РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

29.06.2022Справа № 910/21242/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Шкорупеєва А.Д., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом ОСОБА_1

до Житлово-будівельного кооперативу "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ"

про визнання неправомочними зборів та визнання недійсним протоколу

представники учасників процесу:

від позивача: ОСОБА_2 , ОСОБА_1

від відповідача: не з`явився

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" про визнання неправомочними зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021 та визнання недійсним протоколу зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021, в частині:

прийняття та затвердження звіту правління за 2020 рік;

прийняття звіту ревізійної комісії;

прийняття штатного розпису з введенням посади "виконавчий директор";

затвердження посадової інструкції та кандидатури виконавчого директора;

прийняття та затвердження кошторису та фінансового плану на 2021 рік;

встановлення суми внесків з 01.04.2021 року:

а) 2-9 поверхи - 6,74 грн/кв. м.;

б) 1 поверхи - 5,99 грн/кв. м.;

поповнення ремонтного фонду - 1,7 грн/кв.м;

поповнення фонду витрат - 0,5 грн/кв.м;

Остаточно: внески + поповнення фондів:

а)2-9 поверхи - 6,74 +1,7+0,5=8,94;

б)1 поверхи - 5,99+1,7+0,5=8,19;

прийняття в члени ЖБК;

вибори нового складу правління;

затвердження списку уповноважених;

дозвіл на використання коштів ЖБК на юриста;

заборона видавати копії документів ЖБК загального користування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що протокол від 20.03.2021 прийнято з порушенням процедури скликання загальних зборів, а саме не було повідомлено належним чином членів кооперативу, у тому числі позивача; збори проведені нелегітимним складом уповноважених; головою правління надано недостовірну інформацію щодо списку уповноважених осіб.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 дану позовну заяву залишено без руху.

04.01.2022 через відділ діловодства суду від позивача надійшли документи на виконання ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/21242/21, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 17.02.2022.

Також ухвалою від 19.01.2022 суд задовольнив клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору.

Протокольною ухвалою від 17.02.2022 відкладено підготовче судове засідання на 01.03.2022.

У зв`язку із перебуванням судді Турчина С.О. у відпустці, судове засідання у справі №910/21242/21, призначене на 01.03.2022, знято з розгляду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2022, з урахуванням ухвали від 18.05.2022 про виправлення описки, підготовче судове засідання у справі призначено на 08.06.2022.

У підготовчому засіданні 08.06.2022 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 29.06.2022.

10.06.2022 до суду від відповідача надійшов відзив на позов.

28.06.2022 до суду від позивача надійшли заява та пояснення по справі.

У судове засідання 29.06.2022 з`явився представник позивача. Представник відповідача у судове засідання 29.06.2022 не прибув.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи по суті, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, повідомлення про судове засідання було направлено судом рекомендованими листами з повідомленням про вручення за адресою місцезнаходження відповідача. Однак, відповідач ухвалу суду від 08.06.2022 не отримував.

Водночас, суд зазначає, що неотримання відповідачем листів з ухвалами суду є наслідком відсутності волевиявлення останнього щодо його належного отримання, проте, ніяким чином не неналежним повідомленням про розгляд справи у розумінні Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вказані приписи Господарського процесуального кодексу України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні 29.06.2022 надав пояснення по суті заперечень, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

У судовому засіданні 29.06.2022 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що протокол від 20.03.2021 прийнято із порушенням п.9.6 Статуту у редакції від 14.11.2016, а саме, не повідомлено членів ЖБК, у тому числі позивача, про дату, час та місце проведення шляхом розміщення оголошень у відведених для цього місцях Кооперативу, або шляхом відправлення повідомлення про збори на електронну адресу члена (уповноваженого члена) Кооперативу та не повідомлено належним чином про порядок денний Загальних зборів уповноважених членів Кооперативу.

