РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.07.2022Справа № 910/21826/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради та Комунального підприємства «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО КАРД»

про стягнення 10 790,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Шепетівської окружної прокуратури (надалі - «Прокурор») в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради та Комунального підприємства «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» (надалі - КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради») звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО КАРД» (надалі - ТОВ «МОТТО КАРД») про стягнення 10 790,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок визнання недійсною додаткової угоди №1 від 31.01.2019 до договору поставки №МК-000104 від 28.12.2018, позивачем 2 були надмірно сплачені на користь відповідача грошові кошти у розмірі 10 790,00 грн., які заявлені прокурором до стягнення у даній справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.01.2022 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, позивачам та прокурору надано строк для подання відповіді на відзив.

Вказану ухвалу отримано ТОВ «МОТТО КАРД» 17.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №874, проте відзив на позов відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

28.12.2018 між ТОВ «МОТТО КАРД» (постачальник) та КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» (покупець) було укладено договір поставки №МК-000104 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник бере на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар (ДК 021:2015 - 09130000-9 - Нафта і дистиляти) у кількості відповідно до специфікації (додаток до договору), а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Пунктом 1.2 Договору передбачено найменування товару та кількість: 09134220-5 Дизельне паливо (EN 590) - ДП-Євро - 5 - 15 000,00 літрів.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна за 1 літр товару: дизельне паливо Є - 5 - 25,14 грн.

Додатковою угодою №1 до Договору від 31.01.2019 сторони дійшли згоди внести зміни, зокрема в п. 1.2 та 3.1 договору та виклали їх в наступних редакціях: п. 1.2 найменування товару та кількість: 09134220-5 Дизельне паливо (EN 590) - ДП-Євро - 5 - 14 101,865 літрів; п. 3.1 ціна за 1 літр товару: дизельне паливо Є - 5 26,80 грн.

Додатковою угодою №2 до Договору від 31.12.2019 сторонами внесено зміни, зокрема, в п. 1.2 Договору та викладено його в наступній редакції: найменування товару та кількість: 09134220-5 Дизельне паливо (EN 590) - ДП-Євро - 5 - 7 000 літрів;

На виконання умов Договору, ТОВ «МОТТО КАРД» поставлено, а КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» прийнято товар (Дизельне паливо Євро5) у кількості 7 000,00 літрів, на загальну суму 186 770,00 грн., що підтверджується видатковими накладними №16 від 03.01.2018, №283 від 22.04.2019, №1703 від 17.07.2019, №Т00003514 від 09.10.2019, №167 від 28.01.2019, №2433 від 28.08.2019 та №0000198 від 14.04.2021.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, що внаслідок визнання за рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.01.2021 у справі №924/1226/19 недійсною додаткової угоди №1 до Договору від 31.01.2019, КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» були надмірно сплачені на користь відповідача грошові кошти у розмірі 10 790,00 грн.

Договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріалами справи (видаткові накладні №16 від 03.01.2018, №283 від 22.04.2019, №1703 від 17.07.2019, №Т00003514 від 09.10.2019, №167 від 28.01.2019, №2433 від 28.08.2019 та №0000198 від 14.04.2021) підтверджується передача відповідачем та прийняття КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» дизельного палива на підставі Договору у кількості 7 000,00 літрів, на загальну суму 186 770,00 грн.

За твердженням прокурора, КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» повністю оплачено ТОВ «МОТТО КАРД» отриманий на підставі Договору товар у загальному розмірі 186 770,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Із змісту рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.01.2021 у справі №924/1226/19 вбачається, що судом встановлено факт недійсності додаткової угоди №1 від 31.01.2019 до Договору.

У відповідності до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип Верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили і не підлягають доведенню в іншій справі.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Таким чином, обставини, встановлені у господарській справі №924/1226/19, мають преюдиційне значення та не підлягають повторному доведенню.

Отже, вказаним рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт недійсності додаткової угоди №1 від 31.01.2019 до Договору, а відтак, в даному випадку, під час спірних правовідносин діяли умови викладені в п. 3.1 Договору в його первісній редакції, а саме: ціна за 1 літр товару: дизельне паливо Є - 5 - 25,14 грн.

Таким чином, за поставлений відповідачем позивачу 2 товар було сплачено більшу суму, ніж передбачено умовами Договору, замість 175 980,00 грн. (7 000*25,14), сплачено - 186 770,00 грн., що на 10 790,00 грн. більше.

Суд відзначає, що предметом Договору є Дизельне паливо Євро5 у кількості 7 000,00 літрів, яке і було поставлено відповідачем позивачу 2, тобто ТОВ «МОТТО КАРД» своє зобов`язання в частині передачі дизельного палива у кількості 7 000,00 літрів виконало належним чином та в повному обсязі, а відтак хибними є твердження прокурора про недопоставку товару у кількості 429,20 літрів.

Також, судом досліджено умови Договору щодо оплати товару та встановлено, що відповідно до умов його п. 4.1 оплата здійснюється за фактично отриманий товар (скетч-картки або талони) протягом 5-ти банківських днів від дати отримання видаткової накладної покупцем, на підставі договору з специфікацією.

