ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" липня 2022 р. Справа№ 910/5936/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Кропивної Л.В.

при секретарі Реуцькій Т.О.

За участю представників:

від позивача: Баранецька М.Р. (довіреність від 29.11.2021 №1-2843)

від відповідача: Неклеса Ю.В. (довіреність від 17.06.2021 №17/06/21-04)

розглянувши апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2022 про закриття провадження у справі

у справі №910/5936/20 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

про стягнення 6 188 117,33 грн.,

В С Т А Н О В И В:

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 5 653 967,06 грн., 3% річних в сумі 480 548,24 грн. та інфляційних втрат в сумі 53 602,03 грн. нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем обов`язків по оплаті наданих у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 04.05.2018 послуг.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- позивачем не підтверджено первинними документами обсяги наданих послуг, які безпідставно включені до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.10.2018 №11-18- та від 30.11.2018 №11-18-, а отже штрафні санкції нараховані на непідтверджений обсяг послуг, а обставини прострочення відповідачем здійснення розрахунків є недоведеними;

- позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення пені, передбачений ч. 5 ст. 315 ГК України, оскільки транспортування продукції трубопроводами є перевезенням вантажу;

- з огляду на те, що сума основного боргу на які нараховані заявлені до стягнення у цій справі пеня, 3 % річних та інфляційній втрати повністю сплачена відповідачем у листопаді 2019 року, заявлені позивачем до стягнення пеня, 3 % річних та інфляційній втрати підлягають списанню в силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті теплоносії».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2022 закрито провадження у справі №910/5936/20 за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 6 188 117,33 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 46 410,88 грн., позивачу повернуто з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у розмірі 46 410,88 грн., сплаченого за платіжним дорученням №2702 від 24.04.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Закриваючи провадження у справі суд виходив з того, що:

- так як відповідач є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, яка використовує природний газ для виробництва теплової енергії, і на момент набрання чинності приписами Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» в редакції Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» заборгованість відповідача з оплати наданих з жовтня 2018 року по квітень 2019 року послуг транспортування газу погашена в повному обсязі (у листопаді 2019 року), в силу приписів вказаного закону обов`язок відповідача перед позивачем зі сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат є припиненим та підлягає списанню;

- те, що нараховані позивачем неустойка, інфляційні втрати, проценти річних списані відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» в редакції Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» після відкриття провадження у справі, предмет спору у справі №910/5936/20 відсутній, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України тягне за собою закриття провадження у справі.

З огляду на закриття провадження у справі судом першої інстанції вирішено питання про розподіл судових витрат та повернуто позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а інша частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків покладено на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції:

- визнав необґрунтованими як твердження відповідача, що прострочення виникло не з його вини, так і його посилання на те, що до спірних правовідносин має бути застосований спеціальний строк позовної давності, передбачений ст. 315 ГК України;

- встановив, що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом у відповідача був наявний обов`язок зі сплати на користь позивача заявлених до стягнення у цій справі пені, 3% річних та інфляційних втрат, однак на підставі норми закону такий обов`язок припинився та предмет спору у справі №910/5936/20 припинив своє існування на стадії підготовчого провадження;

- врахував, що за змістом положень ч. 10 ст. 11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права) та що припинення обов`язку відповідача перед позивачем шляхом фактичного списання боргу за своєю правовою природою є найбільш наближеним до ситуації, коли боржник на стадії підготовчого провадження визнає наявність у нього боргу та погашає такий борг;

- дійшов висновку про те, що необхідним є на підставі ч. 9 ст. 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків покласти на відповідача.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні, із змінами Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022 та від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20 в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат із сплати судового збору.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що при вирішенні питання розподілу судових витрат судом першої інстанції на відповідача помилково покладено понесені позивачем при подання позову судові витрати, так як суд першої інстанції дійшов невірного висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню встановлені ч. 5 ст. 315 ГК України скорочені строки позовної давності.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянтом наведено правову позицію щодо застосування до спірних правовідносин, встановлених ч. 5 ст. 315 ГК України, скорочених строків позовної давності з огляду на те, що транспортування продукції трубопроводами є перевезенням вантажу

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 апеляційну скаргу у справі №910/5936/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді Кропивна Л.В., Пономаренко Є.Ю.

З огляду на те, що вказана апеляційна скарга була подана 06.06.2022 безпосередньо до суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необхідність витребування у суду першої інстанції матеріалів справи №910/5936/20 та відкладення вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

Листом Північного апеляційного господарського суду від 06.06.2022 витребувано з господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5936/20.

13.06.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5936/20.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20, справу призначено до розгляду на 05.07.2022 о 12 год. 15 хв.

04.07.2022 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому позивач, з посиланням на те, що суд першої інстанції встановивши, що договір, предметом якого є транспортування газу, фактично є договором надання послуг, дійшов вірного висновку про те, що до правовідносин сторін за спірним договором не застосується спеціальний строк позовної давності, передбачений ст. 315 ГК України та, з огляду на вказані обставини, на підставі ч. 9 ст. 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України, повернув позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків поклав на відповідача

У судовому засіданні, 05.07.2022 представник відповідача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині стягнення судового збору.

Представник позивача, заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Позов заявлено про стягнення з відповідача пені в сумі 5 653 967,06 грн., 3% річних в сумі 480 548,24 грн. та інфляційних втрат в сумі 53 602,03 грн., нарахованих за несвоєчасне виконання відповідачем обов`язків по оплаті наданих у період у період з жовтня 2018 року по квітень 2019 року за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № від 04.05.2018 послуг.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, пославшись на те, що:

- позивачем не підтверджено первинними документами обсяги наданих послуг, які безпідставно включені до актів наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.10.2018 №11-18- та від 30.11.2018 №11-18-, а отже штрафні санкції нараховані на непідтверджений обсяг послуг, а обставини прострочення відповідачем здійснення розрахунків є недоведеними;

- позивачем пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення пені, передбачений ч. 5 ст. 315 ГК України, оскільки транспортування продукції трубопроводами є перевезенням вантажу;

- з огляду на те, що сума основного боргу на які нараховані заявлені до стягнення у цій справі пеня, 3 % річних та інфляційній втрати повністю сплачена відповідачем у листопаді 2019 року, заявлені позивачем до стягнення пеня, 3 % річних та інфляційній втрати підлягають списанню в силу приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті теплоносії».

При розгляді спору сторін суд першої інстанції встановив, що, так як відповідач є теплопостачальною та теплогенеруючою організацією, яка використовує природний газ для виробництва теплової енергії, і на момент набрання чинності приписами Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» в редакції Закону України «Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу» заборгованість відповідача з оплати наданих з жовтня 2018 року по квітень 2019 року послуг транспортування газу погашена в повному обсязі (у листопаді 2019 року), в силу приписів вказаного закону обов`язок відповідача перед позивачем зі сплати пені, 3% річних та інфляційних втрат, які заявлені до стягнення у цій справі № 910/5936/20 є припиненим та підлягає списанню.

З огляду на вказані обставини суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України згідно з якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин ухвалою господарського суду міста Києва від 26.05.2022 закрито провадження у справі №910/5936/20 за позовом акціонерного товариства «Укртрансгаз» до комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 6 188 117,33 грн., з відповідача на користь позивача стягнуто судовий збір у розмірі 46 410,88 грн., позивачу повернуто з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у розмірі 46 410,88 грн., сплаченого за платіжним дорученням №2702 від 24.04.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи. (а.с.140-144 т.2)

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що, як вбачається з апеляційної скарги у цій справі, ухвала суду першої інстанції відповідачем оскаржується лише в частині розподілу судових витрат, а відтак, враховуючи, що ухвала в частині закриття провадження у справі на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не оскаржується, згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині ухвала суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядається.

При цьому, колегія суддів зазначає про те, що при апеляційному перегляді ухвали суду першої інстанції в частині закриття провадження у справі на підставі до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Щодо розподілу судових витрат по справі, а саме витрат позивача по сплаті судового збору за подачу позову в сумі 92 821,76 грн., колегія суддів зазначає таке.

За приписами ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд першої інстанції:

- визнав необґрунтованими як твердження відповідача, що прострочення виникло не з його вини, так і його посилання на те, що до спірних правовідносин має бути застосований спеціальний строк позовної давності, передбачений ст. 315 ГК України;

- встановив, що станом на дату звернення позивача до суду з цим позовом у відповідача був наявний обов`язок зі сплати на користь позивача заявлених до стягнення у цій справі пені, 3% річних та інфляційних втрат, однак на підставі норми закону такий обов`язок припинився та предмет спору у справі №910/5936/20 припинив своє існування на стадії підготовчого провадження;

- врахував, що за змістом положень ч. 10 ст. 11 ГПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права) та що припинення обов`язку відповідача перед позивачем шляхом фактичного списання боргу за своєю правовою природою є найбільш наближеним до ситуації, коли боржник на стадії підготовчого провадження визнає наявність у нього боргу та погашає такий борг;

- дійшов висновку про те, що необхідним є на підставі ч. 9 ст. 129, ч. 1 ст. 130 ГПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, а іншу частину витрат позивача по сплаті судового збору у розмірі 50 відсотків покласти на відповідача.

Колегія суддів не може погодитись з викладеними вище висновками суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат у цій справі з огляду на наступне.

Зі змісту оспорюваної ухвали слідує, що розподіляючи судові витрати суд першої інстанції послався на положення ч. 10 ст. 11 ГПК України, яка надає суду право на застосування аналогії закону та аналогії права.

Так, ч. 10 ст. 11 ГПК України встановлює, що якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

Отже, зі змісту положень ч. 10 ст. 11 ГПК України слідує, що застосування аналогії закону можливо у випадку якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, а застосування аналогії права - у випадку, коли суд не може застосувати аналогію закону з огляду на відсутність закону, що регулює подібні відносини, тобто необхідною передумовою для застосування судом аналогії закону та аналогії права є передусім відсутність відповідного закону який регулює правовідносини.

Водночас, у спірних правовідносинах, тобто у правовідносинах щодо розподілу судових витрат у випадку закриття провадження у справі, слід керуватись положеннями п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» за якими сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Колегія суддів виходить з того, що наявність відповідної норми закону якою врегульовані певні правовідносин унеможливлює застосування судом до таких правовідносин як аналогії закону, так і аналогії права.

За таких обставин ухвала суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат підлягає зміні, всі витрати позивача по сплаті судового збору за звернення з позовом підлягають поверненню з Державного бюджету України.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частиною 1 статті 277 ГПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що при прийнятті судом першої інстанції ухвали в оскаржуваній частині мало місце порушення норм процесуального права, а відтак, ухвала господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20 підлягає зміні в частині розподілу судових витрат, а саме витрат позивача по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, вказані витрати у повному обсязі підлягають поверненню з Державного бюджету України.

З огляду на підстави зміни ухвали суду першої інстанції, враховуючи вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» задовольняються повністю.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20 змінити.

3. Викласти резолютивну частину ухвали господарського суду міста Києва від 26.05.2022 у справі №910/5936/20 в такій редакції:

« 1. Закрити провадження у справі №910/5936/20 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягнення 6 188 117,33 грн.

2. Повернути Акціонерному товариству «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, Кловський узвіз, буд. 9/1; ідентифікаційний код 30019801) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 92 821 (дев`яносто дві тисячі вісімсот двадцять одна) грн. 76 коп., сплачений платіжним дорученням №2702 від 24.04.2020, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.»

4. Матеріали справи №910/5936/20 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 13.07.2022.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

Л.В. Кропивна