ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Хмельницький

"05" липня 2022 р. Справа № 924/284/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Кочергіної В.О., при секретарі судового засідання Крупській В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 м. Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області

про стягнення 14316грн. 17коп. 3% річних та 206040грн. 41коп. інфляційних втрат

Представники учасників справи не з`явились

Рішення ухвалюється 05.07.2022р., оскільки в судовому засіданні 21.06.2022р. оголошувалась перерва.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

ВСТАНОВИВ:

23.05.2022р. на адресу Господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 м. Хмельницький до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області про стягнення 14316грн. 17коп. 3% річних та 206040грн. 41коп. інфляційних втрат.

В обґрунтування позову позивач, зазначає, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, стягнуто з відповідача на користь позивача 3085632,40грн. дійсної (ринкової) вартості частини майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012". Однак станом на час звернення до суду із цим позовом рішення суду виконано частково, залишок боргу становить 2177250грн. 10коп., зазначені кошти не сплачені відповідачем. З огляду на наведене, посилаючись на положення ст. ст. 15, 16, 75, 509, 526, 530, 610, 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 14316грн. 17коп. (за період з 10.02.2022р. по 30.04.2022р.) та інфляційні втрати у сумі 206040грн. 41коп. (за період з лютого по квітень включно 2022р.).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2022р., позовну заяву передано для розгляду судді Кочергіній В.О.

Ухвалою суду від 26.05.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №924/284/22, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 11:00год. 21.06.2022р.

21.06.2022р., судом оголошено перерву в судовому засіданні на 12:15год. 05.07.2022р., про що постановлено ухвалу із занесенням до протоколу судового засідання. Представник позивача повідомлений під розписку, відповідач повідомлений ухвалою суду від 21.06.2022р.

01.07.2022р. через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання (вх.№05-22/3325/22), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові докази по справі. Адресовані до суду докази судом оглянуто та долучено до матеріалів справи.

04.07.2022р. через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява (вх.№05-22/3407/22), в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі.

Представники учасників справи в судове засідання 05.07.2022р. не з`явились.

Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи рекомендованим листом, який отримав 28.06.2022р., що підтверджується Трекінгом поштових відправлень, який знаходиться в матеріалах справи.

Відповідач письмового відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позовні вимоги суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" задоволено. Вирішено стягнути з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 3085632грн. 40коп. дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012". Також вирішено питання про розподіл судових витрат.

Вказаним рішенням суду встановлено, що ОСОБА_1 подав до ТОВ "Подільський край-2012" заяву про свій вихід з складу учасників товариства. У заяві позивач просив розрахунок із ним провести відповідно до Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства" та Статуту ТОВ "Подільський край-2012", тобто виплатити вартість частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту виходу. Вказану заяву отримано ТОВ "Подільський край-2012" 29.11.2017.

10.01.2018 були проведені загальні збори учасників ТОВ "Подільський край-2012", на яких прийнято рішення задовольнити подану заяву ОСОБА_1 про його виключення зі складу учасників товариства та затверджено суму вартості майна товариства, що пропорційна частці учасника, який виходить - ОСОБА_1 , в статутному капіталі товариства та належної до виплати, в сумі 309,63 тис. грн.

У заяві від 15.11.2018, адресованій директору ТОВ "Подільський край-2012" ОСОБА_2 , позивач вимагав в строк до 29.11.2018 виплатити дійсну (ринкову) вартість частини майна товариства, пропорційній його частці у статутному капіталі, належну йому частку прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту його виходу, з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29.11.2017.

23.11.2018 ОСОБА_1 на рахунок було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн, виходячи з оцінкою майна згідно з балансом товариства.

Однак суд у справі № 924/1161/18 дійшов висновку, що до виплати позивачу (крім виплаченої) підлягає сума в розмірі 3195987грн. 78коп. Дана сума вирахувана судом з врахуванням наступного: 9466350грн. 44коп. (ринкова вартість товарів (обладнання) та нежитлових будівель станом на 29.11.2017, що визначена судовими експертизами від 02.01.2020 та від 28.07.2020) + 545500грн. 00коп. (вартість чистих активів товариства (різниця між активами підприємства та зобов`язаннями) згідно фінансового звіту підприємства станом на 31.12.2017) + 502900грн. 00коп. (чистий прибуток за 2017 рік), частка майна позивача, ОСОБА_1 , в товаристві становить 33,34%, тому сума до виплати в разі виходу мала б становити 3505617грн. 78коп. (33,34%). Разом з тим, з врахуванням того, що ОСОБА_1 ТОВ "Подільський край-2012" виплатило кошти сумі 309630грн. 00коп., тому до виплати підлягають кошти в розмірі 3195987грн. 78коп. В той же час стягненню підлягає розмір коштів, визначений позивачем у позовних вимогах, в розмірі 3085632грн. 40коп.

Згідно з постановою Північно - Західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 у справі №924/1161/18 вищевказане рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 залишено без змін.

Відповідно до наданої в матеріали справи постанови від 13.08.2021р. в.о. начальника Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, яка винесена при виконанні зведеного виконавчого провадження №64453088 про стягнення з ТзОВ "Подільський край-2021" на користь ОСОБА_1 3149677,40грн. постановлено в рахунок погашення боргу передати ОСОБА_1 нереалізоване майно, а саме: - зерносклад-будівля №5 загальною площею 407,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 вартістю - 235703,30грн.; зерносклад - будівля №6 з зерноплощадкою, загальною площею 400,1 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 231536,90грн.; нежитлова будівля загальною площею 193,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 145982,20 грн; нежитлова будівля, піднавіс №2, загальною площею 454,2 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 , вартістю 295159,90грн. (чотири об`єкта нерухомого майна на загальну суму 908382,30грн).

