ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. Справа№ 910/10937/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

Секретар судового засідання: Нікітенко А.В.

За участю представників учасників процесу:

від позивача (відповідача за зустрічним позовом): адвокат Пронюк В.Я.;

від відповідача (позивач за зустрічним позовом): адвокат Фесенко О.М.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 (суддя Кирилюк Т.Ю., м. Київ, повний текст рішення складено 08.11.2021)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз

України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова"

про стягнення 141 092 550, 28 грн,

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова"

до Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія

"Нафтогаз України"

про визнання недійсним пункту 9.3 договору від 25.09.2019,

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі -позивач/відповідач за зустрічним позовом/АТ «НАК «Нафтогаз України») за звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Технова» (далі - відповідач/позивач за зустрічним позовом/ТОВ фірма «Технова») про стягнення 141 092 550, 28 грн.

Позов обґрунтовано тим, що відповідач повністю не виконав свої грошові зобов`язання за договором постачання природного газу № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/10937/21 в порядку загального позовного провадження та встановлено строки надання сторонами відзиву, відповіді на відзив та заперечень, призначено підготовче засідання на 03.08.2021.

02.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ фірма «Технова» до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним пункту 9.3 договору № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2021 зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/10937/21. Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 позов АТ «НАК «Нафтогаз України» до ТОВ фірма «Технова» про стягнення 141 092 550, 28 грн задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ фірма «Технова» на користь АТ «НАК «Нафтогаз України» 111 804 801,47 грн - основного боргу, 4 133 288,40 грн - пені, 7 182 056,87 грн - 3 % річних, 16 789 130,64 грн інфляційних втрат та 794 500,00 грн - судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ фірма «Технова» до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним пункту 9.3 договору № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 відмовлено повністю.

Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції із посиланням на положення ст.ст. 11, 526, 549, 612, 617, 625, 655 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України встановив факт поставки позивачем ТОВ фірма "Технова" природного газу за договором №6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 та факт часткової та не своєчасної оплати відповідачем за поставлений позивачем товар, у результаті чого, прострочена заборгованість ТОВ фірма «Технорва» складає 111 804 801, 47 грн, і, відповідно, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог АТ «НАК «Нафтогаз України» в повному обсязі.

Також місцевий господарський суд відмовив у задоволенні поданого відповідачем за первісним позовом клопотанні про зменшення пені, інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з його необґрунтованістю.

Відмовляючи у задоволенні зустрічному позові, суд першої інстанції виходив з того, що:

- відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не надано доказів щодо наявності реальної тяжкої обставини та причинно-наслідкового зв`язку між тяжкими обставинами та вчиненням спірного правочину і не зазначено, яким чином внаслідок вчинення спірного правочину він отримав можливість усунути тяжку обставину;

- умови правочину повинні бути не просто невигідними, а вкрай невигідними. Тобто такі умови мають бути явно кабальними для особи. Усупереч зазначеному, відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не доведено, що умови правочину, а саме пункту 9.3 договору № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 були вкрай невигідними для нього та те, що договір був вчинений саме для усунення/зменшення відповідної тяжкої обставини;

- відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) не доведено належними та допустимими доказами, що договір № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 укладено саме під впливом тяжких для нього обставин, проти його волі та на вкрай невигідних умовах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням ТОВ фірма «Технова» (далі - скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 скасувати в частині стягнення пені у розмірі 2 217 641,26, що нарахована за період часу з 12.03.2020 по 17.04.2020 та в цій частині прияти нове рішення, яким відмовити у стягненні пені. Також просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва в частині відмовив задоволені заяви ТОВ фірма «Технова» про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат на 75% та прийняти нове рішення, яким вказану заяву задовольнити.

Апеляційна скарга ТОВ фірма «Технова» обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст. 5, 551, 625 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського процесуального кодексу, а норм процесуального права, яке виражено у неповним встановленням обставин у справі, які мають значення для справи, без дослідження та оцінки наданих доказів скрутного фінансово-економічного становища відповідача.

