ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 Справа № 914/1034/22

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Зубкович розглянув справу

за позовом: Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, м. Турка, Самбірський район, Львівська область,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт», м. Львів,

предмет позову: стягнення 91 256,86 грн.,

підстава позову: порушення зобов`язань по договору від 05.05.2021,

за участю представників:

позивача: Шубін Іванна Олександрівна,

відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕС

25.05.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Турківської міської ради Самбірського району Львівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» про стягнення 91 256,86 грн.

Ухвалою суду від 30.05.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відводів складу суду сторонами не заявлено.

Відзиву на позовну заяву відповідачем у строк, встановлений законом і судом, не подано.

Розгляд справи у судовому засіданні 29.06.022 за клопотанням відповідача було відкладено на 13.07.2022, про що відповідача та його представника повідомлено шляхом надіслання на електронні адреси ухвали від 29.06.2022, та яка отримана адресатами.

У судове засідання 13.07.2022 відповідач явку представника не забезпечив, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань не подавав.

Відповідно до ч. 1, ч. 4 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд також враховує позицію Верховного Суду, наведену у постанові від 15.05.2019 року у справі № 0870/8014/12, щодо того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд зазначає, що відповідач обізнаний про судове провадження та про дату судового засідання, що вбачається з обставин справи, неявка представника в судові засідання є повторною, клопотань про намір подавати відзив на позовну заяву не подано, клопотань про відкладення розгляду справи з повідомленням причин неявки не подано. За таких обставин, суд не вважає повторну неявку представника відповідача у судове засідання такою, що перешкоджає вирішенню спору по суті в судовому засіданні.

У судовому засіданні 13.07.2022 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН

Позивач стверджує, що починаючи з 21.07.2021 позивач намагався декілька раз реалізувати (отоварити) талони на бензин, отримані від відповідача, але не зміг цього зробити через те що мережа АЗС відмовила в отоваренні талонів на бензин позивачу. На претензії позивача відповідач не реагує, картки товаром не забезпечує, грошові кошти, сплачені за товар, не повертає. Тому позивач звертається до суду з вимогою про стягнення 91 256,86 грн, з яких 63 854,40 грн основного боргу, 16 103,52 грн штрафу та 11 298,94 грн пені.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

26.04.2021 за результатами розгляду пропозиції учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» складено протокол щодо прийняття рішення уповноваженою особою № 37, відповідно до якого визначено переможцем спрощеної закупівлі згідно з предметом закупівлі «Бензин марки А-92» код національного класифікатора України ДК 021:2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09130000-9 - Нафта і дистиляти - Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» () та ухвалено рішення про намір укласти договір про закупівлю з переможцем спрощеної закупівлі.

Відповідно до гарантійного листа від 20.04.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» гарантував дійсність талонів на території України та заправку транспортних засобів замовника до повного використання талонів, заправка автотранспорту здійснюється цілодобово, відповідно до потреб замовника.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» 01.02.2021 укладено договір поставки нафтопродуктів з постачальником Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптіма Рітейл», додатком до якого є, зокрема, перелік АЗС, на яких здійснюється відпуск товарів

05.05.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (згідно з договором постачальник, надалі по тексту рішення відповідач) і Турківська міська рада Самбірського району Львівської області (згідно з договором замовник, надалі по тексту рішення позивач) уклали договір № 049/21-Т, відповідно до якого постачальник взяв на себе зобов`язання поставити покупцю товар бензин А-92ДК 021:2015-09130000-9 - нафта і дистиляти (надалі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар. Кількість товару - 3225 л.

Сума визначена у договорі становить 82 044,00 грн (п. 2.1 договору).

Поставка товару здійснюється одноразово.

Крайній термін поставки товару 31.12.2021.

Доставка товару здійсняється транспортом постачальник, завантажувально- розвантажувальні роботи (в т.ч. на складі замовника) проводяться за рахунок постачальника.

Розрахунки проводяться на протязі 5 банківських днів шляхом перерахування замовником коштів на розрахунковий рахунок постачальника по факту поставки товару, після пред`явлення рахунка на оплату товару, видаткової накладної та супровідними документами, які підтверджують якість товару.

Додатком № 1 до договору є специфікація з найменуванням товару бензин А-92, 3 225 л, сума з ПДВ 82 044,00 грн, без ПДВ 68 370,00 грн.

04.06.2021 сторонами підписано видаткову накладну № 286 щодо поставки товару - бензин А-92 в кількості 2 570 л, ціною за 1 л без ПДВ 21,20 грн, що відповідає специфікації, загальною вартістю 65 380,80 грн (сума з ПДВ).

Відповідачу сплачено 48 844,80 грн, 6 360,00 грн та 10 176,00 грн за бензин А-92 згідно із платіжними дорученнями від 09.06.2021, тобто всього на суму 65 380,80 грн, що відповідає видатковій накладній.

04.06.2021 сторонами підписано акт приймання-передачі талонів на пальне у кількості 209 штук, а саме 161 штука по 10 л і 48 штук по 20 л з терміном дії до 03.06.2022.