Позивач зазначає, що уповноважені члени Кооперативу обиралися останній раз загальними зборами ЖБК строком на 2 роки у редакції від 02.11.1999. Після прийняття Статуту у новій редакції уповноважені членів Кооперативу загальними зборами не обирались. Також позивач зазначає, що на звернення позивача Голова правління надала недостовірну інформацію щодо переліку уповноважених у кількості 18 осіб.

Позиція відповідача

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, не подав, проти позову не заперечив.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

На засіданні правління Житлово-будівельного кооперативу "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ", що відбулось 20.03.2021, було прийнято наступні рішення:

1. Затверджено звіт про фінансово-господарську діяльність ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" у 2020 р.

2. Затверджено звіт Ревізійної комісії ЖБК щодо результатів перевірки фінансово-господарської діяльності правління Житлово-будівельного кооперативу "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" у 2020 р.

3. Рекомендовано правлінню ввести в штатний розпис працівників ЖБК посади "виконавчий директор".

4. Рекомендовано кандидатуру ОСОБА_3 на посаду виконавчого директора ЖБК; затверджено Посадову інструкцію виконавчого директора ЖБК.

5. Затверджено фінансовий план кооперативу на 2021.

6. Прийнято у члени ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ": ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10

7. Обрано правління ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" у складі: ОСОБА_11 (кв.412), ОСОБА_12 (кв.464), ОСОБА_8 (кв.462), ОСОБА_4 (кв.428), ОСОБА_9 (кв.442). Рекомендовано на посаду голови правління ОСОБА_4 .

8. Обрано Ревізійну комісію ЖБК у складі: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_5 .

9. Затверджено ОСОБА_15 та ОСОБА_16 кандидатами у склад уповноважених членів ЖБК для їх подальшого обрання на загальних зборах ЖБК.

10. Надано дозвіл комп`ютерному провайдеру Київстар розмістити своє обладнання на території кооперативу. Правлінню ЖБК проконтролювати, щоб це обладнання не завдавало шкоди і незручностей мешканцям будинку. Заборонено видавати копії документів ЖБК загального користування. Надано можливість членам ЖБК ознайомитися з документами кооперативу на зборах, у приміщенні правління; та зробити при необхідності виписки.

Вказані рішення оформлено протоколом зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021.

У преамбулі протоколу уповноважених членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021 вказано, що на цих зборах були присутні 15 уповноважених членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ".

Згідно із реєстру присутніх уповноважених членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" на зборах уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021, на зборах були присутні 15 уповноважених членів ЖБК: ОСОБА_17 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Відповідно до п.2.1. Статуту ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" у редакції від 14.11.2016, метою діяльності кооперативу є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативу на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, а також забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізації власниками квартир та нежитлових приміщень будинку своїх прав на володіння, користування та розпорядження об`єктами будинку, що перебувають у спільній власності членів Кооперативу; належного отримання мешканцями будинку житлово-комунальних послуг; виконання власниками квартир, жилих і нежилих приміщень будинку вимог "Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій", затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005 року №76 (далі - Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій), Житлового кодексу Української РСР, Закону України "Про кооперацію".

Згідно із п.50 Статуту у редакції 1999 року замість загальних зборів членів кооперативу можуть бути скликані збори уповноважених. Уповноважені обираються загальними зборами членів кооперативу по одному від п`яти членів кооперативу строком на два роки.

Згідно із протоколом загальних зборів членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" №1-2011 від 27.04.2011 затверджено список уповноважених членів ЖБК в кількості 22 наступних осіб: ОСОБА_17 (кв.396), ОСОБА_13 (кв. 397), ОСОБА_29 (кв. 400), ОСОБА_30 (кв.404), ОСОБА_11 (кв.412), ОСОБА_31 (кв.415), ОСОБА_14 (кв. 420), ОСОБА_18 (кв. 421), ОСОБА_19 (кв. 426), ОСОБА_20 (кв, 432), ОСОБА_32 (кв. 436), ОСОБА_21 (кв. 437), ОСОБА_22 (кв. 444), ОСОБА_23 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_33 (кв. 451), ОСОБА_24 (кв. 458), ОСОБА_34 (кв. 461), ОСОБА_35 (кв. 468), ОСОБА_25 (кв. 470), ОСОБА_26 (кв. 473), ОСОБА_27 (кв. 476), ОСОБА_28 (кв. 477).

