022 визначено нові дата та час проведення судового засідання по справі - 26.05.2022. Проте, зазначена ухвала суду від 22.04.2022 не була направлена сторонам по справі, оскільки Господарський суд Полтавської області тимчасово припинив відправку поштової кореспонденції у паперовому вигляді у зв"язку із відсутністю окремих номіналів поштових марок, про що було складено Акт від 26.04.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

З огляду на зазначене, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 16.05.2022 учасників справи було повідомлено, що про час, дату та місце судового засідання з розгляду справи по суті учасники справи будуть повідомлені додатково ухвалою суду.

Згідно ухвали Господарський суд Полтавської області від 01.06.2022 учасників справи повідомлено , що судове засідання з розгляду справи по суті відбудеться 21.06.2022 о 10:10 год.

Сторони у справі належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується:

- повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення позивачу 15.06.2022 (за його поштовою адресою) (а.с. 49 т. 2);

Ухвала Господарського суду Полтавської області від 01.06.2022, яка направлялась позивачу за іншою адресою, вказаною ним позовній заяві і яка співпадає з його місцезнаходженням за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - вул. Верхня Горова, 1/1, м. Черкаси, повернута до суду з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою" ( а.с. 50-57 т. 2).

- написом представника відповідача на ухвалі суду від 01.06.2022 про отримання копії зазначеної ухвали суду безпосередньо у суді 07.06.2022.

Від представника позивача Радченко Оксани Петрівни надійшло клопотання/заява (вх. № 3876 від 17.06.2022) про розгляд справи № 917/880/21, призначений на 21.06.2022, за відсутності представника позивача.

Зазначене клопотання не суперечить приписам чинного законодавства та задовольняється судом.

Від відповідача надійшло клопотання (вх. № 3949 від 20.06.2022) про відкладення розгляду справи на іншу дату. Зазначене клопотання вмотивоване тим, що директор відповідача - ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" Лур`є А.І. та адвокат Голяніщив Д.Ю. будуть відсутні у м. Полтаві 21.06.2022, що унеможливлює їх прибуття в судове засідання. Разом з цим, як зазначено у клопотанні, вказані особи бажають приймати участь у судовому розгляді справи.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач свою позицію щодо суті спору висловив у відзиві на позов, про наявність обставин, які б перешкоджали розгляду справи по суті відповідач не повідомив, явку представників позивача в судове засідання суд обов`язковою не визнавав.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань в частині поставки товару за Договором поставки № 55 від 06.01.2021, неповерненням позивачу суми попередньої оплати за вказаним Договором, внаслідок чого позивач на підставі приписів чинного законодавства України вимагає від відповідача повернення суми попередньої оплати з нарахованими 3% та інфляційними втратами.

У відзиві на позов (вх. № 8196 від 26.07.2021) відповідач позовні вимоги заперечує у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві. Зокрема, зазначає, що товар згідно умов Договору №55 від 06.01.2021 поставлено у повному обсязі, що підтверджується, зокрема, товарно-транспортною накладною № 000117 від 06.01.2021, видатковою накладною №111 від 06.01.2021, податковою накладною №2 від 06.01.2021, а також роздруківками з електронної пошти, меcеджера, фото з камери спостереження.

Позивач у відповіді на відзив (вх. № 8735 від 09.08.2021) спростовує аргументи відповідача, зазначені у відзиві, зокрема, посилаючись на те, що залучені відповідачем до відзиву документи не є належними та допустимими доказами відвантаження, перевезення та отримання товару згідно Договору поставки №55 від 06.01.2021.

Під час розгляду справи судом були досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

ВСТАНОВИВ:

06.01.2021 між ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" (відповідач, за умовами договору - постачальник) та ТОВ "ТД ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" (позивач, за умовами договору - покупець) укладено Договір поставки № 55 (далі - Договір).

