ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"05" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/998/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О.А, розглянувши матеріали справи № 916/998/22

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" (код 44055420, вул. Запорізька, буд. 49, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200)

Відповідач: Державне підприємство Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; код - 24584661), в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; код 20915546)

про стягнення 65844,00 грн.

з підстав порушення умов договору

В порядку ч. 13 ст. 8, ч. 2, 5 ст. 252 ГПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Суд дослідив матеріали справи та вийшов до нарадчої кімнати для ухвалення рішення.

СУТЬ СПОРУ: 30.05.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" (далі Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (далі Відповідач) про стягнення 65844,00 грн. грошових коштів з ПДВ за договором на постачання товару №53-123-13-21-06947 від 01.06.2021 року.

01.06.2022 року суд відкрив провадження по справі, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. 247- 252 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановив відповідачу строк на подання відзиву на позов із врахуванням вимог ст.165 ГПК України та ч.1 ст.251 ГПК України протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

20.06.2022 року суд отримав відзив на позовну заяву Відповідач підтверджує наявність заявленого в позові боргу та просить суд зменшити розмір витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 1000 грн.

24.06.2022 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву Позивач не погодився із позицією Відповідача щодо суті позовних вимог та щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

В С Т А Н О В И В :

01.06.2022 року між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) був укладений Договір постачання товару №53-123-13-21-06947, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати Покупцю, а Покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 18440000-5 по ДК 021:2015 - Капелюхи та головні убори (Засоби індивідуального захисту голови), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року.

Відповідно до п.2.1 Договору загальна вартість товару є твердою та складає: разом: 327 698,75 грн. без ПДВ, крім того ПДВ 20%: 65 539,75 грн. Всього з ПДВ: 393 238,50 грн.

Відповідно до п. 3.1 Договору Постачання здійснюється з дати публікації Договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.10.2021 року, на умовах DDP м. Южноукраїнське, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» або ВП ЮУАЕС відповідно до Правил Інктермс-2010, з обов`язковою присутністю представника Постачальника.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання товару є дата отримання товару на склад Вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару.

Відповідно до п.6.1 Договору приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до Інструкцій №П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і № П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», та відповідно до вимог Стандарту державного підприємства НАЕК «Енергоатом»: «Управління закупівлями продукції. Організація вхідного контролю продукції АЕС» СОУ НАЕК 038:2021.

Відповідно до п.2.2 Договору оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання товару згідно Специфікації №1 (Додаток до договору №1) та виконання Постачальником умов п.п.3.2, 6.1 цього Договору.

Так, Відповідно до рахунку-фактури № від 06 вересня 2021 року Постачальник засобами ТОВ «Делівері» направив товар до Покупця, а саме: Каска біла з ременем Portwest у кількості 16 шт. на суму 10 800,00грн з ПДВ. Відповідальна особа Покупця вантаж прийняла, про що свідчить особистий підпис на супровідному документі на вантаж - видатковій накладній №90 від 06 вересня 2021 року. За видатковою накладною №90 від 06 вересня 2021 року поставлено Товар на суму 10 800,00 грн. з ПДВ. Оскільки видаткова накладна №90 від 06 вересня 2021 року підписана з обох сторін, то сума, яка підлягає сплаті за поставлений товар у розмірі 10 800,00 грн. з о ПДВ є узгодженою.

За фактом поставленого товару було складено рахунок на оплату №89 від 06 вересня , 2021 року на суму 10 800,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання с дата отримання товару на склад Вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантажений товар. Таким чином датою поставки Товару згідно видаткової накладної №90 є 09 вересня 2021 року.

З урахуванням п.2.2 Договору граничним строком для здійснення оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної №90 від 06 вересня 2021 року є - 12.11.2021 року.

Відповідно до рахунку-фактури № від 29 жовтня 2021 року Постачальник засобами ТОВ «Делівері» направив товар до Покупця; Каска зелена з ременем ОидКТгиРІУу кількості 132 шт. на суму 55 044,00 грн з ПДВ. Відповідальна особа Покупця вантаж прийняла, про що свідчить особистий підпис на супровідному документі на вантаж видатковій накладній №112 від 28 жовтня 2021 року. За видатковою накладною №112 від 28 жовтня 2021 року поставлено Товар на суму 55 044,00 грн. з ПДВ. Оскільки видаткова накладна №112 від 28 жовтня 2021 року підписана з обох сторін, то сума, яка підлягає сплаті за поставлену продукцію у розмірі 55 044,00 грн. з ПДВ є узгодженою.

За фактом поставленої продукції було складено рахунок на оплату №116 від 28 жовтня 2021 року на суму 55 044,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 Договору датою постачання є дата отримання товару на склад Вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантажений товар. Таким чином датою поставки Товару згідно видаткової накладної №112 є 03 листопада 2021 року.