Скаржник зазначає, що місцевий господарський суд дійшов помилкових висновків про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача за первісним позовом пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого АТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу, нарахованої за період з 12.03.2020 по 17.04.2020 в сумі 2 217 641,26 грн, не врахувавши приписи перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ, згідно із якими, на думку відповідача він звільнений з 12.03.2020 від нарахування штрафних санкцій.

Також скаржник зазначає, що місцевий господарський суд не застосував положення ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського кодексу України, хоча відповідне клопотання заявлялось ТОВ фірма «Технова» під час розгляду справи. ТОВ фірма «Технова» просило зменшити розмір неустойки, 3 % річних на 75 %, проте у зазначеному клопотанні судом першої інстанції було безпідставно відмовлено та не досліджено надані відповідачем докази в підтвердження скрутного фінансового стану ТОВ фірма «Технова».

На переконання скаржника, місцевий господарський суд безпідставно не врахував позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 18.03.2020 у справі №902/417/18 при розгляді заяви ДП "Гарантований покупець" про зменшення заявлених до стягнення з нього в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України інфляційних втрат та 3% річних.

Крім того скаржником у прохальній частині апеляційної скарги було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу від позивача до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив на апеляційну скаргу відповідача через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що позивач у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подав відзиву на апеляційну скаргу відповідача, суд дійшов висновку, що неподання позивачем відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" у справі №910/10937/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Іоннікова І.А., Тарасенко К.В.

Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" подана безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021, зокрема, вирішено відкласти розгляд питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження, повернення без розгляду апеляційної скарги або залишення апеляційної скарги без руху за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 до надходження до Північного апеляційного господарського суду матеріалів справи №910/10937/21.

29.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/10937/21.

Однак, головуючий суддя (суддя-доповідач) Разіна Т.І., з 30.12.2021 по 06.01.2022 перебувала у відпустці, а з 10.01.2022 по 14.01.2022 на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 у справі №910/10937/21 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №910/10937/21 задовольнити, а справу №910/10937/21 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення заміни відведеного судді відповідно до ст. 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справі №910/10937/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 - залишено без руху; розяснено Товариству з обмеженою відповідальністю фірма "Технова", що протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали особа має право усунути недоліки шляхом подання відповідної заяви з підтвердженням сплати судового збору; попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю фірма "Технова", що якщо не буде усунено недоліки в зазначений строк шляхом подання відповідної заяви, суд апеляційної інстанції не приймає таку апеляційну скаргу до розгляду та повертає скаржнику.

18.02.2022 до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 задоволено клопотання ТОВ фірма "Технова" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі № 910/10937/21; понволено ТОВ фірма "Технова" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.09.2021 у справі №910/10937/21; відкрито апеляційне провадження у справі №910/10937/21; розгляд апеляційної скарги ТОВ фірма "Технова" на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 призначено на 15.06.2022; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2022 у справі №910/10937/21 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Явка учасників процесу

У судове засідання 15.06.2022 з`явилися представники сторін.

Позиція представників сторін у справі

Представник скаржника у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених у ній та просив апеляційну скаргу задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва 02.11.2021 у справі №910/10937/21 скасувати в частині стягнення пені у розмірі 2 217 641,26, що нарахована за період часу з 12.03.2020 по 17.04.2020 та в цій частині прияти нове рішення, яким відмовити у стягненні пені. Також просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва в частині відмовив задоволені заяви ТОВ фірма «Технова» про зменшення розміру пені, 3% річних та інфляційних втрат на 75% та прийняти нове рішення, яким вказану заяву задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу ТОВ фірма «Технова» (в оскаржуваній відповідачем за первісним позовом) залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21, яке таке що прийнято із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як убачається із матеріалів справи, 25.09.2019 між АТ «НАК «Нафтогаз України», як постачальником та ТОВ фірма «Технова», як споживачем укладено договір про постачання природного газу №6100/1920-ЕЕ-39 (далі -Договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставляти споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору.

