ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" липня 2022 р. Справа № 911/217/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар Місюк О.П.

за участю

представників: позивача - Вергелес Ю.О.

відповідача - не з`явилися

скаржника - Жиленко Х.О.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця"

на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.12.2021 (повний текст складено 16.12.2021)

у справі №911/217/19 (суддя - Щоткіна О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Банк Альянс"

до Приватного підприємства "Укрзіз"

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 року Акціонерне товариство "Банк Альянс" звернулося з позовом до Приватного підприємства "Укрзіз" про стягнення заборгованості у розмірі 162263,24 грн, з яких: 152414,20 грн - основний борг, 4509,79 грн - 30% річних та 5339,25 грн - пеня.

Рішенням Господарського суду Київської області від 06.05.2019 у справі №911/217/19 позов задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Укрзіз" на користь Акціонерного товариства "Банк Альянс" 152414,20 грн боргу, 4384,52 грн 30% річних та 5339,25 грн пені, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

На примусове виконання вказаного рішення 24.06.2019 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

Акціонерне товариство "Банк Альянс" 07.12.2021 звернулося до суду першої інстанції з заявою про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, у порядку ст. 336 ГПК України.

У заяві позивач просив в рахунок погашення заборгованості Приватного підприємства "Укрзіз" перед Акціонерним товариством "Банк Альянс" у розмірі 45763,81 грн за наказом Господарського суду Київської області, виданим 24.06.2019 у справі №911/217/19, звернути стягнення на грошові кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", яке має заборгованість перед Приватним підприємством "Укрзіз" в загальній сумі 499739,07 грн відповідно до постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі №922/1909/17.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2021 розгляд вказаної заяви призначено на 13.12.2021.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі №911/217/19 задоволено заяву Акціонерного товариства "Банк Альянс" про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" подало апеляційну скаргу, згідно якої просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Банк Альянс" про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час постановлення оскаржуваної ухвали порушено приписи матеріального та процесуального права, а також неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" зазначає, що позивачем при зверненні з заявою не підтверджено належними доказами той факт, що сума заборгованості Приватного підприємства "Укрзіз" становить саме суму 45763,81 грн. Ненадання таких доказів може призвести до того, що стягувач отримає подвійне задоволення його грошових вимог як за рахунок боржника, так і за рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Також скаржник вказує на те, що судом першої інстанції призначено до розгляду заяву позивача без урахування фактичної можливості явки представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" в судове засідання та позбавлено представника часу на формування правової позиції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 06.01.2022 апеляційну скаргу у справі №911/217/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Кравчук Г.А., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 апеляційну скаргу у справі №911/217/19 залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України та надано заявникові строк на усунення недоліків.

27.01.2022 від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/595/22 від 01.02.2022 у зв`язку з перебуванням судді Кравчука Г.А. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/217/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2022 апеляційну скаргу у справі №911/217/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2022 скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі №911/217/19, призначено її до розгляду на 01.03.2022, а також встановлено іншим учасникам справи строк на подання відзивів на апеляційну скаргу п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали.

До суду 14.02.2022 від Акціонерного товариства "Банк Альянс" надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Відповідач у встановлений процесуальний строк не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

До суду 16.02.2022 від скаржника надійшло клопотання про проведення судового засідання 01.03.2022 у режимі відеоконференції з Господарським судом Харківської області.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1199/22 від 21.02.2022 у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. на лікарняному призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/217/19.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 апеляційну скаргу у справі №911/217/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 задоволено клопотання Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про проведення судового засідання у справі №911/217/19 у режимі відеоконференції.

Проте, 01.03.2022 розгляд справи №911/217/19 не відбувся у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 на підставі указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, з урахуванням наказу голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2022 розгляд апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" на ухвалу Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі №911/217/19 призначено на 31.05.2022.

