ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2022 р. Справа№ 911/1674/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Куксова В.В.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Яковлєва М.Л.

при секретарі Пнюшкову В.Г.

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 22.06.2022.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

на рішення Господарського суду Київської області

від 11.08.2021 (повний текст складено 22.09.2021)

у справі №911/1674/21 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Васильківтепломережа"

про стягнення 516 145,05 грн.,

ВСТАНОВИВ:

НАК «Нафтогаз України» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовом до КП «Васильківтепломережа» (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 450 612, 12 грн основної заборгованості, 9 992, 77 грн пені, 40 294, 15 грн інфляційних збитків, 15 246, 01 грн 3 % річних.

Рішенням Господарського суду Київської області від 11.08.2021 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 450 612,12 грн основної заборгованості, 9 992,77 грн пені, 40 294,15 грн інфляційних збитків, 15 246,01 грн 3 % річних та судові витрати 7 742,18 грн судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Комунальне підприємство "Васильківтепломережа" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 скасувати частково, та прийняти нове рішення, яким зменшити розмір пені, 3 % річних на 90 %.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не взято до уваги, що несвоєчасне погашення заборгованості перед позивачем сталося не з вини відповідача, оскільки єдиним джерелом для оплати за спожитий природний газ є кошти, отримані в якості оплати за спожиту теплову енергію з споживачів.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2021, апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А., судді: Разіна Т.І., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1674/21 за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Комунального підприємства "Васильківтепломережа" про стягнення 516 145, 05 грн.

Від Господарського суду Київської області надійшли матеріали справи №911/1674/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №911/1674/21 задоволено. Матеріали справи №911/1674/21 передано на повторний автоматизований розподіл.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 у зв`язку з ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2021, якою заяву судді Іоннікової І.А. про самовідвід від розгляду справи №911/1674/21 задоволено, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1674/21.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2021 проведено повторний перерозподіл: зменшено склад колегії судді до головуючого судді (судді-доповідача) для забезпечення проведення повторного автоматизованого розподілу згідно з Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2019, у складі: головуючий суддя - Іоннікова І.А.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Куксов В.В., судді : Шаптала Є.Ю., Яковлєв М.Л.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 задоволено клопотання Комунального підприємства "Васильківтепломережа" про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21. Відновлено Комунальному підприємству "Васильківтепломережа" строк для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21. Призначено справу до розгляду на 02.02.2022. Зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 по справі №911/1674/21 до винесення Північним апеляційним господарським судом судового акту за результатами розгляду апеляційної скарги.

У зв`язку із перебуванням судді Шаптали Є.Ю. на лікарняному, розгляд апеляційної скарги Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/1674/21 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 призначено справу до розгляду на 09.03.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2022 призначено справу до розгляду на 22.06.2022.

Учасники апеляційного провадження в судове засідання 22.06.2022 не з`явилися. Про поважність неявки суд апеляційної інстанції не повідомили.

Законом України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)", пункт 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 48, ст. 436) викладено в такій редакції:

"4. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №731-ІХ від 18.06.2020 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" визначено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)"№ 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

У зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), та з метою мінімізації ризиків розповсюдження гострої респіраторної хвороби COVID-19, колегія суддів дійшла висновку, що розгляд справи підлягає здійсненню у розумний строк з огляду на ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11, пункту 4 розділу Х Прикінцевих положень ГПК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 202, ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки позивач та відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, участь представників сторін у судовому засіданні судом обов`язковою не визнавалась, суду не наведено обставин, за яких спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні, тому розгляд справи відбувається за відсутності представників учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні 22.06.2022 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, 20.09.2019 між позивачем (надалі - Постачальник) та відповідачем (надалі - Споживач) було укладено договір № 5003/1920-КП-17 постачання природного газу, згідно умов п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити Споживачеві природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього Договору. Відповідно до п. 1.2. цього Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання, які не є бюджетними установами/організаціями.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що Постачальник передає Споживачу у жовтні 2019 - квітні 2020 року замовлений Споживачем обсяг (об`єм) природного газу в кількості 250, 170 тис. куб. метрів (двісті п`ятдесят тисяч сто сімдесят куб. метрів), в тому числі по місяцях (далі - розрахункові періоди) (тис. куб. м.):

МісяцьОбсяг Жовтень 2019 19,500 Листопад 2019 28,920 Грудень 2019 53,790 Січень 2020 57,210 Лютий 2020 54,210 Березень 2020 31,140 Квітень 2020 5,400 Всього 250,170

Згідно з п. 3.1. Договору Постачальник передає Споживачу у загальному потоці природний газ власного видобутку та/або імпортований газ (за кодом УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України Акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України ) - у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи.

Право власності на природний газ переходить від Постачальника до Споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ Споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 3.8. Договору приймання-передача газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Споживач в акті приймання-передачі природного газу, зазначає виключно той обсяг, який відповідає обсягам газу, які були використані Споживачем в той період (періоди), коли Споживач був включений до Реєстру Постачальника, що підтверджується Споживачем в акті приймання-передачі газу. В акті приймання-передачі природного газу, ціна на природний газ має відповідати ціні, зазначеній в Прейскуранті на відповідний період, також має бути врахований тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розділ 4 цього Договору).

Відповідно до п. 3.11. Договору Споживач підтверджує, що підписаний сторонами акт приймання-передачі газу за розрахунковий період свідчить про повне виконання Постачальником своїх зобов`язань за цим Договором в частині постачання природного газу у відповідному розрахунковому періоді.

Пунктом 4.1. Договору визначено, що ціна (без урахування тарифів на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим Договором, встановлюється відповідно до вимог Положення з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.2019 № 293 (із змінами) та інших нормативно-правових актів і визначається в Прейскуранті на природний газ із ресурсів акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України під час виконання Компанією обов`язків постачати природний газ споживачам, які підпадають під дію спеціальних обов`язків для забезпечення загальнодоступних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, покладених на Компанію відповідно до статті 11 Закону України Про ринок природного газу (далі - Прейскурант). Прейскурант розміщується на офіційному веб-сайті Постачальника.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності).

У разі зміни ціни на газ відповідно до умов чинного законодавства та/або тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи, вони є обов`язковими для Сторін за цим Договором з дати набрання чинності відповідних змін.

Згідно з п. 4.2. Договору ціна за 1000 куб. м. природного газу визначається Сторонами щомісяця шляхом підписання додаткової угоди на підставі Прейскуранту.

Відповідно до п. 4.4. Договору загальна вартість цього Договору дорівнює вартості фактично використаного за цим Договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування.

Пунктом 5.1. Договору передбачено, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсотковї поточної оплати протягом розрахункового періоду.

Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем постачання газу.

Пунктом 5.3. Договору встановлено, що оплата за природний газ здійснюється таким чином:

1) споживач перераховує на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника кожного банківського дня розрахункового місяця кошти згідно з нормативами перерахування, затвердженими в установленому порядку, які зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві в порядку, визначеному законодавством, - у разі коли на споживача поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

2) в будь-якому випадку, Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1. цього Договору;

3) з поточного рахунку споживача кошти перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника та зараховуються як оплата за природний газ, поставлений постачальником споживачеві у визначеному законодавством порядку, - у разі коли на споживача не поширюються вимоги підпункту 2) пункту 11 Положення в частині відкриття рахунків із спеціальним режимом використання;

Кошти, які надійшли від Споживача на рахунок із спеціальним режимом використання, відкритий в установі уповноважених банків, зараховується як передоплата за умови відсутності заборгованості у споживача за цим договором;

4) шляхом зарахування постачальником коштів, що надійшли від споживача як погашення заборгованості за природний газ, поставлений в минулі періоди згідно з цим договором, у порядку календарної черговості виникнення заборгованості - за наявності заборгованості у споживача за цим договором;

Кошти, які надійшли від Споживача, зараховуються як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором;

5) оплата інших платежів (пені, штрафів, судових зборів, інфляційних нарахувань тощо), крім суми основної заборгованості, здійснюється споживачем на поточний рахунок постачальника.

Пунктом 11.1. Договору встановлено, що Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою і діє в частині постачання природного газу до 30.04.2020 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

25.10.2019 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 1 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено доповнити пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору підпунктом 4.2.1. у наступній редакції:

4.2.1. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.10.2019 по 31.10.2019 (включно) за цим Договором складає 4 272, 7604 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 % усього разом з ПДВ - 5 127, 3125 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157, 19 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 188, 63 грн за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.10.2019 по 31.10.2019 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 429, 9504 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 5 315, 9405 грн за 1000 куб м. .

12.11.2019 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 2 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено доповнити пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору підпунктом 4.2.2. у наступній редакції:

4.2.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.11.2019 по 30.11.2019 (включно) за цим Договором складає 4 899, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 % усього разом з ПДВ - 5 878, 80 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157, 19 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 188, 63 грн за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.11.2019 по 30.11.2019 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 056, 19 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 6 067, 43 грн за 1000 куб м. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01.11.2019. (п. 3. Додаткової угоди № 2).