У відповідності до наданого позивачем списку уповноважених членів ЖБК станом на 25.09.2020 (який як зазначено позивачем надано відповідачем на запит позивача) кількість уповноважених осіб - 18.

Пунктом 9.1 Статуту передбачено, що органами управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу, збори уповноважених членів кооперативу і правління кооперативу. Загальні збори членів кооперативу є вищим органом кооперативу.

Замість загальних зборів членів кооперативу можуть бути скликані Збори уповноважених. Уповноважені обираються та звільняються загальними зборами по одному уповноваженому від 5 членів кооперативу, та мають право представляти інтереси членів кооперативу на зборах без довіреностей. Перелік уповноважених членів кооперативу, порядок діяльності Зборів уповноважених утверджуються Загальними зборами членів Кооперативу.

Збори уповноважених вирішують ті ж питання, що і Загальні збори членів і Кооперативу, крім вказаних у підпунктах 9.2.1., 9.2.5. - 9.2.6., 9.2.9. - 9.2.10., 9.2.15. - 9.2.17. пункту 9.2 та розділу 10 цього Статуту (п.9.2. Статуту).

Згідно із п.9.6. Статуту Загальні збори (Збори уповноважених) членів Кооперативу скликаються Правлінням за необхідністю, але не менше ніж один раз на рік. Про дату, місце, час проведення та порядок денний Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу, члени Кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення шляхом розміщення оголошень у відведених для цього місцях будинку Кооперативу, або шляхом відправлення повідомлення про збори на електронну адресу члена (уповноваженого члена) Кооперативу.

Відповідно до п.9.7. позачергові збори скликаються на вимогу не менше 1/3 загальної кількості членів (уповноважених членів) Кооперативу, або на вимогу Правління Кооперативу, або ревізійної комісії. Позачергові Загальні збори (Збори уповноважених) членів Кооперативу повинні бути скликані протягом 20 днів з дня надходження такої вимоги. У разі незабезпечення Правлінням (Головою) Кооперативу скликання позачергових Загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу вони можуть бути скликані особами, які вимагали їх скликання, протягом наступних 20 днів.

Загальні збори членів Кооперативу правомочні вирішувати питання, якщо на них присутні більше половини його членів, а збори уповноважених - за наявності не менше двох третин уповноважених (п.9.8. Статуту).

Згідно із пп.9.8.1. п.9.8. Статуту рішення Загальних зборів членів Кооперативу (Зборів уповноважених) приймаються простою більшістю, а рішення про прийняття Статуту Кооперативу, про внесення змін до статуту Кооперативу, прийняття до кооперативу та виключення з Кооперативу, про реорганізацію та ліквідацію Кооперативу вважаються прийнятими, якщо за нього проголосувало не менше як 75 (сімдесят п`ять) відсотків присутніх на зборах членів Кооперативу (уповноважених членів). Після прийняття загальними зборами (зборами уповноважених) членів Кооперативу рішення щодо прийняття Статуту Кооперативу або про внесення змін до статуту Кооперативу, Статут Кооперативу або зміни до Статуту Кооперативу підлягають державній реєстрації у відповідних органах державної влади

Відповідно до пп.6.1.3 п. 6.1 Статуту член кооперативу має право брати участь у прийнятті рішень Загальних зборів членів кооперативу, як особисто, так і через свого представника за дорученням.

Згідно із свідоцтва про право власності від 21.02.2002 зареєстрованого в реєстрі за №764 та договору дарування частини квартири від 21.02.2002, зареєстрованого в реєстрі за №766, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 та членом ЖБК ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ".

