ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" липня 2022 р. Справа№ 910/9814/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зубець Л.П.

за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: не з`явився; від відповідача: не з`явився; від третьої особи: не з`явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 (рішення складено 28.10.2021)

у справі № 910/9814/21 (суддя Плотницька Н.)

за позовом Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна" України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по місту Києву

про стягнення 467 545,55 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

16.06.2021 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" про стягнення 542 545,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 26.12.2013 № 6718 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо перерахування коштів балансоутримувачу та податку на додану вартість за оренду державного нерухомого майна - нежитлової будівлі (п`ятиповерхової фасадної будівлі з підвалом літ. "Б", площею 3 231,7кв.м та чотириповерхової будівлі з підвалом площею 1 840,5кв.м), у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість у розмірі 542 545,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на користь Державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна" України" заборгованість у розмірі 467 545,55 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 013,18 грн.

Рішення мотивоване тим, що з огляду на встановлення факту невиконання відповідачем обов`язку з повної оплати орендного платежу за травень 2021 року за укладеним сторонами договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 від 26.12.2013 та факту наявності заборгованості у розмірі 467 545,55 грн, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважною причину пропуску ТОВ "ВБ Нерухомість" встановленого законом процесуального строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21. Поновити ТОВ "ВБ Нерухомість" строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21. Прийняти дану апеляційну скаргу до розгляду та відкрити провадження у справі № 910/9814/21. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21. Ухвалити у справі № 910/9814/21 нове рішення, яким частково задовольнити позовну заяву та зменшити розмір пені, штрафу, процентів річних за час затримки розрахунку та інфляційних втрат на 50%.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що в тій чи іншій мірі карантинні заходи продовжують існувати, що в своїй сукупності, позбавляє можливості відповідача здійснювати свою діяльність в повній мірі та, як наслідок, спричинило фінансові труднощі, які викликали несвоєчасне виконання договірних зобов`язань.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що з квітня 2020р. відповідач систематично порушує умови договору, тому позивач був вимушений звертатись до Господарського суду міста Києва з позовами про стягнення заборгованості за несвоєчасну оплати оренди.

Також позивач зазначає про те, що предметом даного спору є стягнення заборгованості за несвоєчасну плату за оренду приміщення, мови про стягнення пені, штрафу та інфляційних втрат в даній справі не йшлось, скаржником жодним чином не було надано пояснень та доказів того, чому саме апеляційний суд повинен скасувати рішення Господарського суду міста Києва та ухвалити нове рішення, яким скасувати ухвалене рішення, при цьому сплативши заборгованість в розмірі 75 000,00 грн, що свідчить про згоду відповідача з наявним боргом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9814/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі № 910/9814/21 у розмірі 10 519,77 грн.

23.12.2021 скаржником до Північного апеляційного господарського суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21, до якої додано квитанцію № 23 від 23.12.2021, яка свідчить про сплату судового збору у розмірі 10 519,80 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21. Призначено справу № 910/9814/21 до розгляду у судовому засіданні 10.02.2022.

Судове засідання у справі № 910/9814/21, призначене на 10.02.2022, не відбулось, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гаврилюка О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.02.2022 розгляд справи № 910/9814/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 призначити 31.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку із викладеним, судове засідання у справі № 910/9814/21, призначене на 31.03.2022, не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 на 26.05.2022.

На підставі ст. 216 ГПК України, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2022 клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" про відкладення розгляду справи задоволено. Відкладено розгляд справи № 910/9814/21 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 на 11.07.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду у зв`язку із перебуванням судді Коротун О.М., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/9814/21 передано на розгляд колегії у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.07.2022 прийнято справу № 910/9814/21 за апеляційною скаргою Товариство з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Зубець Л.П.

11.07.2022 від відповідача до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про розгляд справи № 910/9814/21 без участі представника скаржника.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, перебування суддів у відпустках, тимчасову непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/9814/21 розглядалась протягом розумного строку.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

26.12.2013 між позивачем (орендар за договором) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець за договором) укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 (далі - договір), відповідно до умов якого (у редакції договору про внесення змін до цієї угоди від 19.02.2019 № 6718/04) орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (п`ятиповерхову фасадну будівлю з підвалом літ. "Б" площею 3 165,8 кв.м та чотирьохповерхову будівлю з підвалом площею 1 963,3 кв.м, що знаходиться у дворі (всередині кварталу) літ. "В"), загальною площею 5 129,1 кв.м, що розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 26, та перебувають на балансі державного підприємства "Управління справами Фонду державного майна України". Зазначене нерухоме майно, що передається в оренду, знаходиться на земельній ділянці, площею 1 880 кв.м, код - :76:023:0026. Вартість зазначеного нерухомого майна визначена згідно з висновком про вартість станом на 30.09.2018 і становить 57 900 000,00 грн без ПДВ.

