ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" червня 2022 р. Справа№ 920/1260/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Чорногуза М.Г.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

учасники судового процесу:

від позивача: Ігнатьєв О.Р.

від відповідача: Танчик О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг"

на ухвалу Господарського суду Сумської області

від 03.12.2021

про забезпечення позову

у справі №920/1260/21 (суддя - Джепа Ю.А.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

"Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС"

до Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне

науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг"

про стягнення 21 455 678, 86 грн.,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" (надалі - позивач, ТОВ "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС") звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" (надалі - відповідач, АТ "СМНВО - Інжиніринг") заборгованості у розмірі 21 455 678,86 грн., з яких: 17 933 150,33 грн. - основний борг, 1 553 872,55 грн. - пеня, 632 680,63 грн. - інфляційні втрати, 301 327,52 грн. - три проценти річних, 1 034 647,73 грн. - 7 % штрафу від суми простроченого платежу понад 30 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 31.03.2020 №55-20/ГК, в частині своєчасної оплати за обсяг поставленого газу.

У грудні 2021 року ТОВ "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" звернулося до Господарського суду Сумської області з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти в розмірі 21 455 678,86 грн., що належать АТ "СМНВО - Інжиніринг" та підлягають сплаті на користь позивача.

Заява про вжиття заходів забезпечення позову обґрунтована систематичним невиконанням відповідачем договірних зобов`язань, зокрема, порушенням строків сплати боргу, які надавались боржником у графіках погашення боргу, у зв`язку з чим позивач вважає, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти АТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг" може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення Господарського суду Сумської області.

ТОВ "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" зазначає, що природній газ постачався і наразі постачається відповідачу, тому сума заборгованості, з урахуванням її погашення чи непогашення щомісяця змінюється.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти в розмірі 21 455 678,86 грн., що належать АТ "СМНВО - Інжиніринг".

Місцевий господарський суд мотивував своє рішення тим, що на момент подання позивачем наведеної заяви зобов`язання сторін не виконані, а забезпечення позову сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та унеможливить невиконання чи ускладнення виконання рішення суду за умови задоволення позову.

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду першої інстанції, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що з оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду не вбачається дослідження доказів, які б підтверджували доводи позивача, не зазначено, якими саме доказами підтверджується обґрунтованість припущення останнього щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов`язань. Відтак, оскаржуване судове рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2021 апеляційну скаргу АТ "СМНВО - Інжиніринг" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги АТ "СМНВО - Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду. Витребувано матеріли справи №920/1260/21 з Господарського суду Сумської області.

10.01.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №920/1260/21.

У зв`язку з виходом судді Мартюк А.І., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відставку, а також перебуванням судді Алданової С.О., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2022 для вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя-доповідач), судді: Владимиренко С.В., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №920/1260/21 за апеляційною скаргою АТ "СМНВО - Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 та призначено до розгляду на 02.03.2022.

Роз`яснено учасникам справи право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

21.02.2022 на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшли письмові пояснення позивача по суті спору.

Позивач у порядку статті 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги про скасування ухвали Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 про застосування заходів забезпечення позову.

Зокрема, позивач у своєму відзиві зазначив, що застосований Господарським судом Сумської області захід забезпечення є обґрунтованим, адекватним, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, а також що невжиття судом зазначеного заходу забезпечення позову могло б призвести (у разі задоволення позову) до утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан.

Відповідно до статті 12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За положеннями статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із положень вказаної статті Конституції України, Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 №9 рекомендувала зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

Враховуючи загострення збройної агресії російської федерації на адміністративно-територіальній одиниці, на яку розповсюджується юрисдикція Північного апеляційного господарського суду, у зв`язку із наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці представників учасників справи, суддів та працівників апарату суду, розгляд справи №920/1260/21 за апеляційною скаргою АТ "СМНВО - Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021, призначений на 02.03.2022 - не відбувся.

Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Разом з тим, конституційне право кожного на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, не може бути обмеженим.

Пунктом 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 №11 "Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 №10 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану" відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 апеляційну скаргу АТ "СМНВО - Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 призначено до розгляду в судовому засіданні на 28.06.2022.

У судове засідання 28.06.2022 з`явилися представники сторін, які надали пояснення по суті спору.

Так, представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив суд її задовольнити та скасувати оскаржувану ухвалу.

В свою чергу представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив суд залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 28.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом про стягнення з АТ "СМНВО - Інжиніринг" заборгованості у розмірі 21 455 678,86 грн., з яких: 17 933 150,33 грн. - основний борг, 1 553 872,55 грн. - пеня, 632 680,63 грн. - інфляційні втрати, 301 327,52 грн. - три проценти річних, 1 034 647,73 грн. - 7 % штрафу від суми простроченого платежу понад 30 днів.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 31.03.2020 №55-20/ГК, в частині своєчасної оплати за обсяг поставленого газу.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цій справі.

У подальшому позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти в розмірі 21 455 678,86 грн., що належать АТ "СМНВО - Інжиніринг" та підлягають сплаті на користь позивача.

Позивач стверджує, що станом на день звернення до суду з позовною заявою відповідач має заборгованість перед позивачем з оплати поставленого природного газу, потужності, небалансу та застосованих господарських санкцій в розмірі 21 455 678,86 грн. Причинами звернення позивача з заявою про забезпечення позову є систематичне невиконання відповідачем договірних зобов`язань. Починаючи з серпня 2021 року, позивач неодноразово звертався до відповідача щодо погашення існуючої заборгованості.

16.08.2021 позивачем на адресу відповідача направлено лист з зазначенням вимоги щодо сплати нарахованої заборгованості за діючим договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів, а також зазначено, що врегулювання даного питання необхідне для недопущення отримання збитків позивачем в процесі здійснення власної господарської діяльності та недопущення відключення відповідача від постачання газу.