Ухвалами від 18.05.2022 та 25.05.2022 задоволено клопотання представників Акціонерного товариства "Банк Альянс" та Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про участь у судовому засіданні 31.05.2022 у справі №911/217/19 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 розгляд справи відкладено до 12.07.2022 та задоволено усні клопотання представників позивача і скаржника про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

До суду 06.06.2022 від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надсилання копії ухвали від 31.05.2022 на адресу Приватного підприємства "Укрзіз".

Також 06.07.2022 від представника позивача надійшли два ідентичні за змістом клопотання про долучення до матеріалів справи нових доказів.

У призначене засідання суду 12.07.2022 у режимі відеоконференції з`явилися представники позивача та скаржника. Натомість, представники відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

При цьому, відповідно до ч. 11 вказаної статті суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Разом з цим, як було зазначено вище, відповідач належним чином повідомлений про розгляд апеляційної скарги та, у свою чергу, не повідомив суд про причини неявки у судове засідання уповноважених представників. Отже, неявка у судове засідання представників Приватного підприємства "Укрзіз" не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті.

Як було зазначено вище, позивачем подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, що не були предметом дослідження в суді першої інстанції, а саме копій постанов державного виконавця від 22.02.2022 у виконавчому провадженні №67439690 та від 26.05.2022 у виконавчому провадженні №69090777.

Поважність причин неподання вказаних доказів до місцевого господарського суду позивач обґрунтовує тим, що вони виникли вже після відкриття апеляційного провадження.

Колегія суддів вказує на те, що статтею 80 ГПК України чітко врегульовано порядок і строки подання доказів учасниками справи.

Так, згідно з ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. ч. 4 та 5 ст. 80 ГПК України).

У розумінні наведених положень докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані учасниками справи одночасно з заявами по суті справи у суді першої інстанції, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем суду та належним чином обґрунтована.

У свою чергу, ст. 269 ГПК України, якою встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Системний аналіз положень ст. ст. 80 та 269 ГПК України свідчить, що докази, якими учасники справи обґрунтовують свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на учасника справи покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, - наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

Отже, така обставина як відсутність існування доказів на момент звернення до суду з відповідним позовом взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку ст. 269 ГПК України незалежно від причин неподання таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення наведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №916/3130/17).

Частиною 8 ст. 80 ГПК України також передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Водночас, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому, суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №756/1529/15-ц).

Разом з цим, долучені позивачем до клопотання копії постанов державного виконавця виникли вже після постановлення оскаржуваної ухвали суду. Відтак, суд апеляційної інстанції не вправі надавати оцінку вказаним доказам під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, так як наведені у них обставини не були відомі суду та учасникам справи на момент розгляду справи в суді першої інстанції, а отже не можуть впливати на оцінку законності чи обґрунтованості ухвали.

Отже, у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Банк Альянс" про долучення до матеріалів справи нових доказів слід відмовити.

Після розгляду клопотання позивача судом розпочато розгляд апеляційної скарги та заслухано пояснення присутніх учасників справи.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників позивача та скаржника, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Київської області від 06.05.2019 позов Акціонерного товариства "Банк Альянс" задоволено частково, стягнуто з Приватного підприємства "Укрзіз" на користь позивача 152414,20 грн боргу, 4384,52 грн 30% річних та 5339,25 грн пені, в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

На примусове виконання вказаного рішення 24.06.2019 Господарським судом Київської області видано відповідний наказ.

В подальшому приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М.А. 24.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59639293 з виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/217/19 від 24.06.2019.

В рамках виконавчого провадження №59639293 приватним виконавцем Корольовим М.А. 07.08.2019 також винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень №59639293 та №59740120 у зведене виконавче провадження №59740730.

Господарським судом Київської області встановлено, що постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі №922/1909/17 змінено рішення Господарського суду Харківської області від 25.11.2019 та викладено абзаци 1-4 резолютивної частини в наступній редакції: «Первісні позовні вимоги задовольнити частково; стягнути з АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» на користь ПП «Укрзіз» основну заборгованість в сумі 462429,00 грн, пеню в сумі 13397,68 грн, 3% річних в сумі 3116,64 грн, інфляційні втрати в сумі 13410,44 грн, судовий збір в сумі 7385,31 грн; в задоволенні первісних позовних вимог в частині стягнення 3% річних в сумі 37,96 грн відмовити; в задоволенні зустрічного позову відмовити».

Постановою Верховного Суду від 16.06.2020 постанову Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі №922/1909/17 залишено без змін.

Враховуючи наведені обставини, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Корольов М.А. направив вимогу від 16.09.2021 на адреси Регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» та Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про надання відомостей щодо виконання постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі №922/1909/17.

Листом №ННФ-37/1244 від 27.09.2021 Регіональна філія «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» повідомила приватного виконавця про те, що не має можливості добровільно виконати вказане судове рішення з огляду на відсутність актуальних банківських реквізитів Приватного підприємства "Укрзіз".

У матеріалах справи міститься копія наказу Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі №911/217/19, на зворотному боці якого приватний виконавець Корольов М.А. зробив засвідчену підписом та скріплену гербовою печаткою відмітку від 04.11.2021 з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» щодо часткового стягнення боргу в сумі 118806,28 грн та про залишок боргу в сумі 45763,81 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Абзацами 2 і 3 п. 22 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012, визначено, що при закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму закону, залишок нестягненої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця. Відмітка на виконавчому документі засвідчується підписом виконавця та скріплюється печаткою.

Наведені обставини свідчать про те, що 04.11.2021 наказ Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у даній справі повернуто приватним виконавцем стягувачу за його заявою з відміткою про залишок боргу за наказом у сумі 45763,81 грн.

У подальшому, як вбачається з матеріалів заяви, 17.11.2021 старший державний виконавець Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговський Ю.Д. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №67439690 з виконання наказу Господарського суду Київської області від 24.06.2019 про стягнення з Приватного підприємства "Укрзіз" коштів у сумі 152414,20 грн.

Станом на момент розгляду заяви позивача у матеріалах справи, а також в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні докази закінчення виконавчого провадження №67439690 у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі боржником рішення згідно з наказом Господарського суду Київської області від 24.06.2019 у справі №911/217/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч. 1 ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до приписів ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили. У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Тобто, предметом дослідження у даному випадку є факт наявності заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.07.2018 у справі №925/1048/17 та від 10.07.2019 у справі № 912/2199/17.

У виконавчому провадженні особа, яка має заборгованість перед боржником і у випадку задоволення заяви стягувача набуває статусу боржника, має права та обов`язки боржника, визначені Законом України «Про виконавче провадження», зокрема, має право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим законом, право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження. Реалізуючи ці права у виконавчому провадженні, особа, яка має заборгованість перед боржником, вже як боржник може заперечувати проти стягнення з неї коштів, зокрема якщо рішення вже виконано.

Натомість, під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до ст. 336 ГПК України предметом дослідження суду є наявність заборгованості, що підтверджується належними доказами, зокрема, це може бути відповідне рішення суду, та беззаперечність заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення (висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.04.2020 у справі №910/5300/17, 23.07.2018 у справі №925/1048/17, 11.09.2019 у справі №902/1260/15, 01.08.2019 у справі №927/313/18 та 06.02.2020 у справі № 913/381/18).

Також, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19, особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

З огляду на цей висновок Верховним Судом визнано помилковим покладення судами на стягувача тягаря доведення стану виконання (часткового виконання) рішення суду у цій же справі, звернувши увагу на відсутність в матеріалах справи доказів закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу.

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Відповідно до приписів ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб.

Зі змісту ст. 336 ГПК України вбачається, що для звернення стягнення на грошові кошти, що належать Акціонерному товариству "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", суду необхідно встановити наявність заборгованості, на яку просить звернути стягнення заявник.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, відповідно до постанови Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі №922/1909/17, залишеної без змін постановою Верховного Суду від 16.06.2020, стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" на користь Приватного підприємства "Укрзіз" основну заборгованість в сумі 462429,00 грн, пеню в сумі 13397,68 грн, 3% річних в сумі 3116,64 грн, інфляційні втрати в сумі 13410,44 грн та судовий збір в сумі 7385,31 грн.

Таким чином, Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" є особою, яка має заборгованість перед Приватним підприємством "Укрзіз", і така заборгованість підтверджена постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.02.2020 у справі № 922/1909/17, що набрала законної сили.

При цьому, така заборгованість не оспорюється з боку Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", доказів протилежного матеріали справи не містять.

З урахуванням вищезазначеного та правових позицій Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу доведення факту наявності заборгованості Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" перед Приватним підприємством "Укрзіз", що свідчить про безспірність права на вказані кошти, а також того, що Приватне підприємство "Укрзіз", у свою чергу, має заборгованість перед Акціонерним товариством "Банк Альянс" у справі №911/217/19 в сумі 45763,81 грн.

Отже, суд першої інстанції правомірно вказав на наявність підстав для задоволення заяви Акціонерного товариства "Банк Альянс" про звернення стягнення на грошові кошти Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця".

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" зазначає, що позивачем при зверненні з заявою не підтверджено належними доказами той факт, що сума заборгованості Приватного підприємства "Укрзіз" становить 45763,81 грн. Ненадання таких доказів, на переконання скаржника, може призвести до того, що стягувач отримає подвійне задоволення його грошових вимог як за рахунок боржника, так і за рахунок Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Проте, колегія суддів вказує на те, що наведені доводи повністю спростовуються встановленими вище обставинами справи.

Як було зазначено вище, згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.11.2019 у справі №910/7023/19, Верховним Судом визнано помилковим покладення судами на стягувача тягаря доведення стану виконання (часткового виконання) рішення суду у цій же справі, звернувши увагу на відсутність в матеріалах справи доказів закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу.

Тобто, стягувачу не потрібно доводити стан виконання рішення та суму коштів, яка залишилася непогашеною, а достатнім є лише доведення наявності заборгованості іншої особи перед боржником, що підтверджується належними доказами, зокрема, відповідним рішення суду в іншій справі та беззаперечність заборгованості особи, якій належать кошти.

Ще одним аргументом апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції призначено до розгляду заяву позивача без урахування фактичної можливості явки представника Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" в судове засідання та позбавлено його часу на формування правової позиції.

Проте, колегія суддів вказує на те, що скаржника було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового розгляду.

Так, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 336 ГПК України заява про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження. Суд розглядає таку заяву в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Місцевим господарським судом встановлено, що поштове відправлення з трек-номером 682, яким на адресу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" позивачем надіслало копію заяви про звернення стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, вручено адресату 09.12.2021, що підтверджується інформацією щодо відстеження пересилання поштових відправлень на офіційному сайті АТ «Укрпошта».

Окрім цього, як убачається з матеріалів справи та визнається скаржником в поданій апеляційній скарзі, суд першої інстанції повідомив Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про призначене на 13.12.2021 засідання суду з розгляду заяви ще 08.12.2021 шляхом здійснення телефонограми (том 2, а. с. 174).

Згідно з ч. 6 ст. 120 ГПК України суд викликає або повідомляє експерта, перекладача, спеціаліста, а у випадках термінової необхідності, передбачених цим кодексом, - також учасників справи телефонограмою, телеграмою, засобами факсимільного зв`язку, електронною поштою або повідомленням через інші засоби зв`язку (зокрема мобільного), які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику.

Оскільки розгляд заяви, передбаченої ст. 336 ГПК України, проводиться в досить обмежений термін, що становить 10 днів з дати її надходження, на переконання апеляційного суду, місцевий господарський суд вжив усіх достатніх заходів для належного повідомлення Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" про призначене судове засідання.

Тому відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції порушено приписи процесуального закону під час розгляду заяви та постановлення оскаржуваної ухвали.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування ухвали Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі №911/217/19.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 13.12.2021 у справі №911/217/19 залишити без змін.

3. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 13.07.2022.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді В.В.Андрієнко

С.І. Буравльов