ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2022 Справа № 914/769/22

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Прокопів І.І., розглянувши справу

за позовом Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»

до відповідача: Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго»

про: стягнення 233 933,11 грн.,

представники

позивача: Сливка В.В.

відповідача: Сало Т.В.,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2022р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» до відповідача: Комунального підприємства «Стрийтеплоенерго» про стягнення 233 933,11 грн.

27.04.2022р. Господарський суд Львівської обласної області постановив ухвалу у цій справі, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження; судове засідання призначити на 01.06.2022р.; явку представників сторін у судове засідання визнати обов`язковою.

17.05.2022р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, який зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№10334/22.

31.05.2022р. на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№11429/22.

У судовому засіданні 01.06.2022р., яке відбулося за участю представників сторін, судом оголошено перерву до 15.06.2022р. о 14.30 год.

У судове засідання 15.06.2022р. з`явився представник відповідача.

Протокольною ухвалою від 15.06.2022р. судове засідання відкладено на 29.06.2022р.

Крім того, ухвалою від 15.06.2022р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав позивача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання.

22.06.2022р. на адресу суду від позивача надійшла заява, яка містить клопотання про надсилання процесуальних документів на електронну адресу представника, вказану заяву зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№13321/22.

У судовому засіданні 29.06.2022р., яке відбулось за участю представників позивача та відповідача, судом оголошено перерву до 06.07.2022р.

У судове засідання 06.07.2022р. з`явились представники позивача та відповідача.

Суть спору: спір виник у зв`язку із несплатою відповідачем вартості необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, що стало підставою звернення позивача до суду.

Позиція позивача:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що внаслідок роботи комерційного ВОГ в позаштатному режимі, витрата (споживання) природного газу не обліковується або обліковується не коректно, що призвело до порушення норм кодексу ГРС при роботі лічильника відповідача. Враховуючи вищенаведені обставини, позивачем здійснено донарахування не облікованого об`єму та обсягу природного газу, спожитого відповідачем та, в свою чергу, подано зазначену позовну заяву про стягнення 233 933,11 грн. з останнього.

Позиція відповідача:

Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, покликається на п.8 гл.4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, як на підставу незастосування процедури визначення необлікованих об`ємів природного газу, оскільки своєчасно повідомив позивача про недоліки в роботі лічильника газу.

За результатами дослідження наданих учасниками справи доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) та регулюються положеннями Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕП від 30.09.2015р. N2494 (далі - Кодекс ГРС), який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Сторони акцептування договору не заперечують.

Матеріали справи містять копію Акта введення в експлуатацію комерційного ВОГ від 05.10.2019р., який містить застереження про те, що робота без бар`єра іскрозахисту може призвести до поломки коректора об`єму природного газу.

Відповідач згідно повідомленням №01/1947 від 30.10.2019 року, у зв`язку з несправністю газового лічильника, звернувся до позивача з метою направлення представника на об`єкт в м.Стрий по вул. Січових Стрільців,12.

02.11.2019 року на об`єкті відповідача за адресою: м.Стрий, вул. Січових Стрільців,12 представниками позивача у присутності представника відповідача було виявлено позаштатний режим роботи ВОГ, а саме пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційного ВОГ не обліковується або обліковується некоректно, про що складено Акт про порушення №006079 (№См732). Фактично мало місце не співпадіння показів механічного лічильника і показника лічильника по коректору на 12217,5 м.куб.

Вказаний Акт відповідач підписав без зауважень.

Даний Акт зареєстровано в журналі реєстрації Актів про порушення.

На адресу споживача було надіслано запрошення від 04.11.2019 р., яким АТ «Львівгаз» повідомляв про те, що 27.11.2019р. о 10.00 год. буде проводитися засідання Комісії з розгляду Акта про порушення, та запрошував його до участі в засіданні.

За результатами вказаного засідання, Комісія прийняла рішення про задоволення Акта про порушення, що підтверджується витягом з протоколу засідання Комісії №27/11 від 27.11.2019 р.

У зв`язку з тим, що комісією прийнято рішення про задоволення Акта про порушення №006079 від 02.11.2019р., позивачем здійснено розрахунок вартості донарахованого об`єму природного газу на загальну суму 223 993, 11 грн.

Позивач направив відповідачу рахунок на оплату вартості необлікованого (донарахованого об`єму) супровідним листом разом із детальним розрахунком необлікованого об`єму природного газу та повідомленням про припинення (обмеження) газопостачання.

Відповідач направляв позивачу претензію №01-1626 від 27.09.2021 року, в якій просив переглянути рішення Комісії щодо задоволення Акта про порушення №006079, проте, вказана претензія не була задоволена.

