ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14 липня 2022 рокуСправа № 921/195/22

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гирили І.М.

розглянув заяву ОСОБА_1 б/н від 12.07.2022 (вх. № 4448 від 12.07.2022) про забезпечення позову у справі

за позовом ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт, с. Миролюбівка, Тернопільський район, 47733

відповідача 2 ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

про визнання недійсними рішення загальних зборів та договору купівлі - продажу, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності

Без виклику повноважних представників

Встановив:

09.05.2022 ОСОБА_1 , надалі - позивач, звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт, надалі відповідач 1, та ОСОБА_2 , надалі - відповідач 2, про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт, оформлене протоколом загальних зборів учасників №30/12-1 від 12 січня 2021 року;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, укладений 14 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Віконт та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. та зареєстрований в реєстрі за №5314;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59842120 від 14.08.2021 року, прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., а також внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 43491576 від 14.08.2021 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вагову з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 426 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт на вагову з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 426 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09.05.2022, головуючим суддею для розгляду справи №921/195/22 визначено суддю Гирилу І.М.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 27.05.2022 зазначену вище позовну заяву було залишено без руху; встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 (десять) днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

21.06.2022 ОСОБА_1 , згідно із заявою б/н від 21.06.2022 (вх. № 3888), усунув визначені в ухвалі від 27.05.2022 недоліки позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 04.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 921/195/22, постановлено розгляд справи 921/195/22 здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09:00 год. 01.08.2022; запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: заяви по суті справи та з процесуальних питань (при наявності); витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт та приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Жовніра Івана Теодоровича належним чином завірені копії протоколу загальних зборів учасників ТОВ Віконт № 30/12-1 від 12.01.2021.

06.07.2022 ОСОБА_1 , в порядку ст. 136-137 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 06.07.2022 (вх. №4294 від 06.07.2022) про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08.07.2022 відмовлено у задоволенні вказаної вище заяви позивача.

12.07.2022 ОСОБА_1 , в порядку ст. 136-137 ГПК України, повторно звернувся до Господарського суду Тернопільської області із заявою б/н від 12.07.2022 (вх. №4448) про вжиття заходів забезпечення позову. Зокрема, позивач просить суд в порядку забезпечення позову заборонити ОСОБА_3 (відповідачу 2 у справі) вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , а також щодо передачі цього об`єкту нерухомого майна у володіння чи користування інших осіб, до вирішення справи по суті.

Заява про забезпечення позову обґрунтована припущеннями позивача про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення його порушених корпоративних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, може призвести до необхідності неодноразового звернення в майбутньому з новими позовами до суду.

Зокрема, заявник посилається на те, що спірне рішення загальних зборів учасників прийняте із порушенням норм чинного законодавства щодо порядку скликання та проведення загальних зборів учасників ТОВ "Віконт", що позбавило його права на участь у загальних зборах і голосуванні при прийнятті рішень, чим порушено право позивача як учасника товариства брати участь в його управлінні.

Вказує, що з врахуванням положень Статуту "Віконт", рішення про продаж третім особам належної Товариству вагової з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 могло бути прийнято виключно у випадку наявності попередньої одностайної згоди усіх засновників (учасників) ТОВ "Віконт".

Однак, позивач, будучи одним із засновників Товариства, згоди на передачу іншій особі належного ТОВ "Віконт" нерухомого майна не давав, оскільки участі у загальних зборах учасників ТОВ Віконт, на яких би вирішувалось таке питання, не приймав, і про проведення таких зборів не повідомлявся.

Крім того, зазначає, що в провадженні Тернопільського міськрайонного суду знаходилась справа №607/6443/20 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Віконт про стягнення заборгованості, провадження у якій було відкрито 21.04.2020.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 26.10.2021 у даній справі позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Віконт" на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором про надання поворотної безвідсоткової фінансової допомоги № 22 від 23.09.2016 в розмірі 531 049,53 грн.

01.07.2022 Тернопільським відділом ДВС у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) було відкрито виконавче провадження за №69318640 з примусового виконання вказаного вище рішення суду.

Зауважує, що в ході розгляду даної справи Тернопільським міськрайонним судом 29.03.2021 було постановлено ухвалу, згідно з якою в порядку забезпечення позову накладено арешт на належні ТОВ "Віконт" приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_3 . Заходи забезпечення позову, застосовані судом у справі № 607/6443/20, залишаються чинними до цього часу.