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

Частиною 1 статті 94 ГК України передбачено, що кооперативи як добровільні об`єднання громадян з метою спільного вирішення ними економічних, соціально-побутових та інших питань можуть створюватися у різних галузях (виробничі, споживчі, житлові тощо). Діяльність різних видів кооперативів регулюється законом.

Правові, організаційні, економічні та соціальні основи функціонування кооперації в Україні визначені Законом України "Про кооперацію".

Кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування (стаття 2 Закону України "Про кооперацію").

Статтею 4 Закону України "Про кооперацію" визначено, що кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Статтею 12 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що до основних прав члена кооперативу відносяться, зокрема, право на участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління кооперативом.

Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов`язки його членів.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 24.04.2019 у справі №509/577/18, від 17.12.2019 у справі №904/4887/18 вказала, що члени обслуговуючого кооперативу незалежно від напряму його діяльності є носіями корпоративних прав, а відносини між його членами та кооперативом, які пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, є корпоративними.

Статтею 167 ГК України визначено, що корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під час розгляду корпоративних спорів про визнання недійсними рішень загальних зборів юридичної особи, господарські суди мають враховувати, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень.

Підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів можуть бути: порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення акціонера (учасника) можливості взяти участь у загальних зборах; порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) рішенням загальних зборів.

Безумовною підставою для визнання недійсними рішень загальних зборів у зв`язку з прямою вказівкою закону є: прийняття загальними зборами рішення за відсутності кворуму для проведення загальних зборів чи прийняття рішення; прийняття загальними зборами рішень з питань, не включених до порядку денного загальних зборів товариства; прийняття загальними зборами рішення про зміну статутного капіталу товариства, якщо не дотримано процедури надання акціонерам (учасникам) відповідної інформації.

У відповідності до ч.1-5 ст.15 Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження статуту кооперативу та внесення до нього змін, прийняття інших рішень, що стосуються діяльності кооперативу; утворення органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, інших органів кооперативу; заслуховування звітів його органів управління і органів контролю; затвердження порядку розподілу доходу кооперативу; визначення розмірів вступного і членського внесків та паїв; визначення розмірів, порядку формування та використання фондів кооперативу; визначення розмірів оплати праці голови правління, голови ревізійної комісії (ревізора), а також кошторису на утримання апарату органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу; затвердження річного звіту і балансу кооперативу; затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства; прийняття рішень щодо володіння, користування та розпорядження майном; утворення спеціальних комісій із залученням як консультантів найманих працівників; прийняття рішень про вступ кооперативу до кооперативних об`єднань; прийняття рішень про реорганізацію або ліквідацію кооперативу.

Рішенням загальних зборів членів кооперативу до компетенції загальних зборів можуть бути віднесені інші питання діяльності кооперативу.

Чергові загальні збори членів кооперативу скликаються правлінням або головою кооперативу у разі потреби, але не рідше одного разу на рік.

Про дату, місце, час проведення та порядок денний загальних зборів члени кооперативу повинні бути повідомлені не пізніше ніж за 10 днів до визначеного строку їх проведення.

Водночас, управління кооперативом може замість загальних зборів здійснювати такий орган як збори уповноважених.

Частиною 8 статті 15 Закону України "Про кооперацію" у разі коли з організаційних причин (через територіальне розміщення чи значну чисельність членів кооперативу) проведення загальних зборів членів кооперативу неможливе, статутом кооперативу може бути передбачено скликання зборів уповноважених кооперативу. Кількість членів кооперативу, які мають право делегувати уповноважених, та порядок делегування уповноважених для участі у зборах уповноважених визначаються статутом кооперативу.

Згідно із ч.10 ст.15 Закону України "Про кооперацію" кожний член кооперативу чи уповноважений кооперативу має один голос, і це право не може бути передано іншій особі.