Згідно із фіскальними чеками від 15.07.2021 та 21.07.2021 здійснено відпуск пального бензину А-92-Євро5-Е5 в кількості 20 і 40 л, вартістю 582,00 грн і 1 164,00 грн. Після цього позивачу не вдавалось заправити автомобіль по наявних у нього талонах, що викладено у доповідній записці від 24.09.2021.

Позивач звернувся до відповідача 05.10.2021 з листом від 05.10.2021 стосовно необхідності вирішення ситуації, що склалась, у зв`язку з неможливістю заправки автомобілів після 21.07.2021.

Повторно позивач звертався до відповідача 22.12.2021, що видно із листа-претензії від 22.12.2021 щодо повернення сплачених позивачем коштів у сумі 63 854,40 грн як вартості нереалізованих талонів в кількості 203 штуки, об`ємом 2510 літрів. У претензії позивач також вказував, що починаючи з 21.07.2021 АЗС у м. Турка Львівської області не обслуговує талони, придбані у продавця, посилаючись на те, що вони не мають грошового підтвердження, а також додав розрахунок суми боргу, штрафу та неустойки станом на 22.12.2021.

Відповіді відповідача на листи позивача відсутні.

На час звернення з позовом у позивача наявні талони, номіналом по 10 л в кількості 155 штук, тобто об`ємом 1 550 л, і номіналом по 20 л в кількості 48 штук, тобто об`ємом 960 л. Разом позивачем не отоварено талони в кількості 2 510 л (203 штуки).

Дані факти матеріалами справи підтверджені, сторонами не спростовані.

ВИСНОВКИ СУДУ

Дослідивши представлені суду докази, суд вважає позовні вимоги підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю, з огляду на таке.

Пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як вбачається із описаних обставин справи, внаслідок укладеного договору та підписаних до нього первинних документів, зокрема, акта приймання-передачі талонів на пальне, фактично між сторонами виникли правовідносини з поставки товару бензину А-92 у талонах.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач придбав у відповідача бензин А-92 у талонах в загальній кількості 2 570 л, вартістю 65 380,80 грн, які позивачем сплачено 09.06.2021.

Із суті правовідносин, що виникли між сторонами, та виходячи з обставин справи, зокрема, здійснення позивачем оплати товару у повному розмірі, суд зазначає, що фактично позивачем придбано товар на умовах передоплати, тому до правовідносин застосовуються положення ст. 693 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Суд також звертає увагу, що враховуючи суть правовідносин між сторонами та специфіку придбання палива у спосіб придбання талонів, мету придбання таких - мати можливість їх пред`явлення на АЗС для отримання палива у погодженій кількості та у межах строку дії таких карток, позивачу мали бути передані картки, які уже на час передачі мали бути забезпечені узгодженою кількістю палива, доступного для фактичного отримання позивачем при пред`явленні картки на АЗС. Договором між сторонами не визначалося додаткових умов чи дій позивача для отримання палива на АЗС при пред`явленні карток.

Відповідач ні в процесі досудового спілкування з позивачем, ні під час розгляду справи, не довів об`єктивних обставин неможливості виконання взятих на себе зобов`язань, оплачених позивачем у повному обсязі.

Приписами ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 7 Цивільного кодексу України цивільні відносини можуть регулюватися звичаєм, зокрема звичаєм ділового обороту. Звичаєм є правило поведінки, яке не встановлене актами цивільного законодавства, але є усталеним у певній сфері цивільних відносин.

За загальним правилом для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару зі зберігання відповідного асортименту та кількості.

Договором (п. 4.3) передбачено, що постачальник зобов`язаний забезпечити своєчасну поставку товару відповідно до умов договору, забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам договору, та з дотриманням норм і правил під час доставок.

Крім цього, п. 3.5 договору передбачено, що при виявленні дефектів товару продавець зобов`язується замінити товар на якісний.

Відповідно до обставин справи позивач не має можливості придбати пальне за талонами, придбаними у відповідача в червні 2021, оскільки АЗС, визначені відповідачем, відмовляються видавати пальне. Про такі труднощі в придбанні пального позивач повідомляв відповідача у вересні 2021, проте, реакції на такі зауваження та відповіді не надав, обміну талонів не запропонував і не здійснив. Відповідач не відреагував також і на претензію, надіслану позивачем в грудні 2021.

Як встановлено вище, у позивача на час звернення з позовом до суду залишаються талони на бензин А-92 в кількості 2 510 л (203 штуки), термін дії яких 03.06.2022, які позивач не зміг з незалежних від нього причин обміняти на АЗС на відповідне паливо. Суд звертає увагу, що під час розгляду справи відповідач, будучи обізнаним про розгляд даної справи, не заперечив і не спростував такої обставини.

