ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"06" липня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/67/22

Господарський суд Вінницької області у складі судді Маслія І.В. при секретарі судового засідання Глобі А.С.,

за участю представників:

позивача: не з`явився;

відповідача: Резнік П.О., довіреність № 581/а від 04.12.2020;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" (вул. Оноре де Бальзака, буд. 65А, кв. 37, м. Київ, 02163)

до: Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул. Соборна 200, с. Війтівка, Гайсинський (Бершадський) район, Віницька обл., 24412)

про стягнення 530 974,76 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" про стягнення заборгованості у розмірі 530974,76 грн., з яких: 461480,00 грн. - основного боргу, 19514,24 грн. - інфляційного збільшення, 4961,25 грн. - 3% річних та 30019,27 грн. - пені.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору поставки с/г продукції №25/06 СО від 25.06.2021 в частині оплати за поставлений товар.

Ухвалою від 26.01.2022 суд постановив позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" №б/н від 20.01.2022 залишити без руху та встановити останньому строк для усунення недоліків позовної заяви: 10 днів з дня отримання даної ухвали.

07.02.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" №б/н від 07.02.2022 про усунення недоліків позовної заяви, разом з якою надано платіжне доручення про сплату судового збору у встановленому законом розмірі.

Ухвалою від 10.02.2022 суд постановив відкрити провадження у справі, розгляд справи здійснити за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначити на 14 березня 2022 року о 12:00 год.

На визначену судом дату (14.03.2022) представники сторін не з`явились.

Ухвалою від 14.03.2022 суд постановив продовжити строк підготовчого провадження по справі на 30 днів та відкласти підготовче засідання на 04.04.22 о 11:00.

04.04.2022 на адресу суду надійшли клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та про продовження строку підготовчого провадження.

На визначену судом дату (04.04.2022) представники сторін не з`явились.

Суд, дослідивши вищевказані клопотання, дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та відмову у задоволенні клопотання позивача про продовження строку підготовчого провадження у зв`язку із необгрунтованістю останнього, а також враховуючи те, що ухвалою від 14.03.2022 строк підготовчого провадження у даній справі вже було продовжено з ініціативи суду на 30 днів, а тому такої необхідності наразі немає.

Ухвалою від 04.04.2022 суд постановив відкласти підготовче засідання на 18.04.2022.

На визначену судом дату (18.04.2022) у судове засідання з`явився представник відповідача, який повідомив суд про наявність між сторонами переговорів щодо можливості укладення мирової угоди та заявив усне клопотання про відкладення судового засідання з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору.

Ухвалою від 18.04.2022 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу для судового розгляду по суті на 18 травня 2022 р. о 12:00.

18.05.2022 до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника.

На визначену судом дату (18.05.2022) у судове засідання з`явився представник відповідача, який подав заяву про визнання відповідачем основного боргу та про зменшення розміру штрафних санкцій, не заперечив проти задоволення клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та заявив усне клопотання про відкладення судового засідання з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору.

Суд постановив задовольнити клопотання позивача про розгляд справи без участі його представника та усне клопотання відповідача про відкладення судового засідання з метою надання сторонам часу для мирного врегулювання спору, а також прийняти та долучити до матеріалів справи заяву відповідача про визнання відповідачем основного боргу та про зменшення розміру штрафних санкцій.

За наслідками судового засідання 16.05.2022 суд протокольною ухвалою постановив відкласти судове засідання з розгляду справи по суті на 08.06.2022 о 12:00.

08.06.2022 на адресу суду надійшло клопотання позивача про перенесення судового засідання.

На визначену судом дату (08.06.2022) представники сторін не з`явились.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про перенесення судового засідання та долучення його до матеріалів справи.

Ухвалою від 08.06.2022 суд постановив відкласти розгляд справи по суті на 06.07.2022 о 11:30 год.

05.07.2022 на електронну адресу суду від позивача надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю бути присутнім в судовому засіданні оскільки перебуває за межами території України через сімейні обставини та введеним воєнним станом.

На визначену судом дату (06.07.2022) в судове засідання з`явився представник відповідача який підтримав клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Суд розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи дійшов висновку про його відхилення з огляду на наступне.

Відкладення розгляду справи є правом суду. Основною умовою для відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У випадку нез`явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з відсутністю його представника (з причин, пов`язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому, господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Проте, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів неможливості направити в судове засідання іншого представника, крім того, як зазначалось вище, в судовому засіданні 08.06.2022 судом задоволено клопотання позивача про перенесення судового засідання на іншу дату, а саме ухвалою відкладено розгляд справи по суті на 06.07.2022, крім того неявка представника позивача у даному випадку, на думку суду, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Представник відповідача в судовому засіданні підтвердив визнання відповідачем основної суми боргу та подав до суду заяву про розстрочення рішення суду.