Природний газ, що постачається за цим Договором, використовується споживачем виключно для виробництва електричної енергії ( п. 1.2. Договору).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що право власності на природний газ переходить від позивача (відповідача за зустрічним позовом) до відповідача (позивача за зустрічним позовом) після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ відповідач (позивач за зустрічним позовом) несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

За умовами 5.1. Договору № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 передбачено, остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа включно місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Відповідно до п. 7.2. Договору у разі прострочення відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього договору він зобов`язується сплатити позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) пеню у розмірі 17, 8 % річних, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Пунктом 9.3. Договору встановлено, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить 5 років.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) протягом періоду часу жовтень 2019 року - вересень 2020 року поставив відповідачу (позивачу за зустрічним позовом) природний газ на загальну суму 579 734 931,81 грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу від 31.10.2019, від 30.11.2019, від 31.12.2019, від 31.01.2020, від 29.02.2020, від 31.03.2020, від 30.04.2020, від 31.05.2020, від 30.06.2020, від 31.07.2020, від 31.08.2020, від 30.09.2020.

Про належне виконання позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) своїх зобов`язань за договором № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019 також свідчить відсутність з боку відповідача (позивача за зустрічним позовом) претензій та повідомлень про порушення позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) умов даної угоди.

З долучених до матеріалів справи банківських виписок по рахунку позивача (відповідача за зустрічним позовом) вбачається, що відповідач (позивач за зустрічним позовом) оплатив поставлений природний газ несвоєчасно та тільки частково, у результаті чого, прострочена заборгованість складає 111 804 801, 47 грн.

Позивач вказує, що ТОВ фірма «Технова» оплату за переданий газ здійснювало несвоєчасно та не виконувало зобов`язання у визначений Договором строк, чим порушило умови господарського зобов`язання, зокрема, вимоги п. 5.1. Договору, у результаті чого, прострочена заборгованість відповідача за первісним позовом перед АТ «НАК «Нафтогаз України» складає 111 804 801,47 грн, а у випадку прострочення здійснення розрахунку наступає відповідальність згідно з п. 7.2. Договору у вигляді нарахування пені на суму простроченого грошового зобов`язання, а також в порядку статті 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних.

Крім того, позивач (відповідач за зустрічним позовом), крім стягнення з ТОВ фірма «Технова» основної заборгованості за Договором у сумі 111 804 801,47 грн також просить суд стягнути з відповідача (позивача за зустрічним позовом) 4 133 288,40 грн - пені, нарахованої за період часу 26.11.2019 - 17.04.2020, 7 182 056, 87 грн - 3 % річних та 16 789 130,64 грн - інфляційних втрат, нарахованих за період 26.11.2019 - 30.04.2021.

В свою чергу, 02.08.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла зустрічна позовна заява ТОВ фірма «Технова» до АТ «НАК «Нафтогаз України» про визнання недійсним пункту 9.3 договору № 6100/1920-ЕЕ-39 від 25.09.2019, у зв`язку з тим, що даний договір укладено під впливом тяжкої для відповідача (позивача за зустрічним позовом) обставини.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції,обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши думку представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ фірма «Технова» не підлягає задоволенню, оскаржуване рішення не підлягає зміні чи скасуванню виходячи з наступних підстав.

Апеляційний господарський суд відзначає, що:

- ТОВ фірма «Технова» у поданій апеляційній скарзі оскаржує прийняте господарським судом першої інстанції рішення в частині стягнення з відповідача первісним позовом пені, нарахованої за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати поставленого АТ «НАК «Нафтогаз України» природного газу, нарахованої за період з 12.03.2020 по 17.04.2020 в сумі 2 217 641,26 грн;

- ТОВ фірма «Технова» у поданій апеляційній скарзі оскаржує прийняте господарським в частині не задоволення місцевим господарським судом поданого відповідачем клопотання про зменшення пені, інфляційних втрат та 3% річних на 75 %.