Поряд з цим, вказує, що ознайомившись із відомостями, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивачем було виявлено, що належне ТОВ "Віконт" нерухоме майно - приміщення вагової з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_3 , 14.08.2021 ОСОБА_4 , який діяв від імені ТОВ "Віконт" як директор, продав своєму брату ОСОБА_3 .

Наведені обставини, на думку заявника, свідчать про те, що посадові особи ТОВ "Віконт" шляхом відчуження майна Товариства на користь близьких родичів керівника ТОВ "Віконт" намагаються ухилитись від виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі № 607/6443/20, зокрема, унеможливити звернення стягнення на належне ТОВ нерухоме майно, яке при цьому знаходиться під арештом.

Звертає увагу суду на те, що ТОВ "Віконт» та ОСОБА_2 можуть приймати будь-які рішення щодо розпорядження майном Товариства без його участі, незважаючи на арешт, накладений ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 29.03.2021 у справі № 607/6443/20.

На думку заявника, з метою забезпечення ефективного захисту прав та для реальної можливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову, наведені вище обставини вказують про наявність підстав для задоволення поданої заяви та вжиття визначених у ній заходів забезпечення позову.

Оцінюючи обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття визначених ним заходів забезпечення позову у справі про визнання недійсними рішення загальних зборів та договору купівлі - продажу, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності, господарський суд відзначає таке.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Обранням належного заходу забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із вимогами позивача, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами. Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати прав інших осіб, не залучених до участі у справі. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід враховувати, що такими заходами не повинні порушуватися права осіб, що не є учасниками справи, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у ч. 2 ст. 136 ГПК України.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Разом із тим, у випадку звернення особи до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення, у разі задоволення позову, не вимагатиме примусового виконання, тому, в даному випадку, має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів до забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

Ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

Ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За приписами ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (ст. 13 Конвенції). Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Поняття "ефективний засіб", за висновками Європейського суду з прав людини передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права (рішення від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії").

В ході вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Як вже зазначалось вище, предметом позову у справі № 921/195/22 є:

- визнання недійсним рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт, оформлене протоколом загальних зборів учасників №30/12-1 від 12 січня 2021 року;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта нерухомого майна, укладений 14 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Віконт та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т. та зареєстрований в реєстрі за №5314;

- скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 59842120 від 14.08.2021 року, прийняте приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Жовнір І.Т., а також внесений на його підставі до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис за номером 43491576 від 14.08.2021 про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на вагову з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 426 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про державну реєстрацію права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Віконт на вагову з надвірними будівлями і спорудами загальною площею 426 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .

Спосіб забезпечення позивачем визначено як заборону ОСОБА_3 (відповідачу 2 у справі) вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , а також щодо передачі цього об`єкту нерухомого майна у володіння чи користування інших осіб, до вирішення справи по суті.

Ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Підставою позовної заяви визначено той факт, що оскаржувані рішення загальних зборів і договір є незаконними, оскільки на їх підставі передано нерухоме майно у власність іншої особи, що, на думку заявника, призвело до протиправної державної реєстрації цього майна.

Зважаючи на те, що спір у справі №921/195/22 є немайновим, і судове рішення, у разі задоволення визначених позивачем вимог, не вимагатиме примусового виконання, а обмежиться лише висновком щодо законності рішення загальних зборів та похідних від нього вимог, суд погоджується з доводами позивача про те, що при розгляді даної заяви має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Проаналізувавши визначені позивачем предмет позову та захід забезпечення позову у вигляді заборони ОСОБА_3 (відповідачу 2 у справі) вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна - приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , суд прийшов до висновку, що останній пов`язується з обставинами, на які позивач послався в обґрунтування позовних вимог та їм відповідає.

У випадку встановлення судом обґрунтованості позовних вимог та їх задоволення, можливе відчуження спірного майна іншим особам призведе до неможливостi чи утруднення ефективного реального захисту прав гр. ОСОБА_1 та їх поновлення.

При цьому суд зважає на той факт, що за наслідками прийняття оспорюваного у даній справі рішення загальних зборів, майно, на яке Тернопільським міськрайонним судом було накладено арешт 29.03.2021, було відчужено ТОВ "Віконт" на користь ОСОБА_2 на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна від 14.08.2021.

