Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.07.2022 м. Івано-ФранківськСправа № 909/150/22

Господарський суд Івано-Франківської області у складі:

судді Стефанів Т. В.,

секретар судового засідання Максимів Н. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

про стягнення заборгованості в сумі 41185 грн 51 к., з яких: 39263 грн 64 к. основний борг, 278 грн 03 к. 3 % річних, 1643 грн 84 к. пеня,

представники сторін у судове засідання не з`явилися,

ухвалив таке рішення.

З урахуванням ч. 3 ст. 222 ГПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суть спору.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 41185 грн 51 к., з яких: 39263 грн 64 к. основний борг, 278 грн 03 к. 3 % річних, 1643 грн 84 к. пеня.

Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

Ухвалою від 28.02.2022 суд залишив без руху позовну заяву ФОП ОСОБА_1 .

Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою від 04.05.2022 суд постановив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, призначити розгляд справи по суті на 02.06.2022, встановити строки сторонам на подачу відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечення.

Протокольною ухвалою від 02.06.2022 суд відклав розгляд справи по суті на 30.06.2022.

30.06.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку з перебуванням судді Стефанів Т. В. у відпустці.

Ухвалою від 23.06.2022 суд призначив розгляд справи по суті на 12.07.2022.

Суд належним чином повідомляв сторін про дату та час розгляду справи.

Докази отримання процесуальних документів позивачем (його представником) наявні у матеріалах справи.

Що стосується відповідача, то процесуальні документи, які було направлено на його адресу повернулися до суду з відмітками Укрпошти: "адресат відсутній за вказаною адресою" (ухвала про відкриття провадження у справі від 04.05.2022, ухвала від 02.06.2022) та "за закінченням терміну зберігання" (ухвала від 23.06.2022).

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвали у цій справі було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, а тому відповідач мав можливість ознайомитися з їх текстом.

Факт неотримання відповідачем кореспонденції, якою суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою, не може вважатися поважною причиною невиконання вимог згаданої ухвали, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 178 ГПК України визначено право відповідача подати суду відзив на позовну заяву. Разом з тим, як визначено в ч. 3 цієї статті, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, без участі в судовому засіданні представників сторін, запобігаючи безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

При розгляді даної справи суд керується положеннями п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 згідно з якими, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.1989 у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Позиції сторін.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань, що виникли між сторонами на підставі умов договору-заявки № 198П/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 13.10.2021 в частині оплати. За порушення строків оплати відповідачу нараховано 3 % річних та пеню.

Відповідач проти позову не заперечив, відзиву на позов не подав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

13.10.2021 між ФОП ОСОБА_1 (перевізник) та ФОП ОСОБА_2 (експедитор) укладено разовий договір-заявку № 198П/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

Відповідно до п. 1.1 договору експедитор замовляє, а перевізник надає послуги з організації і виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.

У п. 1.2 договору визначено, що перевізник здійснює перевезення медичних аксесуарів за маршрутом Німеччина-Україна. Ціна перевезення становить 1700, 00 євро по курсу НБУ на день розмитнення. Оплата здійснюється протягом 20-24 днів по оригіналах документів - рахунок, два акти, оригінальна ЦМР.

Розрахунки за цим договором здійснюються експедитором згідно погоджених з перевізником умов, викладених у п. 1.2 цього договору та у строки визначені в п. 1.2 цього договору після отримання експедитором документів погоджених сторонами у п. 1.2 цього договору (п. 3.1 договору).

На виконання умов договору позивач здійснив перевезення товару та поставив його у точку відвантаження, про що свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна СМК №10 від 20.10.2021.

Позивач направив на адресу відповідача документи на оплату відповідно до п. 1.2 договору, а саме: товарно-транспортну накладну СМК №10 від 20.10.2021, рахунок № 157 від 20.10.2021 на суму 52029 грн 52 к., акт надання послуг № 157 від 20.10.2021 на суму 52029 грн 52 к. Наведений факт підтверджує експрес-накладна № 9045 від 26.10.2021.

