ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022м. ХарківСправа № 922/690/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

при секретарі судового засідання Федоровій К.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс", м. Київ
до Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз", м. Красноград
про стягнення 609999.95 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - Вергелес Ю.О.

відповідача - Шульга Н.В.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство "Банк Альянс", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі філії Бурове управління "Укрбургаз", в якому просить суд стягнути з відповідача 609999,95 грн. безпідставно отриманих грошових коштів. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що під час розгляду справи №910/7575/20, судами було встановлено, що у банку були відсутні підстави для перерахування відповідачу грошових коштів у розмірі 609999,95 грн. Такі обставини є преюдиційними та не підлягають доказуванню. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 22.02.2022 позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідач проти позову заперечував, вказував на його необґрунтованість та безпідставність. В обґрунтування заперечень, викладених у відзиві на позовну заяву та у письмових поясненнях, вказував на суперечливість між підставою позовних вимог позивача у даній справі (безпідставність набутих коштів) та його позицією, встановленою судом у справі №910/7575/20, згідно якої підставою для сплати відповідачу 609999,95 грн. позивач вказав належну представлену письмову вимогу від 21.02.2020 №015-03-1534-1 (яка вказана у призначенні платежу у платіжному дорученні від 07.05.2020 №3) та направлена відповідачем на підставі банківської гарантії від 08.05.2020 №17-17/42. Крім того, вказує на те, що наведена у рішенні суду від 16.12.2020 у справі №910/7575/20 правова оцінка фактам, в силу ст. 75 ГПК України, при розгляді цієї справи не є обов`язковою для господарського суду з огляду на її хибність та необґрунтованість. Окрім цього, відповідач вказує на безпідставне застосування позивачем до правовідносин у даній справі ст. 1212 ЦК України та обґрунтування нею позовних вимог.

У судовому засіданні 05.07.2022 представник позивача підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Присутній у судовому засіданні 05.07.202 представник відповідача проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, суд встановив наступне.

24.03.2017 між ПАТ "Банк Альянс" (банк, гарант, позивач у справі, що розглядається) та ТОВ "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" (принципал) було укладено генеральний договір про надання гарантій № 17-17, у якому сторони погодили, що він регулює відносини сторін, їх права та обов`язки щодо надання банком на умовах та у порядку, передбаченому цим договором гарантії на підставі відповідної заяви принципала на користь контрагентів-резидентів для забезпечення виконання зобов`язань принципалом за тендерною документацією та/або договорами, укладеними з резидентами відповідно до тендерної документації. За п. 1.2 генерального договору про надання гарантій № 17-17 від 24.03.2017 банк встановлює принципалу такий розмір ліміту, в межах та протягом строку дії якого банк прийматиме на себе зобов`язання щодо надання гарантії на умовах та у порядку, визначених цим договором: 3 000 000, 00 грн. У п. 7.1 генерального договору про надання гарантій № 17-17 від 24.03.2017 сторони погодили, що зобов`язання гаранта перед бенефіціаром припиняються у разі: після здійснення повної сплати бенефіціару суми коштів, на яку надана гарантія; після закінчення строку дії гарантії, виданої на підставі цього договору; відмови бенефіціара від своїх прав за гарантією шляхом повернення гаранту оригіналу гарантії, або шляхом подання гаранту письмового підтвердження або повідомлення бенефіціара про звільнення гаранта від зобов`язань за гарантією.

Відповідно до умов генерального договору про надання гарантій, банк видав банківську гарантію № 17-17/42 від 08.05.2019 на забезпечення належного виконання ТОВ "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" умов договору поставки № УБГ 306/015-19 від 06.06.2019, укладеного між принципалом і АТ "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" (бенефіціар, відповідач у справі, що розглядається).

За умовами банківської гарантії № 17-17/42 від 08.05.2019 гарант зобов`язується виплатити бенефіціару на письмову вимогу будь-яку суму вказану в письмовій вимозі бенефіціара, що не перевищує 609999,95 грн. не пізніше 5 робочих днів з дати отримання письмової вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов`язань, в забезпечення якого видана ця гарантія. Гарантія є безвідкличною, набирає чинності з дати видачі та діє до 06.03.2020.

Бенефіціар звернувся до AT "Банк Альянс" з вимогою № 015-03-1534-1 від 21.02.2020 про сплату грошових коштів за гарантією через порушення принципалом зобов`язань за договору поставки, яка була отримана банком 04.03.2020.

Після одержання вимоги, банк листом № 21.2.1/777 від 05.03.2020 повідомив принципала про отримання вимоги.

У відповідь на повідомлення про отримання вимоги, принципал направив банку листи № 85/03 від 05.03.2020, № 92/03 від 11.03.2020, якими повідомив, що остання партія товару не поставлена у зв`язку з виникненням в КНР обставин непереборної сили через поширення коронавірусу, внаслідок чого було призупинено поставку товару від китайського виробника.

Листом № 05/856 від 13.03.2020 банк відмовив бенефіціару у виконанні вимоги, про що свідчить також лист Бурового управління "Укрбургаз", адресований AT "Банк Альянс" № 015-03-3199-1 від 22.04.2020.