Відтак, судове рішення переглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваних як відповідачем за первісним позовом частинах.

Так, однією із позовних вимог позивача до відповідача, була вимога про стягнення пені в сумі 4 133 288, 40 грн.

Оскільки, судом встановлено обставини неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо своєчасної та повної оплати за переданий газ, позовні вимоги є обґрунтованими, а позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати стягнення з відповідача передбаченої 7.2. договору пені.

Водночас, заперечуючи позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій, відповідач посилався на приписи перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ, згідно із якими, на думку відповідача він звільнений з 12.03.2020 від нарахування штрафних санкцій.

Так, згідно з пунктом 15 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" від 13.04.2020 № 553-ІХ, тимчасово, на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), звільнено від нарахування постачальниками електричної енергії та природного газу пені та штрафних санкцій підприємства централізованого водопостачання та водовідведення незалежно від форми власності, а також виробників теплової енергії незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" №211 від 11.03.2020 на усій території України було установлено карантин з 12.03.2020.

З урахуванням наведених положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ), а також беручи до уваги Постанову Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» №211 від 11.03.2020, якою з 12.03.2020 на усій території України було установлено карантин, суд дійшов висновку про обґрунтованість заперечень відповідача щодо безпідставності нарахування пені після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ).

При цьому, суд першої інстанції не погодився з твердженням відповідача (позивача за зустрічним позовом) про те, що згідно з Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» №553-IX від 13.04.2020 пеня не повинна нараховуватись починаючи вже з 12.03.2020, оскільки цей Закон набрав чинності 18.04.2020. Прямої вказівки про надання нормам цього Закону зворотної сили у часі в законі не міститься.

З розрахунку позивача (відповідача за зустрічним позовом) вбачається, що нарахування пені здійснено за період часу 26.11.2019 - 17.04.2020, тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» (від 13.04.2020 № 553-ІХ).

З огляду на наведене, суд відхиляє твердження відповідача (позивача за зустрічним позовом) про безпідставність нарахування позивачем (відповідачем за зустрічним позовом) пені.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, при цьому пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій як неустойка, штраф, пеня. При цьому порядок нарахування та розмір санкцій, які можуть бути встановлені договором, встановлені частиною 4 статті 231 ГК України: у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, в певній визначеній грошовій сумі, у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів.

Відповідно до ст. 233 ГК України суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19.

При цьому, як убачається із матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, що заява про зменшення розміру штрафних санкцій невмотивована, жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 ПК України на підтвердження поважності причин неналежного виконання зобов`язань та винятковості даного випадку матеріали справи не містять, суд відмовляє у задоволенні заяви відповідача (позивача за зустрічним позовом) про зменшення розміру штрафних санкцій.

Посилання відповідача, як на підставу для зменшення заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3% річних, на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 є помилковими, оскільки обставини справи у вказаній постанові є відмінними від обставин даної справи, адже у справі №902/417/18 позивач нарахував суму пені, штрафу та відсотки річних, що разом перевищувала майже в два рази суму заборгованості, яка була повністю сплачена відповідачем після відкриття провадження у справі. Натомість у справі, що розглядається, такі обставини не встановлені, що свідчить про неподібність відносин у вказаній справі та даній.

Інші наведені доводи скаржника, викладені в поданій ним апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваному рішенні.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 (в оскаржуваній відповідачем частині), та, відповідно, апеляційна скарга ТОВ фірма «Технова» є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Також, оскільки ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2022 дія оскаржуваного рішення була зупинена в силу приписів ч. 5 ст. 262 ГПК України, і за наслідками апеляційного розгляду рішення залишено без змін, а тому дія рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 підлягає поновленню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 197, 240, 267-270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю фірма "Технова" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 02.11.2021 у справі №910/10937/21.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Справу №910/10937/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 11.07.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко