ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

06.07.2022м. Дніпро№ 904/8046/15

Суддя Ніколенко М.О., розглянувши заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,

у справі

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", м. Кривий Ріг

про стягнення 373 403 145,67грн.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" (в подальшому перетворене на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про стягнення 373 403 145,67 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 позовні вимоги задоволено. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" на користь Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" 3% річних в розмірі 24 374 871,29 грн., інфляційні втрати в розмірі 349 031 274,38 грн. та судовий збір в розмірі 73080,00 грн.

На виконання вищевказаного рішення суду, 20.11.2015 було видано наказ.

Через канцелярію суду, 27.06.2022 від Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" надійшла заява про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою суду від 30.06.2022 прийнято заяву Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15 таким, що не підлягає виконанню, та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 06.07.2022.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ЗАЯВНИКА.

В обґрунтування поданої заяви заявник посилався на положення статті 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» від 03.11.2016 № 1730-VШ зі змінами відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» від 14.07.2021 № 1639-ІХ.

Відповідач зазначив, що наказом Міністерства розвитку громад та територій України №52 від 15.02.2022 КПТМ «Криворіжтепломережа» внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожитті енергоносії.

За твердженням заявника, заборгованість, присуджена до стягнення рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 у справі № 904/8046/15 складається лише з штрафних санкцій.

Заявник наполягає на тому, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг - підлягають списанню в силу закону.

А тому, на думку заявника, наявні підстави для визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі №904/8046/15.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач заперечив проти задоволення заяви відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню, наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15.

Позивач вважає, що у даному випадку для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідачу необхідно надати: 1) укладений договір про реструктуризацію заборгованості; 2) докази повного виконання боржником такого договору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Статтею 129 - 1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 2 ст. 328 Господарського процесуального кодексу України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи:

1) матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання);

2) процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.07.2019 у справі № 904/4083/18.

Двадцять дев`ятого серпні дві тисячі двадцять першого року набрав чинності Закон України від 14.07.2021 № 1639-IX "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон № 1639-ІХ).

Вказаним Законом, між іншим, внесено зміни до Закону України від 03.11.2016 №1730-VIII "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі - Закон № 1730-VIII).

Приписами ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" в редакції, з урахуванням змін, внесених Законом від 14.07.2021 № 1639-IX, визначено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

На відміну від приписів ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", законодавець не обмежив дію Закону № 1730-VIII на суб`єктів, в залежності від включення їх до Реєстру.

Згідно із ст. 7 Закону № 1730-VIII, із змінами, внесеними Законом № 1639-ІХ, на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Заборгованість, що є предметом стягнення за наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15, виникла внаслідок несвоєчасних розрахунків відповідача за спожиту теплову енергію, тобто, за енергоносії.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №52 від 15.02.2022 КПТМ «Криворіжтепломережа» внесено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожитті енергоносії.

Слід звернути увагу, що 3% річних в розмірі 24 374 871,29 грн. та інфляційні втрати в розмірі 349 031 274,38 грн., присуджені до стягнення рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.11.2015 у справі № 904/8046/15, нараховані на суми основного боргу за спожиту теплову енергію за договором про купівлю-продаж теплової енергії №7 від 01.09.08 за період лютий-червень, жовтень-грудень 2012 року, січень-липень, вересень 2013 року.

Такі суми основного боргу були присуджені до стягнення з відповідача рішеннями господарського суду Дніпропетровської області по справах 904/4341/13 від 16.07.13, №904/5041/13 від 27.08.13, №9004/7314/13 від 11.11.13, № 904/9/14 від 29.01.14, №904/5487/14 від 23.09.14.

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не додано до матеріалів справи ані доказів укладання ним та виконання договору про реструктуризацію основної заборгованості за теплову енергію, ані погашення основної частини боргу до 1 червня 2021 року.

За таких обставин, на відносини сторін у даному випадку не розповсюджуються норми ч. 2 ст. 7 Закону № 1730-VIII.

Крім того, норми статті 7 Закону № 1730-VIII не розповсюджуються на заборгованість із відшкодування судових витрат.

А отже, у задоволенні заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15 таким, що не підлягає виконанню, - слід відмовити.

Керуючись вимогами ст.ст. 234, 235, 328 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа" про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2015 у справі № 904/8046/15 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання повного тексту.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складений та підписаний 11.07.2022.

Суддя М.О. Ніколенко