В подальшому, бенефіціар звертався до АТ "Банк Альянс" з листом № 015-03-3199-1 від 22.04.2020, в якому повторно вимагав здійснити виплату коштів за банківською гарантією у розмірі 609999,95 грн., вказавши про обставини порушення принципалом умов договору поставки, із зазначенням додаткових доводів щодо підстав виплати гарантії.

Згідно з платіжним дорученням № 3 від 07.05.2020 банком сплачено на рахунок бенефіціара кошти у сумі 609999,95 грн.

Банк звертався до ТОВ "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" з вимогою №05/1402 від 12.05.2020 про сплату коштів в порядку регресу. Проте, вимога залишена останнім без виконання.

Наведені обставини стали підставою для звернення АТ Банк Альянс до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" 609999,95 грн.

16.12.2020 Господарським судом м. Києва ухвалено судове рішення у справі №910/7575/20 за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" про стягнення 609999, 95 грн., та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" до Акціонерного товариства "Банк Альянс"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" про визнання банківської гарантії недійсною, яким в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 та постановою Верховного Суду від 28.08.2021 рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/7575/20 від 16.12.2020, залишено без змін.

Ухвалюючи судове рішення у справі №910/7575/20 Господарський суд м. Києва дійшов висновку про відсутність правових підстав в AT "Банк Альянс" для задоволення листа БУ "Укрбургаз" №015-03-3199-1 від 22.04.2020 за банківською гарантією, адже, строк її дії закінчився 06.03.2020, тоді, як вимога бенефіціара від 21.02.2020 була розглянута та в її задоволені було відмовлено, решта вимог могли бути задоволені виключно в межах передбаченого строку дії гарантії із зазначенням сутності невиконаного (неналежного виконання) зобов`язання та суми невиконання такого зобов`язання принципалом.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна: б) набуття або збереження за рахунок іншої особи: в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

У відповідності до ст. 1211 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про;

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

За приписами статті 1212 ЦК України, яка встановлює загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави, визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

З аналізу статті 1212 ЦК України вбачається, що цей вид позадоговірних зобов`язань (набуття, збереження майна без достатньої правової підстави) породжують такі юридичні факти, як набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи та відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Необхідною умовою для встановлення того факту, що мало місце зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави, є обов`язкова відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Аналогічна правова позиція викладені в постанові Верховного Суду від 06.08.2019 у справі № 910/5027/18.

Як зазначалося вище по тексту рішення, 16.12.2020 Господарським судом м. Києва ухвалено судове рішення у справі №910/7575/20 за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" про стягнення 609999, 95 грн., та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" до Акціонерного товариства "Банк Альянс"; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Акціонерне товариство "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" про визнання банківської гарантії недійсною, яким в задоволенні як первісного так і зустрічного позовів відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.05.2021 та постановою Верховного Суду від 28.08.2021, рішення Господарського суду м. Києва у справі №910/7575/20 від 16.12.2020, залишено без змін.

Ухвалюючи судове рішення у справі №910/7575/20 господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав в AT "Банк Альянс" для задоволення листа БУ "Укрбургаз" № 015-03-3199-1 від 22.04.2020 за Банківською гарантією, адже, строк її дії закінчився 06.03.2020, тоді, як вимога бенефіціара від 21.02.2020 була розглянута та в її задоволені було відмовлено, решта вимог могли бути задоволені виключно в межах передбаченого строку дії гарантії із зазначенням сутності невиконаного (неналежного виконання) зобов`язання та суми невиконання такого зобов`язання принципалом.

У постанові від 17.05.2021 Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що враховуючи звернення БУ Укрбургаз з повторною вимогою після припинення зобов`язання гаранта перед кредитором за банківською гарантією №17-17/42 від 08.05.2019, у зв`язку із закінченням строку дії гарантії, у банку були відсутні підстави як для розгляду і задоволення цієї вимоги, так і для виплати на користь бенефіціара гарантійного платежу у розмірі 609999,95 грн., згідно платіжного доручення №3 від 07.05.2020.

У постанові від 28.08.2021 Верховний Суд зазначив, що перерахування банком вказаних коштів в період, коли він вже не був зобов`язаною стороною за гарантією, здійснено ним добровільно та на власний ризик. Встановивши вказане, суди попередніх інстанції дійшли правильного висновку про відсутність підстав для задоволення регресної вимоги AT "Банк Альянс" та стягнення з ТОВ "Спільне Українсько-Латвійське підприємство "Хімімпекс" суми коштів у розмірі 609 999,95 грн. за банківською гарантією №17-17/42 від 08.05.2019, з огляду на що правомірно відмовили у задоволенні первісного позову.

За приписами ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив в законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Вказана правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/3055/18 та від 13.08.2019 у справі №910/11164/16.

Рішення Господарського суду міста Києва від 16.12.2020 у справі № 910/7575/20 набрало законної сили, а відтак вищевказані обставини не потребують доказування при розгляді цієї справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства. суд дійшов висновку про задоволення позову, як обґрунтованого, підтвердженого відповідними доказами та не спростованого відповідачем.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Полтавська, 86, ) на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50, ) 609999,95 грн. безпідставно отриманих грошових коштів та 9150,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Позивач Акціонерне товариство "Банк Альянс" (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 50, ).

Відповідач Акціонерне товариство "Укргазвидобування" філія Бурове управління "Укрбургаз" (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Полтавська, 86, ).

Повне рішення підписано 12 липня 2022 року.

Суддя О.В. Погорелова