ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 Справа № 914/637/22

За позовом: Рівненської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів, м. Рівне

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт», м. Львів

про розірвання договору та стягнення 24 777,60 грн.

Суддя Мороз Н.В.

При секретарі Забора Ю. П.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Рівненською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» про розірвання договору та стягнення 24 777,60 грн.

Ухвалою суду від 08.04.2022 позовну заяву Рівненської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів залишено без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 29.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24.05.2022.

Ухвалою суду від 18.05.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Рівненської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів від 17.05.2022 №01-14/182 про участь в судовому засіданні, призначеному на 24.05.2022 в режимі відеоконференції.

24.05.2022 розгляд справи відкладено на 14.06.2022, про що сторін повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

09.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

14.06.2022 розгляд справи по суті відкладено на 30.06.2022 з підстав, викладених у відповідній ухвалі суду.

20.06.2022 через службу діловодства господарського суду позивачем подано заяву від 16.06.2022 №01-14/212 про обґрунтування заявлених позовних вимог, а також клопотання про розгляд справи без участі позивача.

В судове засідання 30.06.2012 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № 121 від 15.07.2021 щодо повної своєчасної поставки товару (нафти і дистилятів (бензину А-95-Євро 5), у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача 24 777,60 грн вартості оплаченого та непоставленого товару, а також розірвати договір № 121 від 15.07.2021.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзив на позов у встановлені процесуальним законом строки не подав.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Львівської області про відкриття провадження у справі від 29.04.2022, судом встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк, з дня отримання вказаної ухвали, на подання до суду відзиву.

Згідно з інформацією, що знаходиться на веб-сайті Акціонерного товариства "Укрпошта", поштове відправлення від 02.05.2022 з ухвалою суду від 29.04.2022 про відкриття провадження у справі (ідентифікатор поштового відправлення 981) було вручено відповідачу 19.05.2022.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд звертає увагу на те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Враховуючи наведене, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Обставини справи.

15.07.2021 за результатами проведення процедури закупівлі між Рівненською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (позивач, за договором замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (відповідач, за договором постачальник) укладено договір № 121, згідно умов якого постачальник зобов`язався протягом 2021 року передати у власність покупця товар, згідно предмета закупівлі ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти (Бензин А-95-Євро 5), а замовник зобов`язався сплатити і прийняти вказаний товар на умовах, визначених договором.

Згідно з п. 3.1 договору, ціна договору становить 55 680,00 грн. з ПДВ, в тому числі ПДВ 20% - 9 280,00 грн. Оплата товару здійснюється замовником по фактичних цінах на момент придбання товару на АЗС, в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок учасника (п.4.1). Замовник зобов`язаний сплатити вартість товару на підставі видаткової накладної на протязі 7 (семи) робочих днів з дня підписання видаткової накладної на товар за умови своєчасного надходження коштів на розрахунковий рахунок замовника. У разі затримки бюджетного фінансування розрахунок здійснюється протягом 14 днів з дня надходження коштів на реєстраційний рахунок замовника на відповідне цільове призначення (4.2). Моментом оплати поставленого товару є дата списання коштів з відповідного рахунку замовника (п.4.3). Строк поставки товару до 31.12.2021 (п.5.1). Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талонами) на отримання товару відповідно до правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 (п.5.3). Талон та смарт-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС постачальника вказаного у цих довірчих документах об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених довірчих документів вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в меншій кількості, ніж зазначено в талоні та/або смарт-карті (п.5.4). Кількість та вартість поставленого товару зазначається у видаткових накладних, які виписуються постачальником відповідно до заявленої партії продукції (п.5.5). Товар (партія товару) передається уповноваженим особам покупця на АЗС лише на підставі пред`явленого оператору АЗС талону на пальне та/або смарт-картки (п.6.3). Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар (п.7.1.1). Постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару відповідно до заявленої замовником потреби, у строки, встановлені цим договором (п.7.3.1). Даний договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2021 року включно, а в частині виконання зобов`язань за цим договором - до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань (п.11.1).