Відповідач звернувся із скаргою №01/2008 від 17.12.2021 року до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

У відповідь на скаргу, відповідачем отримано лист №743/16.3.1/7-22 від 24.01.2022 року, в якому повідомлено, що НКРЕКП направила запити до позивача з метою перевірки фактів описаних у скарзі та отримання пояснень.

11.05.2022 року відповідач отримав від НКРЕКП лист № 3258/16.3.1/7-22 від 04.05.2022 року, який містить наступний висновок: «Враховуючи вищевикладене, АТ «Львівгаз» має скасувати акт про порушення від 02.11.2019 року №См732 та будь-які донарахування обсягу природного газу (за їх наявності), здійснені на підставі задоволення акта про порушення, про що у двотижневий строк повідомити НКРЕКП та відділ НКРЕКП у Львівській області».

Відповідач вважає, що дані, які були наявні в обчислювачі/коректорі об`єму газу, були достатніми для визначення об`єму природнього газу по об`єкту (копію звіту за контрактний місяць по роботі котельні по вул. Січових Стрільців,12 в м.Стрий долучено до матеріалів справи).

Оцінивши подані учасниками справи докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного:

Між позивачем та відповідачем існують правовідносини щодо розподілу природного газу, які врегульовані Типовим договором розподілу природного газу.

Згідно із положеннями п. 1.1., 1.2., 1.3. Типового договору, розподілу природного газу (далі - Договір) затвердженого Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015р. №2498, цей договір є публічним, регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Умови цього Договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015р. № 2494.

Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору.

У п.2.1 зазначено, що за цим Договором, Оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

Порядок обліку природного газу, що передається споживачу, передбачений у розділі V Договору. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором.

Згідно з п.п. 7 п. 7.1. Розділу VІІ Договору, Оператор ГРМ зобов`язується проводити на вимогу споживача перевірку роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу) у порядку, визначеному Кодексом ГРМ.

У свою чергу, Споживач, згідно з п.п. 2 п. 7.4. Розділу VІІ Договору, зобов`язується своєчасно повідомляти Оператора ГРМ про всі зміни щодо персоніфікованих даних в заяві приєднанні та/або позаштатної роботи комерційного вузла обліку (лічильника газу).

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015р. №2494 (далі - Кодекс ГРМ), визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 3 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, до порушень (за умови відсутності несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ), що сталися внаслідок пошкодження чи позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ або його складових (які кваліфікуються, як «не з вини споживача»), але внаслідок яких споживачу здійснюється перерахунок розподіленого (спожитого) об`єму природного газу, належать:

1) пошкодження ЗВТ (лічильника газу) або робота комерційного ВОГ чи його складових в позаштатному режимі, внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним ВОГ не обліковується або обліковується некоректно;

2) фіксація коректором чи обчислювачем об`єму газу даних щодо збоїв в роботі комерційного ВОГ або його складових, внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно;

3) виявлення помилок в конфігурації даних обчислювача об`єму газу, що були введені при його первинному програмуванні, чи в протоколі параметризації (діаметр газопроводу звужуючого пристрою, кількість імпульсів, параметрів ФХП тощо), внаслідок чого об`єм розподіленого (спожитого) природного газу за попередній період визначений некоректно;

4) перевищення діапазону обчислення вузла обліку тощо.

Визначення позаштатного режиму міститься у пункті 6 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем, відповідно до якого позаштатний режим роботи комерційного ВОГ, зокрема, включає:

1) витоки газу з елементів та конструкції комерційного ВОГ, у тому числі імпульсних ліній манометрів, датчиків тиску і температури тощо;

2) відсутність зміни показань лічильника газу (обчислювача або коректора об`єму газу), загальмованість або рух з ривками зчитувального механізму при фактичній витраті (споживанні) природного газу;

3) наявність сторонніх шумів та нехарактерних звуків при роботі лічильника газу чи іншого ЗВТ;

4) індикація або наявність повідомлень про порушення в роботі ЗВТ, в тому числі про необхідність зміни елементів живлення;

5) забруднення або відкладання осадів, потрапляння сторонніх предметів до внутрішньої порожнини вимірювального трубопроводу або лічильника газу чи на робочі поверхні первинних перетворювачів;

6) інші ознаки порушень вимог щодо експлуатації ЗВТ, які можуть вплинути на результати вимірювання.