Як передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.09.2020 року у справі № 910/16505/19, тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Аналізуючи твердження та подані на їх підтвердження докази позивачем і ненадання жодних доказів на їх спростування відповідачем, керуючись наведеним критерієм доказування, суд доходить висновку, що зазначені вище докази, надані позивачем, відповідають критеріям належності та вірогідності, тому вважаються такими, що підтверджують наведені позивачем обставини щодо реалізації ним придбаних у відповідача талонів лише частково та неможливості реалізації решти талонів об`ємом 2 510 л (203 штуки).

Вартість невикористаного пального позивач визначає, відмінусувавши від суми оплати по накладній (65 380,80 грн) 1 526,40 грн як суму отоварених талонів, кількістю 60 л, ціною 21.20 грн. з а 1 л, як передбачено специфікацією. Обставина отоварення талонів в кількості 60 л палива підтверджується фіскальними чеками від 15 та 21 липня 2021. Суд зауважує, що загальна вартість по фіскальних чеках становить 1 746,00 грн, однак на дати фактичного отримання палива вартість за одиницю була іншою, ніж в момент складення специфікації до договору та прийняття талонів. Тому позивач обґрунтовано застосовує вартість за одиницю товару, погоджену сторонами додатком до договору.

Відтак, обставину неможливості реалізувати частину карток, придбаних у відповідача, суд визнає доведеною та не спростованню. Наведене у свою чергу не відповідає умовам зобов`язань, що виникли між сторонами, адже, здійснюючи повну оплату товару палива у талонах, сторона (позивач) розраховувала на відпуск відповідного пального на відповідних АЗС, обов`язок забезпечення здійснення якого належить відповідачу.

Так, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як зазначено в ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 669 Цивільного кодексу України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 Цивільного кодексу України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Як встановлено судом вище, та не спростовано відповідачем, із претензії позивача вбачається, що позивач, виявивши неможливість отримання палива на АЗС по талонах, вимагав у відповідача або повернення сплачених позивачем коштів, або поставку палива. Після отримання такої претензії відповідач жодним чином не відреагував на звернення позивача та не виконав жодну із умов. Протилежного відповідачем під час судового розгляду не доведено.

Суд звертає увагу, що кожна сторона договору має добросовісно користуватися наданими їй правами, не допускати зловживання правом, його використання на шкоду іншим особам (ст. 13 Цивільного кодексу України).

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог і наявність у позивача права на отримання від відповідача грошових коштів у розмірі вартості товару, який з незалежних від позивача причин не міг бути отриманий згідно з умовами договору на АЗС. Відтак, позовні вимоги щодо стягнення 63 854,40 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім основного боргу, позивач нараховує 16 103,52 грн штрафу та 11 298,94 грн. пені.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до п. 5.1 договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором. У разі невиконання, несвоєчасного виконання або неналежного виконання зобов`язань при закупівлі товару, постачальник сплачує замовнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недоотриманого, неякісного або отриманого без супровідних документів, товару за кожний день затримки. У разі виявлення недоліків по кількості, якості, відсутності супровідних документів, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 20% від вартості неякісного, недоотриманого або отриманого без супровідних документів товару.

Позивачем здійснено нарахування пені на суму прострочення 80 517,60 грн за період 22.07.2021 01.05.2022.

Відповідно до встановлених обставин справи позивачем не отримано товару на суму 63 854,40 грн, які вже оплачені. Крім цього, позивач не отримав поставку товару на суму 16 663,20 грн (82 044 - 65 380,80), що передбачалось договором. Тому зобов`язання щодо поставки товару на вказану суму також вважається не виконаним. Відповідно, позивач обґрунтовано визначає заборгованість по договору, на яку нараховує пеню в розмірі 80 517,60 грн (63 854,40 + 16 663,20).

Щодо визначеного позивачем періоду, то суд враховує, що відповідно до обставин справи договірні зобов`язання виконувались неналежним чином з липня 2021, адже востаннє позивач отримав паливо на АЗС 21.07.2021. Доказів протилежного відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Разом з тим під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 232, 269, 322, 324 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (прикінцеві положення Господарського кодексу України).

Тому позивач має право нараховувати пеню на 80 517,60 грн за період 22.07.2021 01.05.2022 і така правомірно становить 11 298,94 грн.

Перевіряючи розрахунок штрафу, суд зазначає, що 20% від вартості недоотриманого товару (80 517,60 грн) пораховано позивачем математично правильно. Тому позовна вимога в частині стягнення 16 103,52 грн також є такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, суд підсумовує, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Прайм Лайт» (ідентифікаційний код юридичної особи 42151468, 79044, Львівська область, місто Львів, вулиця Єфремова, 84/1Б) на користь Турківської міської ради Самбірського району Львівської області (ідентифікаційний код юридичної особи 04056026, 82500, Львівська обл., Самбірський р-н, місто Турка, пл. Ринок, будинок 26) 63 854,40 грн основного боргу, 16 103,52 грн штрафу та 11 298,94 грн пені та 2 481,00 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14.07.2022.

Суддя Матвіїв Р.І.