Судом долучено дану заяву до матеріалів справи.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав.

Розглядаючи дану справу, суд з урахуванням ч. 2 ст. 11 ГПК України та ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" приймає до уваги припис ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою закріплене право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 06.07.2022 судом встановлено, що сторони на оголошення вступної та резолютивної частини рішення не з`явились. Суд долучає вступну та резолютивну частину рішення до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

25 червня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" (позивач, за договором Продавець) та Приватним акціонерним товариством "Птахокомбінат "Бершадський" (відповідач, за договором Покупець) укладено договір поставки с/г продукції №25/06 СО (надалі Договір).

Згідно з предметом Договору Продавець зобов`язується поставити та передати у власність (повне господарське відання) Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити сільгосппродукцію українського походження (сою) та кукурудзу за згодою сторін (надалі - «Товар») на умовах, передбачених даним Договором (п. 1.1. Договору).

Загальна кількість товару, що поставляється по даному договору становить загальну кількість поставленого товару, яка зазначена у специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 2.2. Договору).

Порядок та терміни передачі товару зазначаються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору. На Товар Продавець повинен надати наступні документи: Рахунок-фактура; Видаткова накладна; Податкова накладна; Акт прийому-передачі товару. Товар по даному договору вважається поставленим Продавцем і прийнятим Покупцем: - по кількості - на підставі підписаної видаткової накладної та акта прийому-передачі товару. Приймання продукції по кількості та якості здійснюється у відповідності з вимогами якості та договірних зобов`язань. Датою поставки Товару є дата його приймання в пункті поставки вказаної в специфікації (п. 3.1 - 3.5. Договору).

Ціна на кожну окрему партію Товару визначається в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного Договору, а також вказується в рахунках-фактурах, видаткових накладних та інших супровідних документах. Загальна сума даного Договору складає загальну вартість поставленого товару, яка зазначена в усіх специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного договору (п. 4.1 та п. 4.2. Договору).

Форма оплати - безготівковий переказ грошових коштів Покупцем згідно виставленого Постачальником рахунку - фактури на оплату. Покупець здійснює передплату вартості Товару відразу як отримає рахунок-фактури, за ціною визначеною у Специфікації, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Рахунок-фактура підлягає оплаті Покупцем на протязі одного банківського дня з моменту його виставлення Продавцем (п. 4.3. - 4.5. Договору).

Даний Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін. Строк Даного Договору починає свою дію у момент, визначений у п. 8.1. Даного Договору, і діє до 31 грудня 2021 року, але в будь-якому випадку до моменту його остаточного виконання (п. 8.1. та п. 8.2. Договору).

Між сторонами до Договору поставки с/г продукції №25/06 СО від 25.06.2021 підписано 11 Специфікацій, а саме; №1 від 25.06.2021 на суму 467500,00 грн, №2 від 02.07.2021 на суму 963900,15 грн, №3 від 05.07.2021 на суму 477501,50 грн, №4 від 07.07.2021 на суму 449442,07 грн., №5 від 12.07.2021 на суму 1248000,00 грн, №5/1 від 09.07.2021 на суму 450576,07 грн, №6 від 13.07.2021 на суму 1116000,00 грн, №7 від 29.07.2021 на суму 1880000,22 грн, №8 від 06.08.2021 на суму 1890000,00 грн, №9 від 19.08.2021 на суму 488798,96 грн. та №10 від 20.08.2021 на суму 502723,58 грн.

У даних специфікаціях сторонами визначено найменування товару, кількість метричних тон, вартість товару без ПДВ, сума ПДВ 14%, загальна вартість товару з ПДВ, крім того зазначено, що датою переходу права власності на Товар вважається дата виписки видаткової накладної. Зберігання з моменту виписки видаткової накладної до повного вивозу, включено у вартість Товару. Якість товару, що підлягає поставці, повинна відповідати наступним вимогам: сміттєва домішка - не більше 2%; вологість не більше -12,0% ; масова частка олії у перерахунку на суху речовину не менше І7°Л; масова частка протеїну не менше 36% па абсолютно суху речовину; вміст битого зерна - не більше 10%; вміст недозрілого зерна - не більше 5%. Інші показники якості товару - відповідно до ДСТУ-4964:2008. У випадку перевищення норм вологи, протеїну, сміттєвої домішки, недозрілого зерна, битого зерна відповідно до вимог даної специфікації, вартість кожної тони у партії в якій виявлено невідповідність буде зменшено. Умови поставки товару: зі складу Продавця - Вінницька обл., Бершадський район, с. Війтівка вул. Соборна 200 (п. 3-6 Специфікацій) (а.с. 11-21).

