ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" липня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/239/22

Господарський суд Рівненської області у складі судді О.Андрійчук, за участю секретаря судового засідання С.Коваль, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Рівненського міського центру зайнятості

до Командитного товариства "Рівне - Пас"

про стягнення 33 751,83 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: І. Бурма, дов. від 13.01.2022,

від відповідача: В. Сисюк, дов. від 06.06.2022,

УСТАНОВИВ:

У травні 2022 року Рівненський міський центр зайнятості (позивач) звернувся до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Командитного товариства "Рівне - Пас" (відповідач) про стягнення 33 751,83 грн.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок внесення Командитним товариством "Рівне - Пас" недостовірних даних до відомостей, роботодавцем неправомірно отримано допомогу по частковому безробіттю на період карантину трьом працівникам, що призвело до безпідставної її виплати, чим завдано збитків Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття за період з березня по червень 2020 року у сумі 33 751,83 грн, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Закон України "Про зайнятість населення", Закон України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат", Порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID -19, спричиненої коронавірусом SARS -CoV-2, затвердженого постановою КМ України від 22.04.2020 № 306, тощо.

24.05.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, у якому відповідач позовні вимоги не визнає повністю та просить суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що товариством було надано повний пакет документів, який передбачений діючим законодавством та необхідний для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину. Водночас, на думку відповідача, саме позивач був зобов`язаний провести перевірку відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги ч. 3 ст. 47- 1 Закону України "Про зайнятість населення" до перерахування допомоги по частковому безробіттю товариству. Відповідач не погоджується із вимогою позивача про відшкодування коштів, виплачених особам, як допомога по частковому безробіттю на період карантину, так як вважає, що відповідно до п. 12 ст.1 Закону України "Про верифікацію та моніторинг державних виплат" товариство не є реципієнтом, тобто фізичною особою, якій призначено, нараховано та/або здійснено державні виплати, а також фізичною особою, яка звернулася за призначенням державних виплат. Зазначає, що оскільки зазначені особи на момент надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, враховуючи їх вік, не підпадали під право на оформлення пенсії за віком (не досягли пенсійного віку) та до товариства з такими питаннями не звертались, не надавали будь-які інші документи, що засвідчували, що вони мають статус пенсіонера та отримують пенсію то, відповідно, товариство не могло знати про їхні інші доходи, зокрема і про пенсійні виплати, які призначаються з інших причин, відмінних від досягнення ними пенсійного віку. Повідомляє, що повернути виплачені кошти відповідач зобов`язаний тільки в разі порушення п. 20 Порядку № 306. Окрім того, відповідач зазначає, що позивачем проведено перевірки цільового використання коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину, про що складено акти, в яких відхилень та порушень не виявлено, а кошти використані за цільовим призначенням.

06.06.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що ним дійсно проводилися перевірки відповідача, однак їхній предмет та документи, що досліджувалися, не дозволяли встановити осіб, які отримують пенсії. У свою чергу, Мінфіном проведено верифікацію достовірності інформації, поданої отримувачами допомоги, та виявлено, призначення допомоги особам, які за даними Пенсійного фонду України отримують допомогу, у зв`язку з чим зобов`язано позивача провести перевірку по кожному виявленому факту. Також позивач зазначає, що у нього відсутні підстави для стягнення грошових коштів з фізичних осіб, які отримали допомогу, оскільки саме відповідач був отримувачем коштів та несе відповідальність за достовірність документові і відомостей, що підставою для надання допомоги.

20.06.2022 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, де останній вказує, що позивач здійснив перевірку наданих відповідачем документів на достовірність зазначеної в них інформації та будь-яких помилок чи невідповідностей не виявив, що підтверджує надання коштів. Після отримання коштів товариство зобов`язане в строк не більше ніж три доби перерахувати їх на рахунок працівника. Повідомляє, що допомога по частковому безробіттю на період карантину надається центром зайнятості застрахованим особам (реципієнтам), тобто цільовим отримувачем є працівник, а товариство в цьому випадку виступає як механізм виплати державою допомоги працівнику. Товариство не має законодавчих підстав для прийняття рішення про виплату допомоги, не є розпорядником передбачених для цього коштів, ці функції виконує центр зайнятості. Товариство, в разі отримання таких коштів, несе відповідальність тільки за їхнє цільове використання та щодо порушення зайнятості працівників, яким виплачується допомога. А оскільки кошти виплачені за цільовим призначенням та зайнятість працівників дотримана, то повернути ці кошти центру зайнятості товариство законодавчих підстав не має. Відповідач зобов`язаний подати перелік працівників, в яких за наявною в товариства інформацією виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину. Рішення про надання працівнику допомоги по частковому безробіттю на період карантину приймає центр зайнятості. Для цього у позивача є всі передбачені законодавством механізми, зокрема доступ до інформаційно-аналітичних баз з персональною інформацією про працівника, відповідач такої можливості не має. Доказом того, що позивач має доступ та зобов`язаний здійснювати таку перевірку є ст.45 Закону України "Про зайнятість населення", де зазначено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі досягнення особою встановленого ст.26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійного віку або призначення пенсії на пільгових умовах, або за вислугу років. Тобто будь-яка особа, що звертається в центр зайнятості чи стоїть там на обліку, як безробітна, перевіряється первинно та регулярно-поточно на те, чи вона не є пенсіонером чи ним нещодавно стала. Відповідач стверджує, що призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину особам, які, як згодом виявилося, не мали на це права, є цілковито помилкою або службовою недбалістю позивача, тому всі позовні вимоги до нього є безпідставними.