Умовами зазначеного договору сторони узгодили, зокрема, наступне:

- В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця "Товар", а Покупець прийняти та оплатити "Товар", та своєчасно здійснити його оплату (п. 1.1. Договору);

- Постачальник зобов`язаний: поставити партію Товару не пізніше 3-х календарних днів з моменту складання рахунку-фактури; передати Товар Покупцю у повному обсязі згідно рахунку-Фактури; забезпечити Покупця такими документами щодо Товару: свідоцтво про відповідність якості або інший документ, який посвідчує якість Товару, рахунок, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна (п. 2.1. Договору);

- Перехід права власності відбувається в момент передачі Товару, що оформляється видатковою накладною /актом прийому-здачі (п. 2.2. Договору);

- Покупець оплачує Товар оплачує товар за цінами, що визначені за одиницю товару у рахунках - фактурах та видаткових накладних на кожну окрему партію товару (п. 3.1. Договору);

- оплата за кожну замовлену партію товару здійснюється в безготівковому рахунку на умовах:

80% вартості Товару сплачується за фактом завантаження товару в транспорт;

20% вартості партії Товару сплачується після отримання Товару Покупцем протягом двох банківських днів з дня реєстрації податкової накладної в ЄРПН та надання всіх супровідних документів. В разі не реєстрації податкової накладної в граничні строки з будь-яких підстав або реєстрація податкової накладної зупинена, Покупець має право затримати (притримати) оплату Товару у розмірі 20% вартості не зареєстрованої або зупиненої податкової накладної до 20 числа наступного місяця в якому відбудеться реєстрація даної податкової накладної в ЄРПН, дана затримка не буде являтися порушення з боку Покупця по оплаті поставленого товару (п. 3.2. Договору);

- Продавець зобов`язується поставити Товар Покупцю на умовах "ЕХW'" - зі складу Продавця з завантаженням в транспортний засіб. Умови поставки відповідають ІНКОТЕРМС-2010, за винятком умов, прямо передбачених у даному Договорі (п. 4.1. Договору);

- одночасно з передачею Товару Постачальник надає Покупцеві наступні документи: оригінал рахунку на оплату Товару; оригінал видаткової накладної на Товар; оригінал товарно-транспортної накладної; посвідчення якості Товару або документ, що засвідчує якість Товару (п. 5.3. Договору);

- Даний Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріпленням печатками Сторін і діє до 31.12.2021, а в частині невиконаних зобов`язань по цьому Договору - до повного їх виконання (п. 8.1. Договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 06.01.2021 позивач отримав від відповідача рахунок-фактуру за №117 від 06.01.2021 на оплату макухи соєвої в кількості 50 т, на загальну суму 815 001,00 грн (а.с. 9 т. 1).

На прохання відповідача, сторони домовилися про здійснення оплати до моменту поставки. На виконання вказаної усної домовленості та рахунку-фактури №117 від 06.01.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача в якості попередньої оплати за товар грошові кошти на загальну суму 340 000,00 грн згідно платіжних доручень від 06.01.2021 №2696 на суму 100 000 грн., № 2697 на суму 100 000 грн, № 2699 на суму 100 000 грн, №2700 на суму 40 000 грн (а.с. 12-15 т. 1).

Проте, як вказує позивач, відповідач поставку товару не здійснив.

Позивачем направлено на адресу відповідача лист за вих. №15/01 від 15.01.2021 з проханням повернути кошти за не поставлений товар (а.с. 10-11 т. 1), який відповідачем було залишено без відповідні та виконання.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача попередньої оплати за Договором поставки № 55 від 06.01.2021 у розмірі 340 400,00грн. Крім цього, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 381,37грн. 3% річних, та 11 696,37грн інфляційних втрат.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов`язки відповідно до договору.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зазначені положення викладені і в ст.193 ГК України.

Враховуючи правову природу укладеного між сторонами Договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки та договору купівлі-продажу.

Частинами 1 та 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договори купівлі-продажу.

Стаття 663 ЦК України визначає, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

За приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України встановлена обов`язковість договору для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, на підставі рахунку-фактури №117 від 06.01.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти за товар на загальну суму 340 000,00 грн згідно наступних платіжних доручень: №2696 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн., № 2697 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн, № 2699 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн, №2700 від 06.01.2021 на суму 40 000 грн (а.с. 12-15 т. 1).

При цьому, як вказує позивач, перерахування ним грошових коштів відповідачу було здійснено на прохання відповідача до моменту поставки та зазначає, що перерахована сума грошових коштів є попередньою оплатою за товар.

Як свідчать матеріали справи, позивач обґрунтовує свої вимоги про стягнення коштів тим, що відповідач, товар, обумовлений договором позивачеві не поставив, попередню оплату на вимогу позивача не повернув, у той час як відповідач стверджує, що товар був поставлений позивачу, на підтвердження чого надав, зокрема:

- копію видаткової накладної № 111 від 06.01.2021 (а.с. 85 т. 1),

- копію товарно-транспортної накладної № 00017 від 06.01.2021 (а.с. 64 т. 1),

- копію податкової накладної № 2 від 06.01.2021 (а.с. 88 т. 1);

- фотокопії, роздруківки переписки з телефонів, роздруківки із камер спостереження.

В реагування на заперечення відповідача суд зазначає наступне.

В п. 2.2. Договору сторони визначили, що перехід права власності на товар відбувається в момент передачі товару, що оформляється видатковою накладною/актом прийому - здачі.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Ведення зазначених документів передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом № 988 Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року, у п. 2.4 якого відтворено аналогічні до змісту статті 9 Закону вимоги до обов`язкових реквізитів первинних документів.

Акт приймання-передачі, фіксує закінчення будь-яких робіт та приймання їх замовником за кількістю та якістю. При цьому, накладна це документ, який фіксує факт передачі товарно-матеріальних цінностей від однієї особи іншій. Видаткова накладна фіксує факт отримання/передачі товарів або послуг і по суті завершує купівлю-продажу між продавцем і покупцем.

Момент переходу права власності на Товар до покупця є момент підписання покупцем видаткової накладної, яка підтверджує факт передачі Товару.

Видаткова накладна підписується матеріально відповідальною особою, що відпустила товар, а також матеріально відповідальною особою підприємства - отримувача, що прийняла товар.

Під час розгляду справи з`ясовано, що оригінал видаткової накладної № 111 від 06.01.2021, копію якої було засвідчено відповідачем та подано до суду, відсутній як відповідача та і у позивача, а відтак копія зазначеної видаткової накладної як доказ здійснення господарської операції судом до уваги не береться (див. ухвалу суду від 21.12.2021 - а.с. 6-10 т.2).

Інших первинних документів на підтвердження поставки товару за Договором матеріали справи не містять.

Щодо товарно-транспортної накладної суд зазначає наступне.

Згідно копії товарно-транспортної накладної № 00017 від 06.01.2021 (а.с. 64 т. 1), замовник - ТОВ "ТД ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ", вантажовідправник - ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД", вантажоодержувач - ТОВ "ТД ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ", пункт навантаження - Полтавська обл, с. Черкасівка, вул. Озерна, 11, пункт розвантаження: Черкаська обл, Золотоніський р-н, с. Подільське для ТОВ "Золотоніський ТД". Також зазначена товарно-транспортна накладна містить дані про водія автомобіля - Кілейко Владислав та автомобіль - Сканія ві5084во, причіп/напівпричіп - ві4349хо. Згідно відомостей про вантаж вантажоодержувачу (позивачу) було відпущено товар - макуху соєву у кількості 25,140т на загальну суму 409 782,50грн.

Відповідно до п. 11.1. Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 (надалі - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами (розділ 1 Правил).

Пунктами 11.3 - 11.6 Правил передбачено, що Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі примірники товарно-транспортної накладної підписом. Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її примірники. У разі використання товарно-транспортної накладної у паперовій формі перший примірник товарно-транспортної накладної залишається у Замовника (вантажовідправника), другий - водій (експедитор) передає вантажоодержувачу, третій примірник, засвідчений підписом вантажоодержувача, передається Перевізнику. У разі використання е-ТТН Замовник (вантажовідправник) друкує, підписує і надає водію (експедитору Перевізника) в одному примірнику паперову копію е-ТТН, відповідно до вимог Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для пред`явлення особам, уповноваженим здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху. Водій (експедитор Перевізника) ставить свій підпис на паперовій копії е-ТТН про прийняття ним вантажу для перевезення. У тих випадках, коли в товарно-транспортній накладній немає можливості зазначити всі найменування вантажу, підготовленого для перевезення, до такої накладної Замовник додає документ довільної форми з обов`язковим зазначенням відомостей про вантаж (графи 1- 10 товарно-транспортної накладної). У таких випадках в товарно-транспортній накладній зазначається, що до неї додається як товарний розділ документ.