На час звернення з даним позовом залишок невиплаченої заборгованості становить 2177250грн. 10коп.

Судом також встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/113/22 від 13.04.2022р. присуджено до стягнення з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 32211грн. 37коп. 3% річних на суму заборгованості 2177250грн. 10коп., що залишилась несплаченою (за період з 14.08.2021 по 09.02.2022), а також 72680грн. 14коп. втрат від інфляціїї (за період з серпня по грудень місяці 2021р.).

Враховуючи те, що відповідачем не виконано рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, позивач просить стягнути з відповідача 206040грн. 41коп. інфляційних втрат, які нараховані за період з лютого по квітень включно 2022 року та 14316грн. 17коп. 3% річних, нарахованих за період з 10.02.2022 по 30.04.2022 на суму заборгованості в розмірі 2177250грн. 10коп.

Аналізуючи надані докази, пояснення представника позивача, оцінюючи їх в сукупності, суд приймає до уваги наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, яке залишено без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020, було задоволено позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" та стягнуто на його користь з ТОВ "Подільський край-2012" 3085632,4грн. дійсної (ринкової) вартості частини майна ТОВ "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року, що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників ТОВ "Подільський край-2012".

При цьому згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом враховується, що предметом позову у справі є вимоги про стягнення з ТОВ "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 14316грн. 17коп. 3% річних та 206040грн. 41коп. інфляційних втрат, які нараховані на невиплачену суму дійсної (ринкової) вартості частини майна відповідача пропорційно частці позивача у зв`язку з його виходом зі складу учасників відповідача, яка стягнута за рішенням суду у справі №924/1161/18.

Тобто, спір у цій справі виник у зв`язку із невиконанням відповідачем зобов`язань, пов`язаних із виходом учасника із товариства та має вирішуватися в порядку господарського судочинства (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №607/17588/14-ц від 14.03.2018).

За визначенням ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов`язання.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується, що на момент звернення позивача із позовом стягнуті за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18 з відповідача на користь позивача 3085632,40грн. дійсної (ринкової) вартості частини майна відповідача сплачені частково, сума невиконаного зобов`язання з урахуванням переданого позивачу майна в ході виконавчого провадження (постанови державного виконавця від 13.08.2021) на суму 908382грн. 30коп. становить 2177250грн. 10коп. Доказів, які б спростовували зазначене суду не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд України у постанові від 12.12.2011 у справі № 14/214(10) виклав правову позицію про те, що учасник господарського товариства, який вийшов зі складу останнього, вправі вимагати сплати вартості майна з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.03.2020 у справі №912/855/19 вказано, що враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом в постанові від 05.04.2021 у справі № 760/6938/16-ц.

При цьому, Верховним Судом зазначено, що у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

При цьому в указаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

У зв`язку із неповною виплатою відповідачем вартості частини майна, стягнутої за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020 у справі №924/1161/18, в результаті чого несплаченими залишились кошти в сумі 2177250,10грн., позивач нарахував відповідачу 3% річних в сумі 14316грн. 17коп. за період з 10.02.2022р. по 30.04.2022р. та 206040грн. 41коп. втрат від інфляції за лютий - квітень 2022 року (згідно з поданим розрахунком).

Судом враховується, що за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши подані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що вони здійснені обґрунтовано та в межах можливих нарахувань. Доказів на спростування зазначеного суду не подано.

При цьому судом взято до уваги, що рішенням Господарського суду Хмельницької області у справі №924/113/22 від 13.04.2022 з відповідача на користь позивача стягнуто 32211грн. 37коп. 3% річних (за період з 14.08.2021 по 09.02.2022) та 72680грн. 14коп. втрат від інфляції (за період з серпня по грудень 2021 року) на суму заборгованості 2177250грн. 10коп.

Відповідно до ст.ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом .

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ст. 73 ГПК України) .

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 86 ГПК України).

Виходячи з вищенаведених обставин справи, законодавчих норм, перевіривши розрахунок заявлених сум та визнавши його арифметично вірним, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 14316грн. 17коп. 3% річних, нарахованих за період з 10.02.2022р. по 30.04.2022р. та 206040грн. 41коп. втрат від інфляції за лютий - квітень 2022 року.

Також судом враховується, що Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" у рішенні від 18.07.2006 та у справі "Трофимчук проти України" у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Щодо розподілу судових витрат зі сплати судового збору суд враховує таке.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема особи з інвалідністю II групи.

В матеріалах справи міститься пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 Серія ААЇ № 073781, видане 08.06.2016р. ОСОБА_1 по інвалідності II групи (загальне захворювання). Відтак, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору під час подачі позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Частинами 1, 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням установленого ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2481грн. 00коп., судовий збір за подання позову у цій справі становить 3305грн. 35коп., який суд відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 20, 24, 46, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" (с. Коричинці Деражнянського району Хмельницької області, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 14316грн. 17коп. (чотирнадцять тисяч триста шістнадцять гривень 17 копійок) 3% річних, 206040грн. 41коп. (двісті шість тисяч сорок гривень 41 копійка) інфляційних втрат.

Видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці (код 38188848) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: ГУК у Хмел.обл/Хмельницмтг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37971775; банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); код банку отримувача (МФО): 899998; рахунок отримувача: UA3022775; код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір у розмірі 3305грн. 35коп. (три тисячі триста п`ять гривень 35 копійок).

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2022р.

Суддя В.О. Кочергіна

Виготовлено 4 примірники:

1-до справи (в паперовому),

2-позивачу ОСОБА_1 (на електронну ІНФОРМАЦІЯ_1 ),

3-4-відповідачу ТОВ "Подільський край-2012" (32225, с. Коричинці, Деражнянський р-н, Хмельницької області рекомендованим з повідомленням про вручення, на електронну podilskiy_kraj2012@.ua).