РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2022Справа № 910/19000/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (м. Вугледар, Волноваський р-н, Донецька обл., 85670; ідентифікаційний код 40695853)

до Державного підприємства «Держвуглепостач» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 40225511)

про стягнення 170 045,73 грн

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» (далі за текстом - ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», Позивач, Постачальник) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Державного підприємства «Держвуглепостач» (далі за текстом - ДП «Держвуглепостач», Відповідач, покупець) 170 045, 73 грн. заборгованості за договором поставки вугілля від 19.11.2019 № 03-19/кс (далі за текстом - Договір), з яких 133 987, 01 грн. - основний борг та 36 058, 72 грн. - пеня.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач посилається на те, що ним на виконання умов Договору здійснено поставку вугільної продукції на загальну суму 2 503 987, 01 грн, в той час як Відповідачем сплачено лише 2 370 000, 00 грн у зв`язку з чим за останнім рахується заборгованість в розмірі 133 987, 01 грн., що і стало підставою для звернення до суду з позовом.

Також Позивачем за неналежне виконання Відповідачем господарського зобов`язання в частині здійснення оплати за поставлений товар нараховано на залишкові суму заборгованості по актам приймання - передачі рядового вугілля № 175 від 14.12.2019 та

№ 27 від 06.02.2020 пеню в загальному розмірі 36 058, 72 грн.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.11.2021 позовну заяву ДП «Шахта

ім. М.С. Сургая» залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до п. 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у зв`язку з відпусткою судді Капцової Т.П., на підставі розпорядження керівника апарату суду № 05-23/307/22 від 04.05.2022 справу № 910/19000/21 направлено на повторний автоматизований розподіл.

За наслідками проведення повторного автоматизованого розподілу справи

№ 910/19000/21, визначено суддю Пукаса А.Ю. для подальшого її розгляду.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2022 прийнято справу

№ 910/19000/21 до свого провадження, розгляд якої вирішено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження зі стадії розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що ухвала суду від 24.12.2021 направлена на офіційну адресу місцезнаходження відповідача поштовим повідомленням № 044 та згідно наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 04.01.2022 отримана уповноваженим представником відповідача (за довіреністю).

За приписами частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 24.12.2021 у справі № 910/19000/21 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення відзив на позовну заяву до суду не надійшов.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

19.11.2019 між ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» та ДП «Держвуглепостач» укладено Договір, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити на умовах, викладених в договорі, вугільну продукцію, іменовану надалі товар, асортимент, кількість і ціна якого вказані в специфікаціях до Договору, які є його невід`ємною частиною.

Пунктом 3.1. Договору передбачено, що ціна товару за одиницю і по позиціях вказується і приймається на умовах, викладених в специфікації.

Відповідно до пункту 4.1 Договору поставка товару здійснюється на умовах FCA - залізнична станція відправлення (у редакції Інкотермс 2000 року). Забезпечення оплати транспортування товару від залізничної станції відправлення до залізничної станції призначення покладається на покупця, якщо інше не буде погоджене сторонами у специфікаціях до Договору. Терміни поставки Товару і, в разі необхідності, перелік вантажовідправників, вантажоодержувачів вказуються в специфікації до Договору.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що зобов`язання по поставці кожної окремої партії товару вважаються виконаними після поставки покупцеві товару та надання документів, передбачених п. 6.1.

В пункті 6.1. Договору сторони погодили, що постачальник протягом 48 годин з дати поставки товару зобов`язаний надати покупцеві (його представнику) наступні копії документів: рахунок - фактуру на товар, акт приймання-передачі товару, копії залізничних квитанцій (накладних) з обов`язковим зазначенням у такому документі точного найменування та місцезнаходження вантажовідправника, посвідчення якості.

Як вбачається з пункту 5.1. Договору покупець оплачує постачальнику вартість товару в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника у вигляді 100 % попередньої оплати вартості товару, що підлягає поставці постачальником за цим договором або обсягу товару, який покупець готовий придбати на момент вчинення ним попередньої оплати. Сторони можуть погодити інші форми оплати.

Прострочення оплати товару тягне за собою право постачальника стягнути з винної сторони пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, діючої на момент прострочення, від загальної суми заборгованості за кожен день прострочення. (пункт 7.2. Договору).

Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2020 року (пункт 10.1 Договору).

Відповідно до специфікацій до Договору постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити вугілля кам`яне Г(Г2)(0-200), а саме:

- за специфікацією № 1 від 19.11.2019 на загальну суму 6 800 000 грн зі строком поставки листопад-грудень 2019;

- за специфікацією № 2 від 19.11.2019 на загальну суму 6 800 000 грн зі строком поставки листопад-грудень 2019,

- за специфікацією № 3 від 27.01.2020 на загальну суму 1 480 000 грн,

- за специфікацією № 4 від 06.02.2020 на загальну суму 7 400 000 грн зі строком поставки лютий-березень 2020.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» поставило відповідачу товар на загальну суму 2 503 987,01 грн за актами приймання - передачі вугілля: від 25.11.2019 № 138 на суму 356 290, 08 грн, від 25.11.2019 № 139 на суму 236 618, 75 грн, 13.12.2019 № 174 на суму 1 566 681, 14 грн, від 14.12.2019 № 175 на суму 237 591, 80 грн, від 06.02.2020 № 27 на суму 106 805, 24 грн.

Суд зазначає, що вказані вище акти підписані представниками сторін, чиї підписи скріплені печатками товариств, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що Позивачем підтверджено факт виконання умов Договору та здійснення поставки належним чином, у зв`язку з чим у Відповідача виник обов`язок здійснити оплату поставленої продукції у відповідності до вимог пункту 5.1. Договору.

З урахуванням зазначеного, Відповідач зобов`язаний оплатити товар у такі строки:

- за актом приймання - передачі рядового вугілля від 25.11.2019 №138 на суму 356 290,08 грн - до 25.11.2019 включно;

- за актом приймання - передачі рядового вугілля від 29.11.2019 №139 на суму 236 618,75 грн - до 25.11.2019 включно;

- за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 13.12.2019 №174 на суму 1 566 681,14 грн - до 13.12.2019 включно;

- за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 14.12.2019 №175 на суму 237 591,80 грн - до 14.12.2019 включно;

- за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 06.02.2020 № 27 на суму 106 805,24 грн - до 06.02.2020 включно.

Згідно наявної в матеріалах справи оборотно-сальдової відомості та згідно наданих Позивачем платіжних доручень Відповідачем здійснено часткову оплату товару, поставленого за Договором на загальну суму 2 370 000 грн, саме 28.01.2020 на суму 100 000 грн, 11.12.2019 на суму 1 700 000 грн, 22.11.2019 на суму 570 000 грн.

Крім того, Позивачем до матеріалів справи надано акт звіряння взаємних розрахунків за Договором, підписаний сторонами та скріплений печатками, з якого вбачається, що станом на 31.12.2020 заборгованість ДП «Держвуглепостач» перед ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» становить 133 987,01 грн.

Суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази погашення Відповідачем заборгованості в розмірі 133 987,01 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивач звертався з претензією-вимогою від 16.07.2021 № 723 до Відповідача про сплату заборгованості на суму 133 987,01 грн.

Однак ДП «Держвуглепостач» відповіді на вказану вимогу позивачу не надало, борг не погасило, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

З огляду на неналежне виконання Відповідачем умов Договору на підставі пункту 7.2. Договору позивачем нараховано пеню у загальній сумі 36 058, 72 грн окремо за кожним актом приймання - передачі вугілля, а саме пеню в розмірі 8 161, 36 грн за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 14.12.2019 № 175 за період з 14.12.2019 до 15.11.2021 на суму 27 181, 77 грн заборгованості; пеню в розмірі 27 897, 36 грн за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 06.02.2020 № 27 за період з 06.02.2020 до 15.11.2021 на 106 805, 24 грн заборгованості.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами Договору суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно частини 1 статті 180 ГК України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Положення частини 1 статті 180 ГК України кореспондуються зі статтею 628 ЦК України.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту частини 1 статті 265 ГК України та частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частинами 1, 2 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи встановлені судом обставини, а саме здійснення Позивачем поставки кам`яного вугілля Відповідача на загальну суму 2 503 987, 01 грн, здійснення останнім часткової оплати такої продукції в розмірі 2 370 000, 00 грн та з огляду на наявні в матеріалах справи докази суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позивачем вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 133 987, 01 грн

Так, відповідно до статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до частини 2 статті 614 ЦК України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно з частиною 1 статті 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відтак, з урахуванням положень частини 6 статті 232 ГК України, а також враховуючи, що прострочення оплати починається з наступного дня, що слідує за днем після здійснення поставки, пеня за прострочення оплати вартості товару за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 14.12.2019 № 175 повинна нараховуватися за період з 15.12.2019 до 14.06.2020 включно; за актом приймання - передачі кам`яного вугілля від 06.02.2020 № 27 період з 07.02.2020 - до 06.08.2021 включно.

Таким чином, за перерахунком суду, сума пені, яка підлягає стягненню з Відповідача становить 11 809, 58 грн, а саме: 2 862, 45 грн - пеня нарахована за період з 15.12.2019 по 14.06.2020 з суми боргу 27 181,77 грн; 8 947, 13 грн - пеня нарахована за період з 07.02.2020 по 06.08.2020 з суми боргу 106 805, 24 грн, у зв`язку з чим дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню.

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Враховуючи факт порушення Відповідачем договірного зобов`язання в частині здійснення оплати за поставлену продукцію, відсутність в матеріалах справи доказів на спростування заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню, а стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума основного боргу - 133 987, 01 грн та пеня - 11 809, 58 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Держвуглепостач» (вул. Богдана Хмельницького, буд. 4, м. Київ, 01601; ідентифікаційний код 40225511) на користь Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» (м. Вугледар, Волноваський р-н, Донецька обл., 85670; ідентифікаційний код 40695853) основний борг - 133 987 (сто тридцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят сім) грн 01 коп, пеню - 11 809 (одинадцять тисяч вісімсот дев`ять) грн 58 коп. та судовий збір - 2 186 (дві тисячі сто вісімдесят шість) грн 95 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 05.07.2022

Суддя Антон ПУКАС