ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 Справа № 917/1830/21

за позовною заявою Іноземного підприємства «ЮНАЙТЕД МЕДІА ГРУП» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 146, ідентифікаційний код 32855322)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕМА-ЦЕНТР» (місцезнаходження: 36002, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд.60А, ідентифікаційний код 33835003)

про стягнення 2 079 713,07 грн

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін:

від позивача: Дешевий О.А., док. в справі

від відповідача: не з`явився

Іноземне підприємство «ЮНАЙТЕД МЕДІА ГРУП» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕМА-ЦЕНТР» про стягнення 2 079 713,07 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 02/06/20 від 02.06.2020 р., в тому числі: сума заборгованості по поверненню поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 867 100,00 грн. за Договором; 3% річних у розмірі 26 855,55 грн. станом на 22.11.2021р.; пеня згідно п.4.2 Договору за прострочення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого п. 3.1 Договору, в розмірі 144 457,27 грн. станом на 22.11.2021 р.; сума інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 41 300,25 грн.

Ухвалою від 29.11.2021р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 16.12.21.

Відповідач подав до суду клопотання про проведення врегулювання спору за участю судді.

Ухвалою від 16.12.2021р. суд постановив відкласти підготовче засідання на 13.01.22, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

13.01.22 від позивача надійшли заперечення на клопотання відповідача про проведення врегулювання спору за участю судді.

У судовому засіданні 13.01.2021 суд розглянув клопотання відповідача про врегулювання спору за участі судді та вирішив відмовити в його задоволенні, про що зазначено в ухвалі від 13.01.22.

Ухвалою від 13.01.2022р. суд постановив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 10.02.22, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

Від відповідача до суду відзив на позов не надходив.

Інші заяви по суті справи від сторін до суду не надходили.

Судом враховано, що сторони не повідомляли суд про наявність заяв і клопотань, необхідність вчинення дій, що передбачені у підготовчому провадженні.

Перелік дій, які має здійснити суд під час підготовчого засідання, визначено ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

У підготовчому засіданні, 10.02.2022р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 10.02.2022 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1830/22, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 01.03.2022.

Розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 08.06.2022 відкладено розгляд справи на 30.06.2022.

В судовому засіданні 30.06.22 суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, з`ясував обставини, на які посилаються учасники справи, дослідив докази, якими вони обгрунтовуються, після чого суд перейшов до судових дебатів.

Позивачем позовні вимоги підтримані в повному обсязі.

Представники відповідача у судове засідання 30.06.21 р. не з`явились.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що про обізнаність відповідача про розгляд справи по суті свідчить факт подання його представником клопотання про відкладення розгляду справи по суті у зв"язку із його зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Водночас, суд, розглянувши вказане клопотання, зазначає наступне.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно із ч. 2 ст. 195 ГПК України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Слід вказати, що задоволення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи призведе до невиправданого затягування судового процесу, суперечитиме завданню господарського судочинства, порушуватиме уже зазначений вище принцип розумності процесуальних строків, а також принципи змагальності, пропорційності та рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

Суд створив усі можливості учасникам справи для висловлення своїх доводів і заперечень, повідомлення усіх відомих їх обставин та подання усіх можливих доказів, вирішив усі подані клопотання, а також виконав решта завдань підготовчого провадження. Зазначене стало підставою для того, що ухвалою від 10.02.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Сторонам у даній справі було надано достатньо часу висловити свою позицію у справі, в т. ч. письмово, та реалізувати права надані їм чинним процесуальним законодавством України, що вбачається з ухвал суду, що містяться в матеріалах справи.

Враховуючи достатність документів наявних у матеріалах справи № 917/1830/21 для вирішення спору по суті, суд не вважає відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Зважаючи на те, що явка представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи по суті.

Небажання сторони реалізувати її процесуальні права не позбавляє суд обов`язку здійснити справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Інші підстави для відкладення розгляду справи, визначені ч. 2 ст. 202 ГПК України також відсутні.

Зважаючи на викладене вище, суд відмовляє у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи.

Як зазначено вище, від відповідача відзив на позов не надійшов.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи.

Крім того, суд враховує, що пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справ упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейського суду з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суд з прав людини від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України).