Отже, отримавши від ТОВ «МОТТО КАРД» дизельне паливо у кількості 7 000,00 літрів, КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» на підставі досягнутих домовленостей, керуючись умовами, зокрема, додаткової угоди №1 від 31.01.2019 до Договору оплатило його вартість у загальному розмірі 186 770,00 грн., разом з тим, за рішенням суду додаткову угоду, яка встановлювала ціну за одиницю товару більшу наіж було передбачено умовами основного договору, визнано недійсною, тобто правова підстава для сплати 10 790,00 грн. відпала і фактично така сума сплачена відповідачу безпідставно, не на виконання будь-яких домовленостей між сторонами Договору.

Тобто, на переконання суду, в даному випадку, має місце сплата грошових коштів у розмірі 10 790,00 грн. без правової підстави, оскільки правова підстава (додаткова угода №1 від 31.01.2019) на якій було сплачено такі кошти відпала, внаслідок визнання правочину недійсним.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

За приписами частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Таким чином, застосування статті 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі № 6-88цс13, від 02.09.2014 у справі № 910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі № 910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.03.2018 у справі №904/5844/17.

Положення глави 83 застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз вказаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов`язань породжують такі юридичні факти: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України.

В даному випадку, судом встановлено, що позивачем 2 було перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі більшому ніж передбачено умовами Договору в результаті визнання додаткової угоди, яка встановлювала більшу ціну за одиницю товару, недійсною.

При цьому, додаткова угода №2 від 31.12.2019 до Договору недійсною не визнавалась, підстави вважати таку додаткову угоду нікчемною у суду відсутні з огляду на те, що вона укладено з дотриманням нормам чинного законодавства, а її умовами передбачено, зокрема, поставку товару саме у кількості 7 000,00 літрів, відтак зобов`язання сторін мали виконуватись саме з урахуванням додаткової угоди №2 від 31.12.2019.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як унормовано приписами частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані, зокрема: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Згідно з приписами частини першої статті 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд відзначає, що в матеріалах справи не міститься доказів існування будь-яких правових підстав для сплати позивачем відповідачу 2 грошових коштів у розмірі 10 790,00 грн.

Враховуючи, що у зв`язку з поставкою відповідачем позивачу 2 товару на загальну суму 175 980,00 грн. КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» сплатив 186 770,00 грн., то суд дійшов висновку, що грошові кошти у розмірі 10 790,00 грн. набуті ТОВ «МОТТО КАРД» без достатньої правової підстави у розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, а відтак відповідач зобов`язаний повернути позивачу 2 безпідставно отримані кошти у сумі 10 790,00 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 2 безпідставно одержані грошові кошти у розмірі 10 790,00 грн.

Стосовно правомірності звернення прокурора з даним позовом в інтересах держави суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Частиною 1 статті 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України).

У рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 р. у справі № 1-1/99 зазначено, що інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств. Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

В даному випадку, прокурор перед поданням позову звернувся до позивачів з листом №54-4333вих-21 від 23.07.2021, в якому просив вжити заходи щодо стягнення з ТОВ «МОТТО КАРД» надміру сплачених коштів у розмірі 10 790,00 грн. і отримав відповідь від Шепетівської міської ради (лист №01-13/3606 від 18.10.2021) про те, що в результаті звернення до ТОВ «МОТТО КАРД» з пропозицією повернення безпідставно отриманих коштів останнім суму у розмірі 10 790,00 грн. сплачено не було, а у зв`язку з тим що бюджетом Шепетівської міської ради не передбачено витрати на сплату судового збору, остання просила прокурора самостійно вжити заходів представницького характеру. Також, прокурор отримав відповідь від КП «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» (лист №222 від 01.09.2021), в якій останнє повідомило прокурора про те, що не вживало та не вживатиме заходів щодо повернення коштів оскільки вважає, що додаткова угода №1 від 31.01.2019 укладена правомірно, згідно норм чинного законодавства.

Отже, з матеріалів справи вбачається, що подання даного позову саме прокурором було зумовлене порушенням вимог чинного законодавства під час використання бюджетних коштів, з огляду на що Керівник Шепетівської окружної прокуратури правомірно звернувся до суду з даною позовною заявою для захисту інтересів держави в особі Шепетівської міської ради та Комунального підприємства «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради», оскільки останніми захист цих інтересів не здійснювався.

Враховуючи викладене, на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Шепетівської міської ради та Комунального підприємства «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО КАРД» (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, будинок 1/27, офіс 105; ідентифікаційний код 39711536) на користь Комунального підприємства «Шепетівське ремонтно-експлуатаційне підприємство Шепетівської міської ради» (30400, Хмельницька обл., м. Шепетівка, вул. Судилківська, будинок 57; ідентифікаційний код 35479108) заборгованість у розмірі 10 790 (десять тисяч сімсот дев`яносто) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МОТТО КАРД» (01042, м. Київ, бульвар Марії Приймаченко, будинок 1/27, офіс 105; ідентифікаційний код 39711536) на користь Хмельницької обласної прокуратури (29000, м. Хмельницький, провулок Військоматський, будинок 3; ідентифікаційний код 02911102) судовий збір у розмірі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий