РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

05.07.2022Справа № 910/3366/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (вул. Ділова, буд. 9А,

м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 21570492)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Систем» (бул. Лесі Українки, буд. 26,

м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 16282325)

про стягнення 100 844, 32 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Айбокс Банк» (далі за текстом - ПрАТ «Айбокс Банк», Позивач, Гарант) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Систем» (далі за текстом - ТОВ «Тех Систем», Відповідач, Принципал) про стягнення суми за банківською гарантією

№ 2478-0518/PRG3v від 14.05.2018 в розмірі 97 499, 70 грн, нарахованих інфляційних втрат - 2 847, 77 грн та 3 % річних - 496, 85 грн, у зв`язку із невиконанням відповідачем договору

№ 286/2/18/22 від 15.05.2018 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби, укладеного з Міністерством оборони України.

В обґрунтування позовних вимог, Позивач зазначає, що ним 14.05.2018 видано Відповідачу, правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тех Систем» (далі за текстом - ТОВ «Тех Систем») банківську гарантію

№ 2478-0518/PRG3v (далі за текстом - Гарантія), відповідно до якої позивач (банк) прийняв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання здійснити Міністерству оборони України (далі за текстом - Бенефіціар, МОУ) платіж в сумі 97 499,70 грн. у випадку настання обставин, які передбачені цією Гарантією, а саме у випадку невиконання (неналежного виконання) Принципалом умов Договору щодо закупівлі обладнання для закладів громадського харчування (лінія самообслуговування на 500 чол.) - договір № 286/2/18/22 від 15.05.2018 (далі за текстом - Договір).

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі № 910/21170/20, зміненим постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 встановлено факт настання гарантійного випадку за банківською гарантією № 2478-0518/PRG3v від 14.05.2018 та стягнуто з AT «Айбокс Банк» на користь МОУ суму банківської гарантії у розмірі 97 499,70 грн.

Позивач зазначає, що ним на виконання зазначеного рішення суду та умов Гарантії 14.12.2021 сплачено МОУ гарантійний платіж у сумі 97 499, 70 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 26145841 від 14.12.2021.

Як вбачається з доводів позивача, останній на підставі статті 569 Цивільного кодексу України має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника (Відповідача) в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, у зв`язку з чим Позивач звертався на адресу Принципала з листом-вимогою щодо виконання зобов`язання за гарантією, однак станом на дату звернення до суду з даним позовом сума гарантійного платежу Відповідачем на користь Позивача не сплачена.

Крім того, враховуючи непогашення Відповідачем існуючої заборгованості в розмірі

97 499, 70 грн, позивачем починаючи з 24.12.2021 по 23.02.2022 додатково нараховано 3 % річних - 496, 85 грн та інфляційні втрати - 2 847, 77 грн.

2. Процесуальні дії у справі

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд вказує, що ухвала суду про відкриття провадження у справі від 05.05.2022 направлялась на офіційну адресу місцезнаходження Відповідача згідно з даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань поштовим повідомленням № 384, однак конверт повернувся на адресу суду не врученим із зазначенням причин: «Фірма не зареєстрована».

Приписами статті 10 України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» закріплено, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Приписами пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) закріплено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами частини 8 статті 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Пунктом 3 резолютивної частини ухвали господарського суду міста Києва від 05.05.2022 у справі № 910/3366/22 встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, однак станом на дату ухвалення даного рішення суду відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14.05.2018 ПрАТ «Айбокс Банк» видало ТОВ «Пролог ЛТД», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Тех Систем» банківську гарантію № 2478-0518/PRG3v, відповідно до умов якої Гарант прийняв на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання заплатити за Принципала МОУ кошти за порушення (невиконання чи неналежного виконання зобов`язання перед Бенефіціаром) але в будь-якому випадку в сумі, що не перевищує 97 499, 70 грн, в якості забезпечення виконання Договору, який буде укладено між Бенефіціаром та Принципалом, згідно витягу із протоколу засідання тендерного комітету МОУ щодо розгляду тендерних пропозицій учасників відкритих торгів на закупівлю обладнання для закладів громадського харчування (39310000-8) (Лінія самообслуговування на 500 чол.) № 75/200/4 від 26.04.2018, відповідно до оголошення

№ UA-2018-04-03-001979-а, опублікованого на веб-порталі Уповноваженого органу.