Водночас, необґрунтоване відкладення розгляду справи призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що може призвести до порушення положень ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи і те, що явка повноважного представника відповідача не визнавалась судом обов`язковою ухвалами суду у даній справі, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/1830/22.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 30.06.21р. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

02.06.2020 року між Іноземним підприємством «ЮНАЙТЕД МЕДІА ГРУП» (надалі - Позивач або Сторона 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІНЕМА-ЦЕНТР» (надалі - Відповідач або Сторона 2) було укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги №02/06/20 (надалі - Договір).

У відповідності до п. 1.1 Договору, Сторона 1 (Позивач) надає Стороні 2 (Відповідач) поворотну фінансову допомогу, а Сторона 2 зобов`язується повернути надані Стороною 1 грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором.

Згідно з п. 2.1. Договору, поворотна фінансова допомога надається Стороною 1 в національній валюті України у сумі 2 000 000,00 (Два мільйони) гривень.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору, поворотна фінансова допомога на вимогу Сторони 2 може надаватись частинами.

Згідно з п. 2.3. Договору, поворотна фінансова допомога надається за вимогою Сторони 2 шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Сторони 2. При цьому вимога про надання поворотної фінансової допомоги може бути виражена Стороною 2 будь-яким чином та в будь-якій формі, що є прийнятною для обох Сторін (письмово, факсом, електронною поштою, усно тощо).

Відповідно до п. 3.1. Договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше « 01» червня 2021 р. у розмірі фактично отриманої суми.

Згідно з п. 3.2. Договору, Сторона 2 має право повертати фінансову допомогу частинами, а також має право повернути її достроково.

Відповідно до 3.3. Договору, повернення грошових коштів проводиться шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок Сторони 1, до каси або іншим способом, узгодженим Сторонами.

Згідно з п. 4.2 Договору, за порушення Стороною 2 строку повернення поворотної фінансової допомоги, за відповідною письмовою вимогою Сторони 1, Сторона 2 зобов`язана сплатити Стороні 1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми поворотної фінансової допомоги, за кожний календарний день прострочення.

Відповідно до п. 8.1. Договору, цей Договір є укладеним з моменту підписання його Сторонами та діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Позивач вказує, що 02.06.2020 р. на виконання досягнутих договірних домовленостей, Позивач надав Відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 807 100.00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 02.06.2020р. на суму у розмірі 1 867 100,00 грн.

Також позивач стверджує, що враховуючи те, що Позивачем 02.06.2020 р. було надано Відповідачу поворотну фінансову допомогу, у останнього виникло зобов`язання в силу договірних відносин, повернути фінансову допомогу у строк не пізніше 01.06.2021 р. Проте, станом на 02.06.2021 р., Відповідач всупереч взятим на себе договірним зобов`язанням, надану Позивачем 02.06.2020 р. поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 867 100,00 грн. не повернув, чим грубо порушив договірні умови, внаслідок чого, у Відповідача перед Позивачем і утворилася заборгованість у розмірі 1 867 100,00 грн.

29.10.2021 р. Позивач звернувся до Відповідача з Претензією № 29/10 за Договором про надання поворотної фінансової допомоги № 02/06/20 від 02.06.2020 р., у якій вимагав у термін 7 (сім) календарних днів сплатити на користь Позивача суму 2 037 108,41 грн. за Договором, в тому числі (згідно доданого розрахунку станом на 29.10.2021р.):

- заборгованість по поверненню поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 867 100,0 грн. за Договором;

- 3% річних у розмірі 23 019,04 грн. станом на 29.10.2021 р.;

- пеню згідно п.4.2 Договору за прострочення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого п. 3.1 Договору, в розмірі 122 717,07 грн. станом на 29.10.2021 р.;

- суму інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 24 272,30 грн.

01.11.2021 р. Відповідач отримав Претензію від 29.10.2021 р., що підтверджується роздруківкою за тренінг номером 145, яким було направлено Претензію.

Однак, за твердженням позивача, станом на дату підписання цієї позовної заяви, викладену у Претензії від 29.10.2021 р. вимогу не виконав та надану Позивачем поворотну фінансову допомогу не повернув і не сплатив на користь Позивача штрафні санкції, чим порушив договірні зобов`язання, передбачені Договором про надання поворотної фінансової допомоги №02/06/20 від 02.06.2020 р.

При цьому позивач повідомив суд, що між ним та Відповідачем не укладалися жодні додаткові угоди та/або будь-які інші документи, якими би були перенесені строки повернення наданої Позивачем Відповідач) поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 867 100,00 грн.