На виконання умов договору позивач поставив, а відповідач отримав насіння сої та кукурудзи українського походження врожаю 2020 р. в загальній кількості 561,550 тон на загальну суму 9049834,52 грн, що підтверджується обопільно підписаними видатковими накладними: №3 від 30.06.2021 на суму 450296,03 грн, № 4 від 02.07.2021 на суму 460026,07 грн, № 5 від 06.07.2021 на суму 483840,08 грн, №6 від 07.07.2021 на суму 462221,49 грн, № 8 від 10.07.2021 на суму 450576,07 грн, №9 від 13.07.2021 на суму 564720,39 грн, №10 від 16.07.2021 на суму 224484,16 грн, №11 від 26.07.2021 на суму 523776,02 грн, №12 від 27.07.2021 на суму 641700,03 грн, №13 від 30.07.2021 на суму 477520,05 грн, №14 від 31.07.2021 на суму 479024,06 грн, №15 від 02.08.2021 на суму 474512,06 грн, №16 від 04.08.2021 на суму 480528,06 грн, №17 від 06.08.2021 на суму 482706,07 грн, №18 від 07.08.2021 на суму 481572,08 грн, №19 від 09.08.2021 на суму 458514,08 грн, №20 від 11.08.2021 на суму 462294,08 грн, №25 від 21.08.2021 на суму 488800,06 грн, №26 від 21.08.2021 на суму 502723,58 грн (а.с. 24-42).

Як зазначено позивачем в позовній заяві відповідач за поставлений товар розрахувався частково, в зв`язку з не повною сплатою відповідачем коштів, за поставлений товар позивач направив відповідачу претензію від 30.09.2021 №7 в якій вимагав до 05.10.2021 погасити заборгованість в розмірі 661480,30 грн.

20.10.2021 відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в сумі 200000,00 грн.

Таким чином, за твердженням позивача, за відповідачем рахується заборгованість отриманий товар в розмірі 461480,30 грн.

З огляду на викладене позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 461480,00 грн. - основного боргу, 19514,24 грн. - інфляційного збільшення, 4961,25 грн. - 3% річних та 30019,27 грн. - пені.

Відповідач в заяві, поданої в судовому засіданні 18.05.2022, позовні вимоги щодо основної заборгованості, заявлені позивачем, визнає в повному обсязі, разом з тим, просить зменшити заявлені позивачем інфляційні, 3% річних та пеню на підставі ст. 233 ГК України.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує таке.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Дії позивача по передачі товару та дії відповідача по прийняттю вказаного товару, за визначеною ціною свідчать про те, що у боржника (відповідача) виникло зобов`язання по оплаті товару.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини щодо поставки товару, за якими згідно зі ст. 712 ЦК України одна сторона продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини першої статті 222 Господарського кодексу України учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб`єктів, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення їм претензії чи звернення до суду.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що зобов`язання за Договором в частині проведення розрахунків за поставлений товар, відповідачем повністю не виконано, що також визнано і самим відповідачем у заяві, поданої в судовому засіданні 18.05.2022.

Виходячи з встановлених обставин справи та наведених вище законодавчих приписів, суд вважає вимогу позивача про стягнення боргу в розмірі 461480,00 грн. правомірною та обґрунтованою.

Крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань за договором в частині своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару, позивачем заявлено до стягнення 19514,24 грн. - інфляційного збільшення, 4961,25 грн. - 3% річних та 30019,27 грн. - пені.

Щодо заявлених до стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.5.5. Договору за порушення строків оплати товару Покупець сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з дня, коли зобов`язання по оплаті мало бути виконане Покупцем та припиняється у день повної оплати Товару.

Разом з тим, статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Оскільки договір поставки має двосторонній характер, тобто певні обов`язки покладаються як на одну, так і на іншу сторону, то у такому зобов`язанні кожна із сторін одночасно є боржником, та кредитором. З точки зору виконання такі зобов`язання є зустрічними, оскільки виконання свого обов`язку однією із сторін обумовлюється виконанням другою стороною свого обов`язку. Виконання зустрічних зобов`язань передбачає виконання кожною із сторін свого обов`язку у порядку, встановленому в даному випадку договором. Якщо ж одна із сторін зобов`язання не виконує свого обов`язку у порядку і строки, встановлені договором, то відповідно друга сторона має право або зупинити виконання свого обов`язку, або відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Частиною 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно з частиною 2 статті 613 Цивільного кодексу України, якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Таким чином, виконання зобов`язання боржником може бути відстрочене на час прострочення кредитора, якщо останній не вчинив дій, необхідних для виконання. Тобто в такому випадку боржник не буде вважатися таким, що прострочив, та не буде нести за це відповідальність до моменту вчинення кредитором передбачених договором, необхідних дій.

Як встановлено судом, у пунктах 4.4 та 4.5 Договору сторони погодили, що Покупець здійснює передплату вартості Товару відразу як отримає рахунок-фактури, за ціною визначеною у Специфікації, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. Рахунок-фактура підлягає оплаті Покупцем на протязі одного банківського дня з моменту його виставлення Продавцем.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь які рахунки-фактури та докази вручення чи направлення відповідачу даних рахунків-фактури.

Відсутність даних доказів, в матеріалах справи унеможливлює визначення судом дати з якої виникає обов`язок відповідача здійснити розрахунок за отриманий товар.

Суд, дослідивши всі наявні докази в матеріалах справи щодо поставки товару, встановив, що позивачем не доведено факт направлення відповідачу рахунків-фактури визначених умовами договору на визначену в договорі адресу, а також, не доведено факт особистого вручення, у зв`язку з чим не можливо встановити початок виникнення зобов`язання щодо оплати поставленого товару.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача пені передбаченої п. 5.5. Договору та 3% річних і інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України.

Схожа правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 29.10.2020 у справі №904/3253/19.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені обставини, наведені положення законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, суд зазначає, що в позовній заяві позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Так позивачем заявлено до стягнення з відповідача 15000,00 грн. витрат на правничу допомогу, дані витрати підтверджуються Договором про надання правничої допомоги №01/12 від 18.12.2021 в якому визначено розмір гонорару в сумі 15000,00 грн та робота за яку даний гонорар виплачується, Ордером серія ВО №1031241 від 20.01.2022 та платіжним дорученням №177 від 23.12.2021 на суму 15000,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Суд зазначає, що у разі встановлення адвокатом та клієнтом фіксованого розміру гонорару детальний опис робіт, виконаних під час надання правової допомоги не потрібен. Даний висновок викладений у постанові Верховного суду по справі №640/18402/19 від 28.12.2020 р.

Дослідивши докази, надані представником позивача в підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу судом встановлено, що заявлені витрати підтверджені належними та допустимими доказами.

Згідно із ч. 5 ст. 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 6 ст. 126 ГПК України встановлено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат понесених позивача на професійну правничу допомогу адвоката.

У п.3 ч. 4 ст. 129 ГПК України вказано, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, беручи до уваги факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, а також те, що сума зазначених витрат підтверджується матеріалами справи та враховуючи, що відповідачем в порядку, визначеному п. 6 ст. 126 ГПК України не доведено неспівмірність заявлених витрат, суд дійшов висновку про необхідність покладення зазначених витрат на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, в зв`язку з поданням представником відповідача в судовому засіданні заяви про розстрочення рішення суду та враховуючи відсутність в судовому засіданні представника позивача, для надання можливості позивачу висловити свою думку з приводу даної заяви, суд вважає за доцільне призначити дану заяву до розгляду в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 226, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Птахокомбінат "Бершадський" (вул. Соборна 200, с. Війтівка, Гайсинський (Бершадський) район, Віницька обл., 24412, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Меджик Агро" (вул. Оноре де Бальзака, буд. 65А, кв. 37, м. Київ, 02163, ) 461480,00 грн - основного боргу, 6922,20 грн. - відшкодування витрат на сплату судового збору та 13036,78 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В позові в частині стягнення 19514,24 грн. - інфляційного збільшення, 4961,25 грн. - 3% річних та 30019,27 грн. - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Призначити судове засідання щодо розгляду заяви відповідача про розстрочення рішення суду на 13.07.2022 о 12:00 год.

6. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , , відповідача - .

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 11 липня 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. Оноре де Бальзака, буд. 65А, кв. 37, м. Київ, 02163)

3 - відповідачу (вул. Соборна 200, с. Війтівка, Гайсинський (Бершадський) район, Віницька обл., 24412)