При досліджені копії товарно-транспортної накладної № 00017 від 06.01.2021, наданої відповідачем, суд встановив, що вказана накладна містить лише підпис та печатку вантажовідправника (відповідача). У графі "Прийняв (відповідальна особа вантажоодержувача)" не містять відтиску печатки та підпису вантажоодержувача щодо прийняття зазначеного товару.

Відтак, суд дійшов до висновку, що копія товарно-транспортної накладної № 00017 від 06.01.2021 не є належним та допустимим доказом перевезення вантажу згідно Договору поставки №55.

Відповідач на підтвердження здійснення поставки товару надав копію податкової накладної № 2 від 06.01.2021 (а.с. 88 т. 1), яка була виписана ним у дату відвантаження товару. При цьому, слід зауважити, що дата податкової накладної співпадає з датою платіжних доручень згідно яких позивач здійснив оплату товару.

Відповідно до п.201.7 Податкового кодексу України як у редакції від 27.02.2018, так і від 22.03.2018 податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Пунктом 201.10 ПК визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у своїх постанові від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 зазначив, що податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Крім того, оцінюючи податкові накладні у сукупності з іншими доказами у справі, господарські суди повинні враховувати положення Податкового кодексу та фактичні дії як постачальника, так і покупця щодо відображення ними в податковому та бухгалтерському обліку постачання спірного товару.

Суд встановив, що матеріали справи не містять належних доказів отримання покупцем (позивачем) податкової накладної при здійсненні операції щодо спірної поставки товару на підставі наявної у матеріалах справи оспорюваної видаткової накладної; відображення у податкових зобов`язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця таких податкових накладних; формування позивачем як покупцем податкового кредиту за фактом поставки товару.

Оцінюючи податкову накладну № 2 від 06.01.2021 у сукупності з іншими доказами у справі, суд, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів відображення господарської операції зі спірної поставки товару у податковому обліку продавця-відповідача та покупця -позивача, дійшов до висновку, надана відповідачем податкова накладна не є належним доказом здійснення господарської операції.

Також суд зауважує, що наявність складених податкових накладних не підтверджує здійснення відповідної господарської операції, оскільки податкова накладна не належить до первинних документів бухгалтерської звітності, а підтверджує лише порядок оподаткування цієї операції.

Посилання відповідача на роздруківки переписки з месенджера WhatsApp, роздруківки фотографій, роздруківки повідомлень з електронної пошти, які, на думку відповідача, підтверджують наявність господарських операцій та факт поставки товару суд, за результатами дослідження у їх сукупності з іншими доказами та яким надана правова оцінка судом, вважає необґрунтованим.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач не надав належні докази фактичної поставки товару позивачу.

Позивач у позовній заяві, з посиланням на приписи чинного законодавства які регулюють правовідносини поставки та купівлі-продажу, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача попередню оплату за непоставлений товар за Договором поставки № 55 від 06.01.2021 у розмірі 340 000,00 грн. Крім цього, позивач, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3 381,37грн. 3% річних, та 11 696,37грн інфляційних втрат.

Відтак предметом позову у даній справі є саме стягнення попередньої оплати, а також нарахувань у вигляді 3% річних та інфляційних втрат, здійснених на суму попередньої оплати.

Судом встановлено, що на підставі рахунку-фактури №117 від 06.01.2021 позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошти за товар на загальну суму 340 000,00 грн згідно наступних платіжних доручень: №2696 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн., № 2697 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн, № 2699 від 06.01.2021 на суму 100 000 грн, №2700 від 06.01.2021 на суму 40 000 грн (а.с. 12-15 т. 1). Відповідно до зазначених платіжних доручень призначенням платежу визначено: "за макуху соєва згідно рах№117 від 06.12.2020 у сумі 83333,33 грн., ПДВ - 20% 16666,67грн."

Як вже зазначено судом вище, за приписами ст. 692, ст. 693 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 справа №918/631/19).

Зміст приписів статей 692-693 ЦК України свідчить, що умова стосовно обов`язку покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем має бути передбачена договором.

В п. 3.2. Договору сторони встановили порядок поставки товару, а саме плата за кожну замовлену партію товару здійснюється в безготівковому рахунку на умовах:

80% вартості Товару сплачується за фактом завантаження товару в транспорт;

20% вартості партії Товару сплачується після отримання Товару Покупцем протягом двох банківських днів з дня реєстрації податкової накладної в ЄРПН та надання всіх супровідних документів. В разі не реєстрації податкової накладної в граничні строки з будь-яких підстав або реєстрація податкової накладної зупинена, Покупець має право затримати (притримати) оплату Товару у розмірі 20% вартості не зареєстрованої або зупиненої податкової накладної до 20 числа наступного місяця в якому відбудеться реєстрація даної податкової накладної в ЄРПН, дана затримка не буде являтися порушення з боку Покупця по оплаті поставленого товару.

Таким чином, умови договори не передбачають здійснення попередньої оплати за товар.

Також заслуговує на увагу той факт, що платіжні доручення, на підставі яких позивачем здійснено перерахування грошових коштів за товар, не містять в призначенні платежу посилання про перерахування грошових коштів саме в рахунок попередньої оплати за товар.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що перераховані ним кошти на загальну суму 340 000,00 грн згідно платіжних доручень від 06.01.2021 №2696 на суму 100 000 грн., № 2697 на суму 100 000 грн, № 2699 на суму 100 000 грн, №2700 на суму 40 000 грн є попередньою оплатою за товар згідно Договору поставки № 55 від 06.01.2021.

При цьому суд зауважує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п. 1 ст. 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 ГПК).

Таким чином суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В ході розгляду справи сторони доводили суду існування різних (протилежних) обставин, які, на їх думку, мали значення для справи і на які вони посилалися як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивач вказував про здійснення попередньої оплати згідно Договору поставки та стверджував, що відповідач, товар, обумовлений договором позивачеві не поставив, попередню оплату на вимогу позивача не повернув, у той час як відповідач стверджує, що товар був поставлений позивачу.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позивачем не надано достатньо доказів на підтвердження факту перерахуванням грошових коштів не у якості оплати за отриманий товар, а саме у якості попередньої оплати, позовні вимоги про повернення якої заявлено позивачем.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги в частині стягнення 3 381,37грн. 3% річних та 11 696,37грн інфляційних втрат, нарахованих позивачем на суму попередньої оплати в розмірі 340 000,00 грн на підставі ст. 625 ЦК України, є похідними від основного зобов"язання, а тому з огляду те, що суд дійшов до висновку про відмову у стягненні попередньої оплати, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму попередньої оплати, задоволенню не підлягають.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За приписами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, на підставі основних принципів господарського судочинства, таких як верховенство права, диспозитивність, пропорційність, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог , а тому у задоволенні позову відмовляє у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Відповідач у відзиві на позов (а.с. 55-105 т. 1) просить суд стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати та навів орієнтований розрахунок судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи. Такими витратами є витрати відповідача на правничу допомогу в сумі 10 000,00грн згідно Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021, укладеного між ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" та Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка", звіту про роботу адвоката над завданням клієнта станом на 21.07.2021 та Акту від 21.07.2021 приймання - передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги. Також у відзиві відповідач зазначив, що докази оплати ним послуг адвоката будуть надані у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

До відзиву на позов ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021, укладеного між ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" та Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка", звіт про роботу адвоката над завданням клієнта станом на 21.07.2021, Акт від 21.07.2021 приймання - передачі правової допомоги за договором про надання правової допомоги від 19.07.2021, свідоцтва № 308 від 05.10.1999 про право на заняття адвокатською діяльністю, видане Сліпченку Юрію Анатолійовичу (а.с. 95-99 т. 1).