Верховний Суд у постанові від 23 червня 2021 року у справі №910/4201/20 зазначив, що положення про загальні збори членів кооперативу і збори уповноважених містяться в ст. 15 Закону "Про кооперацію", яка має назву "Вищий орган управління кооперативу". Таким чином, збори уповноважених не є окремим органом управління, ці збори проводяться замість загальних зборів, коли через велику кількість членів чи інші обставини провести загальні збори неможливо, мають таку саму компетенцію як і загальні збори. Порядок обрання уповноважених має бути визначений статутом кооперативу.

Відмінність між цими двома органами полягає у тому, що: (1) у загальних зборах з правом голосу мають право брати участь лише члени кооперативу, а у зборах уповноважених - лише уповноважені; (2) різними є правила визначення кворуму: кворум загальних зборів становить половина від загальної кількості членів кооперативу, а зборів уповноважених - 2/3 від загальної кількості уповноважених.

Виходячи з наведених норм Закону та Статуту уповноважена особа не є представником конкретних членів кооперативу, а обрана всіма членами, відповідно її присутність на загальних зборах членів кооперативу не може бути зарахована як представництво певної кількості конкретних членів. Уповноважена особа на загальних зборах членів кооперативу представляє лише себе і має один голос, оскільки , як зазначалося вище, у загальних зборах з правом голосу мають право брати участь лише члени кооперативу.

При цьому Закон та Статут не містять застережень з приводу того, що наявність уповноважених представників позбавляє члена кооперативу права брати участь в загальних зборах (зборах уповноважених) членів кооперативу особисто. Така норма означає, що член кооперативу (не уповноважений) може бути присутнім на зборах уповноважених, але його голос не може бути врахований при визначенні кворуму чи голосуванні. І навпаки, будь-який член кооперативу (як обраний, так і не обраний уповноваженим) може брати участь у загальних зборах членів кооперативу і мати при цьому один голос (тобто він реєструється і голосує як звичайний член кооперативу).

Вимоги статті 15 Закону України "Про кооперацію" та 9.6. Статуту у редакції від 2016 року (у редакції станом на час проведення спірних зборів уповноважених), обумовлюють обов`язок повідомлення членів кооперативу про дату, місце, час проведення загальних зборів та порядок денний загальних зборів (Зборів уповноважених) членів Кооперативу.

Порядок обрання уповноважених членів ЖБК визначений п.50 Статуту (у редакції 1999 року, що діяла станом на затвердження протоколом №1-2011 від 27.04.2011 списку уповноважених членів ЖБК) та Пунктом 9.1 Статуту у редакції від 2016 року.

Суд зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивача було повідомлено про проведення 20.03.2021 загальних зборів уповноважених членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ".

Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження обрання членами Кооперативу уповноважених після закінчення строку, встановленого п.50 Статуту, у редакції 1999 року, що діяла станом на затвердження згідно із протоколом №1-2011 від 27.04.2011 переліку уповноважених членів ЖБК.

Відповідач доказів на підтвердження повідомлення позивача про збори уповноважених членів ЖБК від 20.03.2021 та затвердження переліку уповноважених членів ЖБК у матеріли справи не надав.

Разом з тим, статтею 55 Конституції України встановлено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно частин 1, 2 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Частиною 2 статті 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до статті 5 ГПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Виходячи з системного аналізу ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.20 Господарського кодексу України та ст.4 Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

При цьому, позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу (частина 3 статті 45 ГПК).

При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.

Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (правові висновки наведено у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Отже, відсутність права та охоронюваного законом інтересу у позивача або недоведеність факту його порушення, а також невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам є підставою для відмови у позові.

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №756/12113/16-ц судом висловлено правову позицію про те, що підставою для пред`явлення позову про визнання зборів недійсними є наявність не лише порушення норм закону під час їх проведення, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Слід зазначити, що позивач не навів обґрунтувань та не довів яким саме чином прийняті рішення, зокрема, про затвердження звіту правління за 2020 рік та звіту ревізійної комісії; про введення в штатний розпис працівників посади "виконавчий директор"; затвердження посадової інструкції та кандидатури виконавчого директора; затвердження фінансового плану на 2021 рік; прийняття в члени ЖБК; обрання складу правління; затвердження списку уповноважених; заборона видавати копії документів ЖБК загального користування, порушують права позивача.

Не зазначено також позивачем чи призвело до будь-яких обмежень затвердження фінансового плану на 2021 рік, зокрема в частині встановлення суми внесків з 01.04.2021, поповнення ремонтного, фонду витрат.

У контексті обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд зазначає, що визначений частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України перелік способів захисту порушених цивільних прав та інтересів не є вичерпним.

Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондуються зі статтею 20 Господарського кодексу України, визначено способи захисту прав та інтересів, одним з яких є визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси, зокрема, суб`єкта господарювання (ч.2 ст.20 ГК України).

Спір у цій справі є спором у відносинах між членом ЖБК та кооперативом, які пов`язані зі діяльністю та управлінням такої юридичної особи.

Як зазначалося судом вище, у відповідності до приписів Закону України "Про кооперацію" вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. У розумінні наведеного Закону питання щодо діяльності кооперативу, які належать до компетенції загальних зборів вирішуються на зборах членів кооперативу (збори уповноважених) та приймаються у формі рішень загальних зборів членів кооперативу (зборів уповноважених).

За своєю правовою природою рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) є актом ненормативного характеру (індивідуальним актом), тобто офіційно письмовим документом, що породжує певні правові наслідки, які спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин. Підставами для визнання правових актів індивідуальної дії (ненормативних актів) незаконними (недійсними) є невідповідність їх вимогам чинного на час їх видання (затвердження) законодавства.

Водночас суд зазначає, що такого способу захисту як скасування та/або визнання недійсним протоколу загальних зборів суб`єкта господарювання ні цивільне, ні господарське законодавство не передбачає.

Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 17 червня 2021 року у справі №910/2478/20.

Відповідно до сталої судової практики у судовому порядку недійсним може бути визнане саме рішення загальних зборів учасників (акціонерів, членів, засновників) юридичної особи, а не протокол загальних зборів, оскільки протокол є документом, який фіксує лише факт прийняття рішення загальними зборами і не є актом в розумінні статті 20 Господарського кодексу України, про що правильно зазначив місцевий господарський суд.

Проте, позивач, звертаючись до господарського суду з цим позовом заявив вимогу саме про визнання недійсним протоколу зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021 в частині, що є неналежним способом захисту порушених на думку позивача його прав та інтересів як члена ЖБК.

Такий спосіб захисту порушених прав та/або інтересів не узгоджується (не передбачено) ні з частиною другою статті 20 Господарського кодексу України, ні з частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України, ні з Законом України "Про кооперацію".

За наведеного вище, оскільки позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушених позивача у задоволенні вимоги про визнання недійсним в частині протоколу зборів уповноважених представників членів ЖБК слід відмовити.

Вимога позивача про визнання неправомочними зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021 є вимогою про встановлення юридичного факту, який може встановлюватися лише як елемент оцінки фактичних обставин справи при розгляді господарськими судами спору про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Оскільки вимога щодо встановлення певних фактів, не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, позаяк до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимоги про визнання неправомочними зборів уповноважених представників членів ЖБК "МИСТЕЦТВОЗНАВЕЦЬ" від 20.03.2021, як такої, що не відповідає встановленим законодавством способам захисту порушених прав.

Приписами ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд зазначає, що у п. 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 "Справа "Серявін та інші проти України"" (Заява № 4909/04) зазначено, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", №37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Окрім того, господарський суд, при вирішенні даного спору враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позовних вимог відмовлено питання щодо розподілу витрат судового збору не вирішується.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано: 12.07.2022.

Суддя С. О. Турчин