09.12.2019 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 3 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено доповнити пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору підпунктом 4.2.3. у наступній редакції:

4.2.3. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01 грудня 2019 року по 31 грудня 2019 року (включно) за цим Договором складає 4 276, 6958 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 % усього разом з ПДВ - 5 132, 035 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 р № 2001 - 157, 19 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 188, 63 грн за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.12.2019 по 31.12.2019 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 433, 8858 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 5 320, 663 грн за 1000 куб м. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01.12.2019. (п. 3. Додаткової угоди № 3).

24.12.2019 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 4 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено доповнити пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору підпунктом 4.2.4. у наступній редакції:

4.2.4. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) за цим Договором складає 5 500, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 % усього разом з ПДВ - 6 600, 00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001 - 157, 19 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 188, 63 грн за 1000 куб. м на добу.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 5 657, 19 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, всього з ПДВ - 6 788, 63 грн за 1000 куб м. .

28.01.2020 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 5 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено:

- викласти з 01.01.2020 пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору у наступній редакції:

4.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) за цим Договором складає 4 650, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %, усього разом з ПДВ - 5 580, 00 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124, 16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 148, 99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.01.2020 по 31.01.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 774, 16 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 5 728, 99 грн. ;

- викласти з 01.01.2020 пункт 7.2. Розділу 7. Відповідальність Сторін цього Договору наступній ситуації:

7.2. У разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 14,2 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та поширює дію на відносини Сторін, що фактично склались з 01.01.2020. (п. 4. Додаткової угоди № 5).

24.02.2020 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 6 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої передбачено викласти з 01 лютого 2020 року пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього Договору у наступній редакції:

4.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.02.2020 по 29.02.2020 (включно) за цим Договором складає 3 948, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %, усього разом з ПДВ - 4 737, 60 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124, 16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 148, 99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.02.2020 по 29.02.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 4 072, 16 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 4 886, 59 грн. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.02.2020. (п. 3. Додаткової угоди № 6).

23.03.2020 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 7 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої передбачено викласти з 01.03.2020 пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього Договору у наступній редакції:

4.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.03.2020 по 31.03.2020 (включно) за цим Договором складає 3 396, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %, усього разом з ПДВ - 4 075, 20 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124, 16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 148, 99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.03.2020 по 31.03.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3 520, 16 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 4 224, 19 грн. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.03.2020. (п. 3. Додаткової угоди № 7).

23.04.2020 між позивачем та відповідачем було підписано Додаткову угоду № 8 до договору постачання природного газу від 20.09.2019 № 5003/1920-КП-17, положеннями якої, зокрема, передбачено викласти з 01.04.2020 пункт 4.2. Розділу 4. Ціна природного газу цього договору у наступній редакції:

4.2. Ціна за 1000 куб. м природного газу з 01.04.2020 по 30.04.2020 (включно) за цим Договором складає 2 897, 00 гривень, крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20 %, усього разом з ПДВ - 3 476, 40 грн.

До ціни на природний газ додається тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи (розподіл потужності), встановлений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 - 124, 16 грн за 1000 куб. м на добу без ПДВ - 20 %, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 148, 99 грн.

Споживач зобов`язується сплатити за використаний у період з 01.04.2020 по 30.04.2020 (включно) природний газ з урахуванням тарифу на послуги транспортування - 3 021, 16 грн за 1000 куб. м без ПДВ, крім того ПДВ - 20 %, усього разом з ПДВ - 3 625, 39 грн. .

Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу, набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису Постачальника печаткою та в частині пункту 3 поширює дію на відносини, що фактично склалися між Сторонами з 01.04.2020, а в частині пунктів 1 та 2 - на відносини, що фактично склали між Сторонами з 04.04.2020. (п. 5. Додаткової угоди № 8).

На виконання умов договору позивачем у період з жовтня 2019 р. по квітень 2020 р. було передано у власність (продано) відповідачу природний газ на загальну суму 783 218, 08 грн, що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 31.10.2019 на суму 3 682, 36 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.11.2019 на суму 103 521, 48 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2019 на суму 180 280, 93 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2020 на суму 224 282, 88 грн, актом приймання-передачі природного газу від 29.02.2020 на суму 166 553, 29 грн, актом приймання-передачі природного газу від 31.03.2020 на суму 97 359, 77 грн, актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2020 на суму 7 537, 37 грн, наявними у матеріалах справи.

За період дії договору та на його виконання відповідачем було частково виконано свій обов`язок по оплаті природного газу та перераховано позивачу грошові кошти у розмірі 332 605, 96 грн, що підтверджується відповідними виписками з банківського рахунку позивача, випискою по операціях з відповідачем, балансовою відомістю, підписаними заступником головного бухгалтера НАК «Нафтогаз України», наявними у матеріалах справи.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що у процесі розгляду справи, відповідачем не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували належне виконання ним своїх обов`язків щодо своєчасної оплати у повному обсязі природного газу за договором № 5003/1920-КП-17 постачання природного газу від 20.09.2019.

Розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа", колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно до ч. 4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Приписами ч. 3 ст. 277 ГПК України встановлено виключний перелік підстав норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення.

Так, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення в частині задоволених позовних вимог основного боргу на інфляційних втрат.

Стосовно зменшення розміру пені та 3 % річних на 90 %, що є предметом апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, крім того, позивач просить стягнути із відповідача пеню, передбачену договором № 5003/1920-КП-17 постачання природного газу від 20.09.2019, за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті природного газу з 27.12.2019 по 17.04.2020 всього на загальну суму 9 992, 77 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 611 цього ж кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 цього ж кодексу передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 цього ж кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно ч. 6 ст. 232 цього ж кодексу нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2. Договору встановлено, що у разі прострочення Споживачем оплати згідно пунктів 5.1, 5.6 цього Договору він зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі 17,8 % річних (14,2 % річних з 01.01.2020 відповідно до додаткової угоди № 5 від 28.01.2020), але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Водночас, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що розрахунок пені від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, є обґрунтованим та вірним.

Також, як було зазначено вище, скаржник у своїй апеляційній скарзі просить суд зменшити заявлений до стягнення розмір пені на 90 %.

Згідно з ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Проаналізувавши зазначені норми, слід дійти висновку, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної особи, тощо.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.08.2019 у справі № 922/2932/18.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У процесі розгляду справи відповідачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, що б підтверджували наявність обставин, що є підставою у відповідності до положень ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України для реалізації судом права на зменшення розміру штрафних санкцій.

При цьому, колегією суддів враховано, що розмір заявленої до стягнення пені від суми основної заборгованості не є значним чи надмірно великим, виходячи із загальної суми вартості поставленого природного газу за договором - 783 218, 08 грн, з якої відповідачем було здійснено оплату лише на суму 332 605, 96 грн.

У зв`язку із тим, що скаржник не зазначив достатніх обставин та доказів їх підтвердження, передбачених положеннями ст. 233 Господарського кодексу України, ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, то у суду відсутні правові підстави для реалізації його права на зменшення розміру пені, заявленої позивачем, а тому колегія суддів дійшла висновку про залишення вимоги апеляційної скарги в цій частині без задоволення.

Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача пені від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 9 992, 77 грн.

Крім того, позивач просить стягнути із відповідача 3 % річних за періоди прострочення відповідачем виконання обов`язку по оплаті природного газу з 27.12.2019 по 31.03.2021 на загальну суму 15 246, 01 грн у відповідності до виконаного ним розрахунку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього ж кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши розрахунок 3% річних від суми основної заборгованості, виконаний позивачем, колегія суддів зазначає, що останній є обґрунтованим та вірним, тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обгрунтованого висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення із відповідача 3 % річних від суми основної заборгованості за договором у вищевказані періоди у розмірі 15 246, 01 грн.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що нарахування 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що нарахування 3 % річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника та не є штрафними санкціями, на переконання колегії суддів, приписи ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України до спірних правовідносин застосуванню не підлягають, як і виключається можливість зменшення судом заявлених до стягнення позивачем 3 % річних, у зв`язку із чим вимоги апеляційної скарги про зменшення розміру 3 % річних на 90% колегією суддів відхиляються.

Водночас, колегією суддів надано правову оцінку всім іншим доводам, наведеним скаржником в апеляційній скарзі, проте, вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахуваноня кожного доказу (групи доказів).

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/1674/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на викладене, судова колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга Комунального підприємства "Васильківтепломережа" на рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/1674/21 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Васильківтепломережа" - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 11.08.2021 у справі №911/1674/21 - залишити без змін.

Матеріали справи №911/1674/21 повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ГПК України.

Повний текст складено 04.07.2022.

Головуючий суддя В.В. Куксов

Судді Є.Ю. Шаптала

М.Л. Яковлєв