В подальшому відповідач долучив до матеріалів справи копії платіжних доручень про сплату коштів згідно Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021, а саме № 198 від 27.07.2021 на суму 5 000,00грн, № 203 від 17.08.2021 на суму 5 000,00грн.

Відповідно до п. 1.1., п. 1.2. Договору про надання правової допомоги від 19.07.2021, укладеного між ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" (за умовами договору - Клієнт) та Приватним підприємством "Адвокатське бюро Юрія Сліпченка" (за умовами договору - Адвокатське бюро), Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе доручення Клієнта надати йому правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором. Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за дії Адвокатського бюро про надання правової допомоги.

Згідно п. 2.1. Договору Адвокатське бюро через адвоката Сліпченка Юрія Анатолійовича та/або адвоката Голянішева Дмитра Юрійовича, залученого Адвокатським бюро відповідно до п.2.4, цього договору, (надалі - АДВОКАТИ), представляє Інтереси Клієнта у справі за позовом ТОВ "Торговий дім ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" до ТОВ "СП "ГРАНО ТРЕЙД" про стягнення 355 077,37грн.

В п. 2.2. та п. 2.3 Договору сторони узгодили, що для виконання доручення, передбаченого пунктом 2.1. цього договору АДВОКАТИ вивчають матеріали, надають консультації і роз`яснення, підготовлюють процесуальні та інші документи , здійснюють представництво Клієнта у Господарському суді Полтавської області, а також у разі необхідності у Східному апеляційному господарському суді та у Верховному суді.

Дня виконання доручення, передбаченого пунктом 2.1, цього договору Клієнт уповноважує АДВОКАТІВ: представляти інтереси Клієнта у Господарському суді Полтавської області, а також у разі необхідності у Східному апеляційному господарському суді та у Верховному Суді з усіма процесуальними правами наданими законом позивачу, відповідачу: брати участь у судових засіданнях, знайомитися і матеріалами справи, заявляти клопотання і відводи, давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів: висловлювати думку з питань, які виникатимуть під час розгляду справи, задавати питання іншим особам, які беруть участь у справі, свідкам, експертам, спеціалістам перекладачам; подавати заперечення проти клопотань, доводів, міркувань інших осіб; знайомитися з технічним записом та журналом судового засідання і давати письмові зауваження на них прослуховувати запис фіксування судового засідання технічними засобами, робити з нього копії; робити з матеріалів справи виписки, знімати копії з матеріалів справи, одержувати копії судових рішень.

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2. Договору Клієнт сплачує на поточний рахунок Адвокатського бюро гонорар відповідно до кількості витраченого часу на ведення справи виходячи із ставки у розмірі 1 000,00грн за годину роботи АДВОКАТА, однак загальний розмір гонорару не буде перевищувати 10 000,00грн за проведення консультацій, підготування процесуальних документів (у тому числі вивчення документів, аналіз нормативно - правових актів, аналіз судової практики, визначення правових позицій, складання відзиву на позовну заяву, оформлення додатків до відзиву на позовну заяву; складання клопотань, заяв тощо) та представництво Клієнта у суді.

Клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар на підставі цього договору та акту приймання-передачі робіт на протязі трьох робочих днів з моменту підписання акту приймання-передачі робіт.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 є такими, що пов`язані з розглядом справи, відповідають критеріям, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України , а також належать до витрат, компенсація яких передбачена чинними нормами законодавства України, а тому вказана сума підлягає стягненню з позивача.

Вимога про стягнення судових витрат була включена відповідача до відзиву на позов разом з обґрунтуванням, позивач надав відповідь на відзив, проте жодних заперечень стосовно витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, суду не надав.

Керуючись ст.ст. 123, 124, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім ТРАНСЗЕРНОЕКСПОРТ" (вул. Верхня Горова, 1/1, м. Черкаси, 18005; поштова адреса: а/с 291 ВЗ № 1, м. Черкаси, 18001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП "ГРАНО ТРЕЙД" (вул. Соборності, 43, оф. 89, м. Полтава, 36020, ) 10 000,00грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1,2 ст. 241 Господарського процесуального кодексу України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 Господарського процесуального кодексу України). Згідно з ст. 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено та підписано 01.07.2022.

Суддя О.О. Ореховська