УХВАЛА

м. Київ

11.07.2022Справа № 916/4033/21
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Виконувача обов`язків начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Демківа Д.М.

до 1) Одеської обласної ради

2) Управління обласної ради з майнових відносин

3) Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок Вперед»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариство з обмеженою відповідальністю «Бульвар 1906»

про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу

Представники в судове засідання від 11.07.2022 не з`явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконувач обов`язків начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Демків Денис Миколайович звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин та Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок Вперед», в якому просить суд:

- визнати недійсним пункт 12 рішення Одеської обласної ради № 642-VII від 21.12.2017 «Про внесення змін до переліку об`єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації в частині включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсівський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м.;

- визнати недійсним пункт 6 додатку до рішення Одеської обласної ради № 760-VII від 12.06.2018 «Про затвердження Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації» в частині включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсовський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст області шляхом викупу від 03.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1305, а саме нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсовський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м. (серед яких Дача Маразлі у тому числі), укладений між ТОВ «Крок Вперед» та Управлінням обласної ради з майнових відносин.

04.01.2022 року ухвалою Господарського суду Одеської області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4033/21. Справу №916/4033/21 постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 25.01.2022

25.01.2022 року ухвалою Господарського суду Одеської області залучено до участі у справі №916/4033/21 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів Товариство з обмеженою відповідальністю «Бульвар 1906».

Крім того, 25.01.2022 Господарським судом Одеської області у підготовчому засіданні по справі № 916/4033/21 проголошено протокольну ухвалу про перерву до 17.02.2022 о 14:20 год.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 року матеріали позовної заяви № 916/4033/21 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 було прийнято справу № 916/4033/21 до свого провадження, розгляд справи № 916/4033/21 вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 27.06.2022.

20.06.2022 від третьої особи до суду надійшла заява про залишення позову прокурора без руху та заява про залишення позову без розгляду в порядку п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Також, 20.06.2022 від третьої особи надійшли письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.06.2022 відкладено судове засідання на 11.07.2022

Представники сторін, третіх осіб та прокурор у судове засідання 11.07.2022 не з`явились, хоча про час та місце розгляду повідомлені належним чином.

Крім того, за приписами частини 1 статті 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, з метою повідомлення сторін, третіх осіб та прокурора про розгляд даної справи, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу їх місцезнаходження, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Згідно частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

За змістом частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Після ведення воєнного стану Єдиний державний реєстр судових рішень відновив свою роботу в загальному доступі з 20.06.2022.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що сторони не були позбавлені права та можливості ознайомитись із вищевказаними ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень (https://reestr.court.gov.ua).

Отже, судом вчинені всі необхідні дії для належного повідомлення учасників справи.

Крім того, суд враховує, що явка представників учасників у судове засідання обов`язковою не визнавалась.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, Виконувач обов`язків начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Демків Денис Миколайович звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин та Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок Вперед», в якому просить суд:

- визнати недійсним пункт 12 рішення Одеської обласної ради № 642-VII від 21.12.2017 «Про внесення змін до переліку об`єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації в частині включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсівський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м.;

- визнати недійсним пункт 6 додатку до рішення Одеської обласної ради № 760-VII від 12.06.2018 «Про затвердження Переліку об`єктів спільної власності територіальних громад області, що підлягають приватизації» в частині включення до переліку об`єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу орендарем, нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсовський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м.;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ та міст області шляхом викупу від 03.09.2018, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чередниченко Г.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1305, а саме нежитлових будівель за адресою: Одеська обл., м. Одеса, бульвар Лідерсовський, № 13, загальною площею 2615,2 кв.м. (серед яких Дача Маразлі у тому числі), укладений між ТОВ «Крок Вперед» та Управлінням обласної ради з майнових відносин.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу. Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01 квітня 2008 року № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Законом України від 02 червня 2016 року № 1401-VIII «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», який набрав чинності 30 вересня 2016 року, до Конституції України внесені зміни, а саме Конституцію доповнено статтею 131-1, пункт 3 частини першої якої передбачає, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Згідно з частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру», який набрав чинності 15 липня 2015 року. Ця стаття визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (частина перша). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження (далі - компетентний орган), а також у разі відсутності такого органу (частина третя). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (абзаци перший - третій частини четвертої). У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження (частина сьома).

Прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

Участь прокурора в судовому процесі можлива, крім іншого, за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах компетентним органом або підтверджено його відсутність (частини третя, четверта статті 53 ГПК України, частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»).

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду. Даний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Крім того, у Постанові колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07 грудня 2018 року у справі № 924/1256/17 містяться такі правові висновки стосовно представництва прокурором держави в суді:

- з урахуванням ролі прокуратури у демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу в питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурором інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено;

- прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України);

- участь прокурора в судовому процесі можлива, крім іншого, за умови обґрунтування підстав для звернення до суду, а саме: має бути доведено нездійснення або неналежне здійснення захисту інтересів держави у спірних правовідносинах компетентним органом або підтверджено його відсутність (частини третя, четверта статті 53 ГПК України, частина третя статті 23 Закону України «Про прокуратуру»);

- щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні компетентний орган, який відсутній або всупереч вимогам закону не здійснює захисту чи робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду;

- підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема (але не виключно): повідомленням прокурора на адресу відповідного компетентного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від такого органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 звернула увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурором не було визначено суб`єкта владних повноважень щодо його повідомлення в порядку, передбаченому абзацом 3 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», оскільки цим прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Прокурором не обґрунтовано належним чином подання позову в інтересах Держави та не визначено в інтересах якого саме суб`єкта прокурор звернувся з позовом до суду. Крім того, в позові відсутнє визначення який саме орган державної влади не виконав належним чином свій обов`язок із захисту інтересів держави, як і не вказано про відсутності суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави.

Доказів щодо протилежного матеріали справи не містять.

Якщо суд після відкриття провадження у справі з урахуванням наведених учасниками справи аргументів та наданих доказів установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в суді, суд залишає позовну заяву, подану прокурором в інтересах держави, без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України про, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позовну заяву не підписано або підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано.

За приписами частини 2 статті 226 ГПК України про залишення позову без розгляду поставляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Оскільки матеріали справи не містять відповідного клопотання на день постановлення вказаної ухвали, судовий збір, сплачений за звернення до суду із цим позовом, не підлягає поверненню прокуратурі цією ухвалою. Водночас, прокуратура не позбавлена права звернутися із відповідним клопотанням до суду після постановлення вказаної ухвали.

Керуючись статтями 130, 170, 226, 231-235, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Виконувача обов`язків начальника п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора Демківа Д.М. до Одеської обласної ради, Управління обласної ради з майнових відносин, Товариства з обмеженою відповідальністю «Крок Вперед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бульвар 1906» про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним договору купівлі-продажу - залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту винесення та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Алєєва