Оскільки в порушення зобов`язань зі сплати коштів отриманих у якості поворотної Фінансової допомоги на загальну суму 1 867 100,00 грн. відповідачем кошти повернуті не були, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 1 867 100,00 грн. заборгованості.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача такі нарахування:

- пеню згідно з п. 4.2 Договору, за прострочення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого п. 3.1 Договору, яка становить суму у розмірі 144 457,27 грн. (сто сорок чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім грн. 27 кой.);

- суму інфляційного збільшення заборгованості, вирахувану із застосуванням індексу інфляції (за даними державного комітету статистики України, надрукованими в газеті «Урядовий кур`єр»). Сума інфляційного збільшення заборгованості, розрахована за весь період прострочення з 02.06.2021 року по 22.11.2021 року включно, та становить суму у розмірі 41 300,25 грн. (сорок одна тисяча триста грн. 25 коп.);

- 3% річних від прострочених сум за період з 02.06.2021 року по 22.11.2021 року включно, що складає суму у розмірі 26 855,55 грн.

Як зазначено вище, відповідач відзив не надав.

При прийнятті рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Виходячи з правового характеру договір поворотної фінансової допомоги є договором позики.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.06.2020 р. на виконання досягнутих договірних домовленостей, Позивач надав Відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 1 807 100.00 грн. шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 54 від 02.06.2020р. на суму у розмірі 1 867 100,00 грн.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до п. 3.1. Договору, поворотна фінансова допомога підлягає поверненню не пізніше « 01» червня 2021 р. у розмірі фактично отриманої суми.

Положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не подав, а матеріали справи не містять доказів повернення позивачу поворотної фінансової допомоги в сумі 1 867 100,00 грн.

При цьому, судом встановлено, що з огляду на положення п.3.1.Договору строк виконання відповідачем зобов"язання по поверненню отриманої поворотної фінансової допомоги є таким, що настав не пізніше 01.06.2021 р.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1 867 100,00 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо суми пені.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 4.2 договору, за порушення Стороною 2 строку повернення поворотної фінансової допомоги, за відповідною письмовою вимогою Сторони 1, Сторона 2 зобов`язана сплатити Стороні 1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми поворотної фінансової допомоги, за кожний календарний день прострочення.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення фінансової допомоги, позивачем останньому нараховано пеню у розмірі 144 457,27 грн за період з 02.06.2021 по 22.11.2021.

Матеріалами справи встановлено, що строк виконання зобов`язання щодо повернення фінансової допомоги є таким, що настав 01.06.2021 р., відповідно прострочення платежу починається з 02.06.2021.

Суд перевіривши розрахунок пені, зазначає що він є правильним, тому приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені у розмірі 144 457,27грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача суми інфляційного збільшення заборгованості за період прострочення з 02.06.2021 року по 22.11.2021 року включно, що становить 41 300,25 грн., а також 3% річних від прострочених сум за період з 02.06.2021 року по 22.11.2021 року включно, що складає суму у розмірі 26 855,55 грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 26 855,55 грн. та інфляційних втрат у розмірі 41 300,25 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені обставини справи у їх сукупності, положення законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позову повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 2 079 713,07 грн. заборгованості за договором про надання поворотної фінансової допомоги № 02/06/20 від 02.06.2020 р., в тому числі: сума заборгованості по поверненню поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 867 100,00 грн. за Договором; 3% річних у розмірі 26 855,55 грн. станом на 22.11.2021р.; пеня згідно п.4.2 Договору за прострочення строку повернення поворотної фінансової допомоги, передбаченого п. 3.1 Договору, в розмірі 144 457,27 грн. станом на 22.11.2021 р.; сума інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 41 300,25 грн.

Згідно з ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, в зв`язку із задоволенням позову.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІНЕМА-ЦЕНТР» (місцезнаходження: 36002, Полтавська обл., м. Полтава, вул. Європейська, буд.60А, ідентифікаційний код 33835003) на користь Іноземного підприємства «ЮНАЙТЕД МЕДІА ГРУП» (місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Жилянська, 146, ідентифікаційний код 32855322) суму заборгованості по поверненню поворотної фінансової допомоги у розмірі 1 867 100,00 грн.; 3% річних у розмірі 26 855,55 грн.; пеню в розмірі 144 457,27 грн.; суму інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 41 300,25 грн. та 31 195,70 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 07.07.22

Суддя Киричук О.А.