У відповідь на вищезазначений лист відповідачем направлено позивачу підписаний та скріплений печаткою графік погашення заборгованості, згідно з яким відповідач зобов`язувався сплатити борг за використаний газ наступними платежами:

- до 31.08.2021 - 2 027 355,00 грн.;

- до 30.09.2021 - 3 406 638,00 грн.;

- до 31.10.2021 - 5 592 763,00 грн.

Натомість, до 31.08.2021 гарантований платіж оплачено частково - в розмірі 1 857 719,41 грн. з метою уникнення відключення відповідача від постачання газу.

У жовтні 2021 року відповідачем знову надано позивачу графік погашення заборгованості, який передбачає сплату: 28.10.2021 боргу в розмірі 8 805 000,00 грн.; 29.10.2021 боргу в розмірі 11 023 000,00 грн. Проте в гарантовані відповідачем дати заборгованість також не було не сплачено.

Суд першої інстанції керуючись статтями 136, 137 ГПК України дійшов висновку про задоволення вказаної заяви, з огляду на доведеність позивачем обставин щодо унеможливлення в майбутньому виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем надано суду достатньо належних та допустимих доказів, з якими приписи ГПК України пов`язують можливість вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на таке.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 ГПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Однак положення зазначеної норми пов`язують вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 ГПК України, яке (забезпечення) застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Згідно з частиною 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії. При цьому обґрунтування необхідності забезпечення позову покладається саме на позивача та полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинні застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору (аналогічний правовий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №910/13985/19 та від 25.09.2020 у справі №925/77/20).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Зі змісту пункту 1 частини 1 статті 137 ГПК України вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу. При цьому піддані арешту грошові кошти обмежуються розміром позову та можливими судовими витратами (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18, від 05.09.2019 у справі №911/527/19 та від 25.09.2020 у справі №925/77/20).

Отже, накладення арешту в межах ціни позову на майно відповідача, що належить або підлягають передачі або сплаті заявнику/позивачу і знаходиться у відповідача чи в інших осіб, є одним із визначених законом способів забезпечення позову.

Враховуючи положення статей 136, 137 ГПК України та предмет позову в цій справі, суд зазначає, що за своїм юридичним змістом заходи забезпечення позову спрямовані на забезпечення збереження існуючого становища на момент подання заяви про забезпечення позову і на весь час розгляду спору судом з метою недопущення ситуації, коли виконання судового рішення буде утрудненим або взагалі неможливим.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

На момент подання позивачем відповідної заяви зобов`язання сторін не виконані. Договір в частині здійснення розрахунків діє до повного їх виконання, тобто є чинним, а зобов`язання за цим договором є правомірними та мають виконуватись сторонами відповідно до умов цього договору. Крім того, умовами договору передбачена відповідальність за невиконання зобов`язань за договором.

Водночас статтею 204 Цивільного кодексу України передбачено, що правомірність правочину презюмується.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Схожа за змістом позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №910/13985/19, від 19.12.2019 у справі №910/12355/19, від 15.01.2020 у справі №910/14150/19, від 16.04.2020 у справі №910/18680/19.

Докази вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання своїх зобов`язань додані до заяви про забезпечення позову.

Місцевий господарський суд обґрунтовано зазначив, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання, вбачається потенційна можливість ухилення відповідача від виконання і судового рішення.

Запропонованим заявником (позивачем) забезпеченням у вигляді арешту коштів та/або майна на суму, що не перевищує заявлену заборгованість дотримано вимогу щодо його адекватності заявленим вимогам та принцип збереження балансу інтересів сторін у здійсненні їх господарської діяльності, зокрема, й з огляду на ймовірний негативний вплив на інших споживачів даного постачальника, що фактично є запобіганням, а не порушенням прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього відповідає предмету позову та водночас вжиття такого заходу не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті, мають тимчасовий характер, спрямовані на забезпечення "status quo" до остаточного вирішення спору.

Заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб передбачені пунктом 1 частини 1 статті 137 ГПК України та не суперечить положенням частин 5-7, 10-12 вказаної статті.

Забезпечення позову сприятиме ефективному захисту та поновленню порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, та унеможливить невиконання чи ускладнення виконання рішення суду за умови задоволення позову.

В силу положень частини 1 статті 74 ГПК України обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення конкретного позову та на які така сторона посилається.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на позивача.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявником належними та допустимими доказами обґрунтовано дійсну можливість утруднення чи неможливість виконання рішення у разі задоволення позовних вимог.

При цьому, скаржником на спростування наведених обставин не було надано жодного доказу, що свідчить про безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

За таких обставин, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що невжиття визначених заявником заходів до забезпечення позову у разі задоволення позову може ускладнити виконання прийнятого в майбутньому судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про задоволення заяви ТОВ "Газова компанія "ІНВЕСТСЕРВІС" про забезпечення позову у справі №920/1260/21.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010, в яких зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим господарським судом та судом апеляційної інстанції, інші доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення питання про забезпечення позову у даній справі та правильність висновків суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга АТ "СМНВО - Інжиніринг" не підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 має бути залишена без змін.

За результатами розгляду апеляційної скарги суд приймає постанову відповідно до статті 282 ГПК України, згідно з пунктом 4 частини 1 якої, у резолютивній частині постанови зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати на підставі статті 129 ГПК України підлягають покладенню на скаржника.

Керуючись статтями 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 03.12.2021 у справі №920/1260/21 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №920/1260/21 повернути до Господарського суду Сумської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 11.07.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.В. Владимиренко

М.Г. Чорногуз