З урахуванням п.2.2 Договору граничним строком для здійснення оплати за поставлений товар згідно видаткової накладної №112 від 28 жовтня 2021 року є - 10.01.2022 року.

Позов ґрунтується на тому, що з 15 листопада 2021 року за Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі відокремленого підрозділу «Південноукраїнська атомна електрична станція» рахується заборгованість у розмірі 10 800,00 грн. з ПДВ та з 11 січня 2022 року - заборгованість у розмірі 55 044,00 грн. з ПДВ.

Тому, посилаючись на ст.ст. 525, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 655, 692, 712 ЦК України, Позивач просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 65844,00 грн. грошових коштів з ПДВ за договором на постачання товару № 53-123-13-21-06947 від 01.06.2021 року.

Відповідач, у відзиві на позов визнав наявність заявленого боргу, але зазначив, що боргу виник у зв`язку із фінансовою кризою неплатежів та просив суд зменшити витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач у відповіді на відзив просить суд позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Відповідно ст. 525 ЦК України Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1,2 ст. 673 ЦК продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, з врахуванням змісту Договору, відносини, що виникли між сторонами, регулюються нормами законодавства, передбаченими для врегулювання договорів поставки.

Відтак, згідно ч. 1 ст. 712 ЦК за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як було зазначено, відносини, що склались між сторонами справи базуються на Договорі від 01.06.2022 року, укладеним між Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) №53-123-13-21-06947, відповідно до п.1.1. якого постачальник зобов`язується передати Покупцю, а Покупець приймає на себе зобов`язання прийняти і сплатити товар - код CPV 18440000-5 по ДК 021:2015 - Капелюхи та головні убори (Засоби індивідуального захисту голови), (далі товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у Специфікації №1 (Додаток до Договору №1), що є невід`ємною частиною цього Договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2020 року.

Як свідчать матеріали справи та визнається обома Сторонами - за Відповідачем рахується борг по Договору у розмірі 65844,00 грн. за поставлений Позивачем Товар.

За відсутності в матеріалах справи доказів погашення заявленого Позивачем боргу, або обґрунтованих заперечень щодо його розрахунку, суд визнає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо позиції Відповідача суд звертає увагу на наступне.

У відзиві Відповідач зазначає, що у зв`язку із зазначеним зростанням простроченої заборгованості ДП «Гарантований покупець» перед ДП НАЕК «Енергоатом», суттєвим зменшенням обсягу відпуску електроенергії, виникла фінансова криза не платежів, що в свою чергу і призвело до несплати у передбачені договором терміни за поставлений товар.

Проте, необхідно зазначити, що таке становище, що спричинене тяжкою економічною ситуацією в країні, не є підставою для відмови від позову, оскільки тяжка економічна ситуація в країні носить загальний характер та у повній мірі стосується обох сторін. Так, на сьогоднішній день виникла ситуація, коли Відповідач отримав Товар за договором, використовує йото у власних цілях, натомість не сплачує кошти Позивачу.

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Пунктом 4 ч.1 ст. 44 ГК України встановлено, що підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Таким чином, кожен суб`єкт господарювання здійснює свою діяльність на свій ризик, а макроекономічні процеси у державі впливають на всіх суб`єктів господарювання однаково.

Також суд звертає увагу, що згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно ч. 1 ст. 625 ЦК України Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

З огляду на викладене суд відхиляє позицію Відповідача як необґрунтовану.

Щодо клопотання Відповідача про зменшення витрати на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 5 ст. 129 ГПК України Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, крім іншого: чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У частині третій статті 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Крім того, стала судова практика Верховного Суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

До позовної позивачем додано попередній розрахунок суми судових витрат з яких орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу визначено у розмірі 15292,2грн.

Між тим, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення відповідних витрат на правничу допомогу на суму близьку до орієнтовно визначеної не надано.

За таких обставин, суд вважає за необхідне не розглядати при прийнятті рішення питання відшкодування позивачу судових витрат на професійну правничу допомогу з наданням йому можливості протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду подати опис робіт та докази здійснення відповідних витрат (копії платіжних доручень, касові ордери, фіскальні чеки).

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню, з покладенням на відповідача судових витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; код - 24584661), в особі Відокремленого підрозділу "Південноукраїнська атомна електрична станція" (55001, Миколаївська обл., м. Южноукраїнськ, промзона; код 20915546) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РАДОС СВ" (код 44055420, вул. Запорізька, буд. 49, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53200): 65844 гривень боргу та 2481 гривню судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст..ст.253-259 ГПК України.

Суддя О.А. Демешин

Повний текст рішення складено 05 липня 2022 р.