Згідно з Гарантією Гарант бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Бенефіціару суму, що не перевищує 97 499, 70 грн у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання Принципалом умов Договору протягом 10 робочих днів з дня отримання ним письмової вимоги Бенефіціара відповідно до вимог чинного законодавства України з посиланням на таку гарантію за підписами уповноважених осіб, у якій має зазначатися номер і дата Договору, сума належна до сплати, якщо у вимозі буде вказано, що сума, яку Бенефіціар вимагає сплатити, повинна бути виплачена у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням Принципалом умов договору із зазначенням в чому саме полягає невиконання чи неналежне виконання умов договору.

Строк дії гарантії по 01 лютого 2019 включно.

Як встановлено рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі

№ 910/21170/20, зміненим постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 між МОУ та ТОВ «Тех Систем» укладено Договір від 15.05.2018 № 286/2/18/22 про поставку товарів для державних потреб матеріально-технічних засобів продовольчої служби, а саме: обладнання для закладів громадського харчування (10 ліній самообслуговування на 500 чол.).

15.01.2019 на адресу Позивача надійшла вимога МОУ № 286/6/7046 від 26.12.2018 про перерахування йому 97 499, 70 грн. у зв`язку з настанням гарантійного випадку за банківською Гарантією, а саме: Принципалом несвоєчасно поставлено товар Бенефіціару.

Дану вимогу Банком залишено без виконання оскільки вона не відповідала умовам Гарантії.

Водночас, рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі

№ 910/21170/20, яке змінено постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021, встановлено факт порушення Принципалом умов Договору та стягнуто з ПрАТ «Айбокс банк» на користь МОУ суму банківської гарантії в розмірі 97 499, 70 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи меморіального ордеру № 26145841 від 14.12.2021 позивачем сплачено на користь МОУ кошти в розмірі 97 499, 70 грн із зазначенням призначення платежу: «Сплата гарантійного платежу зг. постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.11.2021 № 910/21170/20 (гарантія № 2478-0518/PRG3t).

З матеріалів справи вбачається, що Позивач 24.12.2021 звертався до Відповідача з листом - вимогою № 5429/12-12 від 20.12.2021 (поштове повідомлення № 751) про необхідність сплатити протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання кошти за Гарантією, однак станом на дату ухвалення даного рішення докази сплати відповідачем вказаних коштів в матеріалах справи відсутні.

Докази направлення 24.12.2021 листа - вимоги № 5429/12-12 від 20.12.2021 містяться в матеріалах справи.

Водночас, суд вказує, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем листа - вимоги № 5429/12-12 від 20.12.2021.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 3, 5 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень статей 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Суд зазначає, що правовідносини між сторонами у даній справі виникли на підставі банківської гарантії. Особливості регулювання цих правовідносин визначено параграфом 4 глави 49 ЦК України, положеннями глави 22 Господарського кодексу України (далі за текстом ГК України), Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 № 639 (далі за текстом - Положення).

Статтею 200 ГК України визначено, що гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони.

Відповідно до пункту 2 Положення гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант (банк, який надає гарантію на користь бенефіціара) бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром (особа, на користь якої надається гарантія) сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку. Зобов`язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від базових відносин, які забезпечуються такою гарантією (їх припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на такі базові відносини безпосередньо міститься в тексті гарантії.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Суд зазначає, що гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником. Проте, особливістю гарантії є те, що її чинність не залежить від дійсності або чинності основного зобов`язання, що забезпечується гарантією. Отже, гарантійне зобов`язання носить самостійний, автономний характер по відношенню до основного зобов`язання.

Водночас, оскільки гарант відповідає перед кредитором за порушення основного зобов`язання боржником, законне право вимоги кредитора до гаранта може виникнути лише у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання боржником.

Відповідно до частини 1 статті 563 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

Таким чином, зобов`язання гаранта здійснити його виконання відповідно до умов гарантії виникає після порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією. При цьому, для пред`явлення гаранту вимоги кредиторові достатньо лише факту порушення боржником виконання основного зобов`язання.

Як встановлено судом вище, рішенням господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі № 910/21170/20 встановлено обставини щодо невиконання ТОВ «Тех Систем» зобов`язань з поставки за Договором у зв`язку з чим МОУ набуло право отримати кошти від ПрАТ «Айбокс Банк» в розмірі суми банківської гарантії від 14.05.2018 № 2478-0518/PRG3v.

Суд вказує, що відповідно до частини 4 статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Таким чином, факти, встановлені у рішенні Господарського суду міста Києва від 12.03.2021 у справі № 910/21170/20, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи та мають обов`язкову силу при її вирішенні.

Відтак, як вже судом встановлено, Позивачем на виконання вказаного вище рішення було перераховано на користь Бенефіціара 97 499,70 грн згідно меморіального ордера

№ 26145841 від 14.12.2021, а відтак здійснено виплату гарантійного платежу на користь Бенефіціара у зв`язку із неналежним виконанням Відповідачем умов Договору.

Частиною 1 статті 569 ЦК України передбачено, що гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, якщо інше не встановлено договором між гарантом і боржником.

З огляду на викладене вище, враховуючи сплату Позивачем гарантійних коштів за Гарантією у зв`язку із невиконання Відповідачем договірних зобов`язань перед МОУ та з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів відшкодуванню Відповідачем коштів в розмірі 97 499, 70 грн Позивачу, суд дійшов висновку щодо правомірності заявлених позивачем вимог щодо стягнення суми основного боргу.

Як визначено абзацом 1 частини 1 статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Що стосується нарахованих Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Додатково суд звертає увагу, що у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду роз`яснив, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Як зазначалося судом вище, Позивач звертався до Відповідача з листом-вимогою

№ 5429/12-12 від 20.12.2021, докази отримання якої в матеріалах справи відсутні.

Також суд вказує, що інформація стосовно поштового повідомлення № 751, яким відправлено лист-вимогу № 5429/12-12 від 20.12.2021, станом на 05.07.2022 відсутня на сайті Укрпошти.

Водночас, беручи до уваги Нормативи пересилання поштових відправлень затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 N 958 зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.01.2014 № 173/24950 (далі за текстом - Нормативи), поштовий перебіг у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міста Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2 (Д+3, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 3 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення). При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Відтак, враховуючи те, що Позивач з метою досудового врегулювання спору звертався до Відповідача з листом - вимогою, яка належним чином направлялася Відповідачу засобами поштового зв`язку, останню відповідач мав отримати не раніше 27.12.2021.

При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що лист-вимога № 5429/12-12 від 20.12.2021 Відповідачем не отримувалась.

Також, суд звертає увагу, що Позивачем у вказаному листі - вимозі встановлено відповідачу строк протягом 5 календарних днів з моменту її отримання сплатити кошти за Гарантією.

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне здійснювати розрахунки 3 % річних та інфляційних втрат з 28.12.2022 (24.12.2021 + ЗД), а не з 24.12.2021, як це робить Позивач та відповідно по 23.02.2022.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, враховуючи визначений вище період, суд зазначає, що за підрахунками суду стягненню з Відповідача за неналежне виконання зобов`язання підлягає сума 3 % річних в розмірі 472, 81 грн. та сума інфляційних втрат в розмірі 2 847, 77 грн (за січень - лютий 2022).

Частинами 1-2 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наявних в матеріалах справи доказів, враховуючи відсутність доказів Відповідача щодо спростування заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що Відповідачем порушено договірне зобов`язання та не сплачено суму гарантійних коштів, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню, с стягненню з Відповідача сума основного боргу - 97 499, 70 грн, 3 % річних - 472, 81 грн та інфляційні втрати - 2 847, 77 грн.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тех Систем» (бул. Лесі Українки, буд. 26, м. Київ, 01133; ідентифікаційний код 16282325) на користь Приватного акціонерного товариства «Айбокс Банк» (вул. Ділова, буд. 9А, м. Київ, 03150; ідентифікаційний код 21570492) основний борг - 97 499 (дев`яносто сім тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн. 70 коп, 3 % річних - 472 (чотириста сімдесят дві) грн 81 коп, інфляційні втрати - 2 847 (дві тисячі вісімсот сорок сім) грн. 77 коп. та судовий збір - 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн 41 коп.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 05.07.2022

Суддя Антон ПУКАС