22.12.2021 відповідач, хоча з порушення строку встановленого для оплати, проте, частково оплатив послуги з перевезення у розмірі 12765 грн 88 к., що підтверджується платіжним дорученням № 46.

За порушення строків оплати за послуги перевезення:

- на підставі ст. 625 ЦК України відповідачу нараховано 3 % річних в сумі 278 грн 03 к. (120 грн 19 к. за період прострочення з 24.11.2021 до 22.12.2021 на суму боргу 52029 грн 52 к. та 157 грн 84 к. за період прострочення з 23.12.2021 до 10.02.2022 на суму боргу 39263 грн 64 к.);

- на підставі ст. 549 ЦК України відповідачу нараховано пеню в сумі 1643 грн 84 к. (671 грн 39 к. за період прострочення з 24.11.2021 до 22.12.2021 на суму боргу 52029 грн 52 к. та 972 грн 45 к. за період прострочення з 23.12.2021 до 10.02.2022 на суму боргу 39263 грн 64 к.).

Норми права та мотиви, якими суд керувався при ухваленні рішення.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають зокрема, з договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно з ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Укладаючи разовий договір-заявку № 198П/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 13.10.2021 сторони погодили всі його істотні умови.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату (ч. 1 ст. 909 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Так, на виконання умов договору перевезення позивач здійснив перевезення товару у точку відвантаження, відповідач товар отримав, проте, не розрахувався за надані послуги в повному обсязі. Борг відповідача перед позивачем становить 39263 грн 64 к.

Суд визнає заявлені позивачем вимоги позивача щодо основного боргу обґрунтованими.

Що стосується нарахованих позивачем 3 % річних, суд зазначає таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Враховуючи факт прострочення платежу за надані послуги перевезення, відповідачу правомірно нараховано 3 % річних.

Перевіривши правильність проведених позивачем нарахувань 3 % річних суд констатує, що розрахунок здійснено правильно.

Що стосується нарахування пені суд зазначає таке.

За змістом ч. 2 ст. 217 ГК України одним із видів господарських санкцій у сфері господарювання є штрафні санкції, які згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України визначаються у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України встановлюється законом. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій.

Водночас ч. 6 ст. 231 ГК України передбачено можливість встановлення санкції за порушення грошових зобов`язань у відсотках до облікової ставки НБУ як одиниці вимірювання такої санкції. Однак саме зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку.

Отже, якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Враховуючи той факт, що умови договору-заявки № 198П/2021 на перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні від 13.10.2021 не містить положень щодо можливості стягнення пені у разі несвоєчасної оплати за надані послуги, у суду відсутні підстави для стягнення пені з відповідача.

Висновок суду.

В контексті наведеного позов підлягає частковому задоволенню (в частині стягнення 39263 грн 64 к. основного боргу та 278 грн 03 к. 3 % річних позов слід задоволити, в частині заявленої вимоги про стягнення пені в сумі 1643 грн 84 к. - відмовити).

Судові витрати.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України передбачено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи той факт, що позов задоволено частково, судовий збір в сумі 2381 грн 76 к. слід покласти на відповідача, 99 грн 24 к. - залишити за позивачем.

Керуючись ст. 13, 73, 74, 86, 126, 129, 178, 236, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

Позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості в сумі 41185 грн 51 к., з яких: 39263 грн 64 к. основний борг, 278 грн 03 к. 3 % річних, 1643 грн 84 к. пеня - задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 39263 (тридцять дев`ять тисяч двісті шістдесят три) грн 64 к. основного боргу, 278 (двісті сімдесят вісім) грн 03 к. 3 % річних, 2381 (дві тисячі триста вісімдесят одна) грн 76 к. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення 1643 (одна тисяча шістсот сорок три) грн 84 к. пені - відмовити.

Судовий збір в сумі 99 (дев`яносто дев`ять) грн 24 к. залишити за позивачем.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення підписане 15.07.2022.

Суддя Т. В. Стефанів