На виконання умов договору, позивач на підставі наданого відповідачем рахунку на оплату (видаткової накладної № 394 від 21.07.2021), здійснив оплату товару та перерахував відповідачу грошові кошти на загальну суму 55 680, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 1096 від 23.07.2021 (в матеріалах справи), в результаті чого, Рівненською регіональною державною лабораторією Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів отримано товар бензин А-95 у кількості 2 000 л, що підтверджується актом приймання передачі талонів на пальне (в матеріалах справи).

Проте, у зв`язку з неналежним виконанням ТзОВ «Прайм Лайт» своїх договірних зобов`язань, позивач (як зазначено останнім у позовній заяві) позбавлений можливості здійснювати заправку автотранспорту, оскільки автозаправні станції WOG не приймали надані відповідачем талони в якості розрахунку за паливо.

З метою добровільного врегулювання спору, 02.08.2021 позивач звернувся до ТзОВ «Прайм Лайт» листом-претензією № 01-14/667, в якому просив здійснити заправку пальним автомобілів замовника, а також надати відповідь на електронні адреси з подальшим надсиланням оригіналу на юридичну адресу установи.

У відповідь на вказаний лист-претензію, листом № 681/9 від 03.08.2021, надісланим на електронну адресу позивача, ТзОВ «Прайм Лайт» повідомлено, що відповідач підтверджує свої зобов`язання по договору № 121 від 15.07.2021 та зобов`язується виконати взяті на себе зобов`язання за договором і продовжити заправку транспорту замовника на АЗС талонами, придбаними у ТзОВ «Прайм Лайт» після усунення технічних несправностей.

06.09.2021 позивач звернувся до ТзОВ «Прайм Лайт» листом № 01-14/700, в якому просив здійснити заправку пальним автомобілів замовника, повідомити листом дату та час коли можна провести заправку автомобілів на АЗС.

У відповідь на вказаний лист-претензію, 07.09.2021 на електронну адресу позивача надійшло текстове повідомлення, яким ТзОВ «Прайм Лайт» підтвердило свої зобов`язання по договору, зобов`язалось виконати взяті на себе зобов`язання за договором та продовжити заправку транспорту Рівненської регіональної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на АЗС талонами, придбаними у ТзОВ «Прайм Лайт» після усунення технічних несправностей.

У відповідь на вказаний лист, позивачем 07.09.2021 запропоновано відповідачу скласти додаткову угоду в частині порушення постачальником своїх зобов`язань по договору № 121 від 15.07.2021.

07.09.2021 на електронну адресу позивача надійшло текстове повідомлення відповідача про те, що «Прайм Лайт» підтверджує свої зобов`язання по договору та зобов`язується виконати взяті на себе зобов`язання та продовжити заправку транспорту Рівненської регіональної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів на АЗС талонами, придбаними у ТзОВ «Прайм Лайт» після усунення технічних несправностей.

В подальшому, листами від 15.09.2021 № 01-14/706, від 23.09.2021 № 01-14/716 та від 06.12.2021 № 01-14/829 Рівненська регіональна лабораторія Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів зверталась до ТзОВ «Прайм Лайт» з вимогами здійснити заправку пальним автомобілів замовника та надати відповідь на електронні адреси з подальшим надсиланням оригіналу на юридичну адресу установи. Повідомити листом дату та час, коли можна провести заправку автомобілів на АЗС замовника чи партнерів на електронні адреси, з подальшим надсиланням оригінала на юридичну адресу установи. Також надати оригінали відповідей на листи-претензії.

Проте, дані вимоги залишені ТзОВ «Прайм Лайт» без відповіді та задоволення.

Таким чином, враховуючи порушення ТзОВ «Прайм Лайт» умов укладеного між сторонами договору № 121 від 15.07.2021, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до господарського суду з позовом про розірвання договору № 121 від 15.07.2021 та стягнення з відповідача 24 777, 60 грн вартості оплаченого товару (890 л бензину А-95 (в талонах), котрі фактично неможливо використати.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору № 121 від 15.07.2021, що за своєю правовою природою є договором поставки.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.1, 2 ст.712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як з`ясовано судом, відповідачем передано, а позивачем прийнято талони на отримання палива бензину А-95 у кількості 2 000 л на загальну суму 55 680,00 грн. Дана обставина сторонами не заперечувалась.