В даному випадку, виявлене порушення не пов`язано із фактом несанкціонованого втручання в ГРМ або роботу ЗВТ, або відбору природного газу. В якості правових підстав для здійснення нарахувань позивачем визнано порушення, що сталося внаслідок позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ, яке кваліфікується, як «не з вини споживача», та передбачено підпунктом 1 пункту 3 глави 2 розділу XI Кодексу ГРМ.

Так, обставини справи свідчать, що Акт про порушення складений позивачем за фактом виявлення порушення, передбаченого розділом XI, глави 2 п.3.1 Кодексу газорозподільних систем, робота комерційного вузла обліку газу у позаштатному режимі, внаслідок чого витрати (споживання) природного газу не обліковується, або обліковується некоректно.

Згідно з п. 6 глави 6 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі виявлення позаштатного режиму роботи комерційного ВОГ чи його складових, пошкодження ЗВТ або пошкодження пломб чи захисних елементів, власник (користувач), на території або у приміщенні якого встановлений комерційний ВОГ чи його складові, має терміново поінформувати про це Оператора ГРМ та за потреби вжити заходів для недопущення аварійної ситуації з урахуванням техніки безпеки.

Відповідно до абз. 1 п. 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ, у разі своєчасного (до виявлення порушення представником Оператора ГРМ) письмового повідомлення споживачем Оператора ГРМ про пошкодження ЗВТ/лічильника газу або пломби (крім її відсутності) та за умови відсутності пошкодження пломби з прихованими заходами чи несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу, процедура, передбачена цією главою, не застосовується (крім періоду відсутності пошкодженого ЗВТ/лічильника газу, що був направлений на експертизу та/або позачергову чи експертну повірку).

Таким чином, приписами абз. 1 п. 8 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ встановлено заохочувальну норму, яка виключає застосування вимог розділу ХІ цього Кодексу при здійсненні розрахунків безоблікового споживання газу у випадку повідомлення споживачем про пошкодження лічильника оператора ГРМ до виявлення порушення, тобто у випадку вжиття споживачем всіх належних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання згідно з договором та Кодексом ГРМ.

Відповідач повідомив позивача про позаштатний режим роботи лічильника та просив у зв`язку з цим провести позачергову повірку лічильника газу. Відповідне повідомлення здійснене до виявлення порушення представником Оператора ГРМ.

Саме внаслідок своєчасного повідомлення відповідачем про позаштатний режим роботи лічильника застосуванню до спірних правовідносин підлягають приписи п. 8 глави 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем.

Відповідної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 27.06.2019р. у справі № 922/4735/16 та у постанові від 03.11.2020р. у справі № 920/1122/19.

Отже, із встановленого судом, слідує, що відповідач самостійно повідомив позивача про підозру у некоректній роботі лічильника газу у письмовій заяві, що виключає застосування процедури, передбаченої главою 4 розділу ХІ Кодексу ГРМ щодо визначення необлікованих об`ємів природного газу та проведення нарахувань за нього.

Разом з тим, позивачем не надано жодного документу, який би засвідчував непридатність до застосування обох приладів обліку (і лічильника газу, і коректора обсягів газу), які у сукупності складають вузол обліку газу, належний відповідачу.

Виходячи з аналізу абзацу 6 пункту 6 глави 9 розділу Х, пункту 3 глави 2 та пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС, суд приходить висновку, що за умови відсутності пошкодження лічильника, пропущення строку періодичної повірки лічильника газу з вини споживача або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та за наявності справного обчислювача (коректора) об`єму газу, який не містить зареєстрованих та зафіксованих у звітах повідомлень про роботу лічильника газу в позаштатному режимі, несправність лічильника внаслідок його невідповідності нормативним документам у сфері метрології, встановлена за результатами позачергової або експертної повірки, не є підставою для здійснення перерахунку споживачу об`єму розподіленого (спожитого) природного газу відповідно до пункту 4 глави 4 розділу ХІ Кодексу ГРС.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.12.2020р. у справі № 906/962/18.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини щодо відсутності підстав для застосування глави 4 розділу XI Кодексу ГРМ щодо визначення необлікованих об`ємів природного газу та зміни їх режиму нарахування споживачу, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем 233933,11 грн. вартості необлікованого (донарахованого) природнього газу є неправомірним, тому у задоволенні позову слід відмовити повністю за його необгрунтованістю.

Частиною третьою статті 2 ГПК України визначено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обов`язковість судового рішення; розумність строків розгляду справи судом; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частин першої, третьої статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 236 ГПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Поряд з цим, за змістом пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент на підтримку кожної підстави. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевказане, а також відсутність підстав для задоволення позову, суму сплаченого судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст.13,73-74,76-79,86,129, 236, 238, 240-241,252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2022 р.

Суддя Король М.Р.