Державна реєстрація спірного майна за ОСОБА_2 підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав №300071091 від 17.02.2022.

Можливе вчинення відповідачем 2, до закінчення розгляду даної справи, стосовно нерухомого майна - приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , наступних дій по його відчуженню на користь третіх осіб та виникнення у останніх правомочностей, що випливають із власності, реєстрація нових обтяжень щодо цього майна тощо, на переконання суду, у разі задоволення позовних вимог у даній справі, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

На думку суду, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_3 (відповідачу 2 у справі) вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 (майна, щодо якого відповідачем 1 прийнято оскаржуване у даній справі рішення загальних зборів, за наслідками якого майно відчужене на користь відповідача 2), до вирішення спору по суті, не лише відповідатиме меті, якої прагне досягти суб`єкт захисту, а й буде найбільш оптимальним, адекватним, збалансованим заходом, що безпосередньо пов`язаний із предметом позову та враховує інтереси усіх учасників спірних правовідносин. Як наслідок у цій частині заяву гр. ОСОБА_1 суд задовольняє.

Натомість, заходи забезпечення позову, що стосуються заборони відповідачу 2 вчиняти будь-які дії щодо передачі цього нерухомого майна у володіння чи користування іншим особам, визначеним законодавцем критеріям не відповідають. Адже, наклавши подібні заборони, суд безпідставно обмежить реалізацію третіми особами права володіння і користування спірним майном, яке є похідним від права власності та не має жодного відношення до предмета позову.

Більше того, наклавши такі обмеження, суд мав би констатувати неправомірність володіння цим майном відповідачем 2. Однак, подібний висновок можливий виключно за наслідками вирішення спору по суті, після з`ясування всіх обставин справи та перевірки їх належними та допустимими доказами.

Зважаючи на наведене, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову в частині заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо передачі зазначеного нерухомого майна у володіння чи користування іншим особам є безпідставною, а тому у її задоволенні слід відмовити.

Таким чином, заяву ОСОБА_1 б/н від 12.07.2022 про забезпечення позову до вирішення справи №921/195/22 по суті суд задовольняє частково.

Разом з тим, суд зазначає, що заходи забезпечення позову є тимчасовими, такими, що вживаються до вирішення спору. У випадку встановлення судом необґрунтованості вимог позивача, відповідач не позбавлений можливості звернутись із обґрунтованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову; так само такі заходи можуть бути скасовані судом навіть до фактичного вирішення спору, якщо судом буде встановлено необґрунтованість їх подальшого збереження.

Згідно з ст. 141 ГПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зважаючи на те, що вказаний вище захід забезпечення позову спрямований на збереження майна, відповідач має можливість використовувати майно за призначенням, спір у даній справі є немайновим, відтак можливі збитки відповідача 2, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, відсутні, господарський суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з ст. 144 ГПК України ухвала господарського суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 5, 7, 13, 14, 20, 136-140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 б/н від 12.07.2022 про забезпечення позову у справі №921/195/22 задовольнити частково.

2. Заборонити ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) вчиняти будь-які дії щодо відчуження приміщення вагової з надвірними будівлями і спорудами, площею 426 кв.м, що знаходиться по АДРЕСА_3 , до вирішення справи по суті.

3. У решті вимог відмовити.

4. Стягувачем за даною ухвалою є: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 .

Боржником за даною ухвалою є: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

5. Дана ухвала є виконавчим документом, який в порядку ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Строк пред`явлення даної ухвали до виконання складає три роки - до 14.07.2025 включно.

7. Ухвала суду підлягає оскарженню протягом десяти днів, в порядку та строки встановлені ст. 256-257 ГПК України.

8. Копію ухвали направити: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , Товариству з обмеженою відповідальністю "Віконт", с. Миролюбівка, Тернопільський район, 47733, ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , Тернопільському відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ), вул. Київська, 3-А, м. Тернопіль, 46016 та Державному реєстратору Великоберезовицької селищної ради, вул. Степана Бандери, 26, смт. Велика Березовиця, Тернопільський район, Тернопільська область, рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повний текст ухвали складено та підписано 14.07.2022

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя І.М. Гирила