Кореспондуючий обов`язок з оплати позивач виконав у повному обсязі, що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №1096 від 23.07.2021 на суму 55 680,00 грн.

У відповідності до ст. 662, 663 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Пунктом 2 ч.1 ст. 664 ЦК України закріплено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві (ч. 3,4 ст. 664 ЦК України).

Суд звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку закупівлі палива у вигляді стретч-карток, мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких карток, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС. Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток. Технічні збої в системах оператора не можуть вважатись об`єктивними обставинами неможливості виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Відповідно до ст. 193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 670 ЦК України встановлено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Також, суд зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Держмроживстандарту України 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Таким чином, підписання сторонами акту приймання-передачі талонів на пальне від 21.07.2021 не свідчить про фактичне передання відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, незважаючи на своєчасне виконання позивачем обов`язку з оплати вартості товару, відповідач не забезпечив готового до передання покупцеві товару у визначеному договором місці, зокрема на АЗС.

В матеріалах справи також наявний акт від 14.06.2022 щодо невикористаних талонів на пальне бензину А-95 номіналом по 10 л у кількості 89 шт. на суму 24 777, 60 грн (з реєстром невикористаних талонів), підписаний директором, головним бухгалтером та провідним бухгалтером товариства позивача, а також скріплений печаткою Рівненської регіональної лабораторії Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів.

Відповідач проти вказаних обставин не заперечив, не спростував доводів позовної заяви, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду.

Відтак, враховуючи частково реалізовані позивачем талони, а також право останнього на повернення коштів за неотриманий товар, суд дійшов висновку, що заявлена вимога щодо стягнення з відповідача 24 777, 60 грн вартості оплаченого товару є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Щодо вимоги позивача про розірвання договору, суд зазначає наступне.

Статтею 631 ЦК України та ч. 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Аналіз наведених правових норм свідчить про те, що строк дії договору не є терміном дії зобов`язання. Закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно з ст.599 ЦК України, ч.1 ст.202 ГК України, такою умовою є виконання, проведене належним чином.

Так, строк договору є однією із складових його змісту. Строком є термін дії певного договору. Строк дії договору визначається сторонами на їх власний розсуд. Згідно з ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати. Таким чином, у випадку настання календарної дати або відповідної події, визначених договором, дія останнього припиняється. При цьому слід розрізняти припинення безпосередньо дії договору та припинення зобов`язань, визначених ним, оскільки поняття "строк дії договору" та "строк виконання зобов`язання" не є тотожними.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Згідно з п. 11.1 договору № 121 від 15.07.2021, даний договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2021 включно, а в частині виконання зобов`язань за цим договором - до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх зобов`язань.

Даний договір не містить умов щодо його пролонгації, отже строк дії договору № 121 від 15.07.2021 закінчився 31.12.2021.

Між тим, з позовною заявою про розірвання договору та стягнення 24 777,60 грн позивач звернувся у квітні 2022 року, тобто після закінчення строку дії цього договору.

За змістом зазначених вище норм, розірвано може бути лише чинний (такий, що діє на час звернення до суду з позовом та прийняття відповідного судового рішення) договір.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.11.2019 у справі № 910/16750/18.

Таким чином, вимога позивача про розірвання договору № 121 від 15.07.2021 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 73, 74, 81 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частиною 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Принцип змагальності не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Судові витрати.

Судові витрати, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (79044, м. Львів, вул. Єфремова, будинок 84/1 Б, ідентифікаційний код 42151468) на користь Рівненської регіональної державної лабораторії Державної служби України з питань харчових продуктів та захисту споживачів (33010, м. Рівне, вул. Макарова, 12) 24 777,60 грн заборгованості та 2 481,00 грн судового збору.

3. В решті позовних вимог відмовити.

Рішення складено 05.07.2022.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.