Згідно з пунктом 1.2 договору майно передається в оренду: підвал та перший поверх (будівля літера "Б", загальною площею 985,0 кв. м та будівля літера "В", загальною площею 700,1 кв. м) - для розміщення ресторанів, торговельних об`єктів з продажу окулярів, лінз скелець; другий поверх (будівля літера "Б", загальною площею 541,6 кв. м та будівля літера "В", загальною площею 416,7 кв. м), четвертий поверх (будівля літера "Б", загальною площею 536,5 кв. м та будівля літера "В", загальною площею 424,2 кв. м), п`ятий поверх (будівля літера "Б", загальною площею 561,7 кв. м) - для розміщення офісних приміщень.

За змістом пунктів 2.1-2.4 договору відповідач вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний в договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна. Передача майна в оренду не тягне за собою виникнення у відповідача права власності на це майно. Власником майна залишається держава, а відповідач користується ним протягом строку оренди. Передача майна в оренду здійснюється за вартістю, визначеною у звіті про незалежну оцінку, складеному Методикою оцінки. Обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на орендодавця.

Відповідно до пунктів 3.1-3.3 договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 4 жовтня 1995 року № 786 (зі змінами) і становила без ПДВ за базовий місяць оренди (вересень 2018 року) - 900 203,84 грн. Орендна плата за перший місяць оренди лютий 2019 року була встановлена шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за жовтень, листопад, грудень 2018 року та січень, лютий 2019 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснювалася в порядку, передбаченому законодавством. Орендна плата за кожний наступний місяць визначалася шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на вебсайті Фонду державного майна України.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни стану об`єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством.

Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу в співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж (пункт 3.6 договору).

Пунктом 3.7 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати.

Пунктом 10.1 договору сторони визначили, що він укладений на 15 років, зі строком дії з 26 грудня 2013 року до 26 грудня 2028 року включно.

У подальшому між сторонами були укладенні договори: від 15.12.2014 № 6718/01, від 01.09.2016 № 6718/02, від 19.06.2018 № 6718/03 та від 19.02.2019 № 6718/04 - про внесення змін до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, від 26.12.2013 № 6718.

На виконання умов укладеного сторонами договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 від 26.12.2013 року орендодавець передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлові приміщення (п`ятиповерхову фасадну будівлю з підвалом літ. "Б" площею 3 165,8 кв.м та чотирьохповерхову будівлю з підвалом площею 1 963,3 кв.м, що знаходиться у дворі (всередині кварталу) літ. "В"), загальною площею 5 129,1 кв.м, що розташовані за адресою: місто Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 26, що підтверджується актом приймання-передавання орендованого майна від 26.12.2013.

Однак, відповідач в порушення умов договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 від 26.12.2013 та норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендного платежу за травень 2021р., у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за договором у розмірі 467 545,55 грн за травень 2021р. (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог), що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повної оплати орендного платежу за травень 2021р.

При цьому, не підписання відповідачем акта здачі-прийняття робіт (надання послуг) за травень 2021р. № 34 не звільняє орендаря від оплати орендного платежу, оскільки, як вже зазначалось, п. 3.6 договору сторони погодили умову про те, що Орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу в співвідношенні 70 % до 30 % щомісяця не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Крім того, після звернення з даним позовом до суду відповідачем було здійснено часткову оплату на суму 75 000,00 грн, що підтверджується витягом із особового рахунку, долученим позивачем до заяви про уточнення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору у відповідності до законодавства (частина перша статті 180 ГК України).

Статтею 283 ГК України встановлено, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписами ст. 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та встановленням факту невиконання відповідачем обов`язку з повної оплати орендного платежу за травень 2021 року за укладеним сторонами договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 від 26.12.2013 та факту наявності заборгованості у розмірі 467 545,55 грн, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості, доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Натомість, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що долучені до відзиву копії платіжних доручень про сплату орендних платежів за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 6718 від 26.12.2013 не приймаються до уваги, оскільки у призначенні платежу зазначено березень 2021 року, квітень 2021 року та червень 2021 року, тоді як позивачем заявлено вимогу про стягнення заборгованості з оренди за травень 2021 року.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається із прохальної частини апеляційної скарги, скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 та ухвалити у справі № 910/9814/21 нове рішення, яким частково задовольнити позовну заяву та зменшити розмір пені, штрафу, процентів річних за час затримки розрахунку та інфляційних втрат на 50%.

Однак, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає про те, що позовною вимогою є стягнення лише заборгованості у розмірі 467 545,55 грн (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог).

З приводу решти доводів скаржника, викладених в його скарзі, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому зазначає, що оскаржене рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВБ Нерухомість" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.10.2021 у справі № 910/9814/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/9814/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Текст постанови складено та підписано 14.07.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

Л.П. Зубець