Процесуальні рішення, заяви і клопотання сторін, результат їх розгляду.

Ухвалою суду від 10.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/239/22 у порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.06.2022.

У судовому засіданні 06.06.2022 оголошено перерву до 06.07.2022.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши подані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

15.05.2020 та 18.06.2020 між Рівненським міським центром зайнятості (позивач, центр зайнятості) та КТ "Рівне - Пас" (відповідач, роботодавець) укладено договори № 47 та № 244 про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (договори).

За підп. 1, 2 п. 2.2. договорів позивач зобов`язався надавати роботодавцю кошти для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідно до Порядку та цих договорів та перераховувати роботодавцю кошти для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину після отримання відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення" (далі - відомості про осіб), щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості.

Згідно з п. 2.4. договорів роботодавець зобов`язаний забезпечувати цільове використання коштів Фонду, наданих як допомога по частковому безробіттю на період карантину; подати Центру зайнятості протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення про надання допомоги по частковому безробіттю відомості про осіб відповідно до п. 15 Порядку, що є підставою для перерахування кошті Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; в подальшому такі відомості подавати щомісяця до 10 числа (до закінчення строку дії цих договорів), а також повідомляти про зміну зазначених відомостей протягом п`яти календарних днів; виплачувати працівникам допомогу по частковому безробіттю на період карантину протягом трьох робочих днів після їх надходження на рахунок роботодавця за окремою платіжною відомістю для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (відомістю на виплату грошей), подавати щомісяця не пізніше ніж протягом п`яти календарних днів після виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину центру зайнятості копії платіжних відомостей для виплати допомоги по безробіттю на період карантину з підтвердженням перерахування коштів на рахунки працівників; письмово інформувати центр зайнятості про звільнення працівників протягом шести місяців або протягом періоду, що дорівнює періоду виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину (якщо допомога по частковому безробіттю на період карантину виплачувалася менше ніж 180 календарних днів) з підстав, зазначених у п. 6 цих договорів; повернути центру зайнятості за наявності підстав, передбачених п. 20 Порядку та п. 3.1 цих договорів, кошти в повному обсязі, надані роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину; допускати представників центру зайнятості до проведення перевірок даних, що є підставою для перерахування коштів Фонду для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Відповідно до п. 4.2. договорів роботодавець в установленому законодавством порядку відповідає за достовірність документів і відомостей, що є підставою для виплати допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів фонду. У разі подання недостовірних відомостей, передбачених п. 2 ч. 2 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", використання роботодавцем коштів Фонду з порушенням установленого порядку роботодавець добровільно чи на підставі рішення суду повинен відшкодувати Фонду заподіяну шкоду.

Ці договори набирають чинності з дня їх підписання сторонами та діють до виконання ними всіх зобов`язань, передбачених цими договорами (п. 5.1., п.10. договорів).

Договори підписані обома сторонами та скріплені відтисками печаток.

Суд установив, що відповідач 30.04.2022 та 11.06.2020 звертався до Рівненського міського центру зайнятості щодо отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину для виплати найманим працівникам за період вимушеного скорочення (припинення) господарської діяльності у зв`язку із карантином, встановленим з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19.

Допомога по частковому безробіттю на період карантину виплачувалась у період з 04.04.2020 по 30.06.2020 відповідно до договору № 47 від 15.05.2020 та за період з 19.03.2020 по 03.04.2020 відповідно до договору № 244 від 18.06.2020 на підставі помісячних відомостей, сформованих та поданих роботодавцем до Рівненського міського центру зайнятості.

09.10.2020 та 25.09.2020 позивачем проведені перевірки цільового використання відповідачем коштів допомоги по частковому безробіттю, про що складені акти, в яких зазначено, що відхилень та порушень не виявлено, а кошти використані за цільовим призначенням.

25.09.2020 Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Рівненській області за результатами збирання інформації в рамках державного фінансового аудиту Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в КП «Рівне-Пас» за період з 01.01.2017 по 31.082020 складено довідку № 13-17-04-08/74, в якій зазначено про відсутність порушень з боку товариства в частині дотримання постанов КМ України №с 306 від 22.04.2020 та № 453 від 03.06.2020.

Листом №1700-0306-8/54795 від 30.12.2021 Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області повідомило позивача про те, що на його обліку, як отримувачі пенсії по віку, перебувають ОСОБА_1 (з 23.06.2012 довічно), ОСОБА_2 (з 02.11.2017 довічно) та ОСОБА_3 (з 11.08.2018 довічно).

04.01.2022 позивачем проведено перевірку відомостей, поданих відповідачем для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів допомоги по частковому безробіттю на період карантину, про що складено акт, в якому встановлено порушення щодо призначення допомоги по частковому безробіттю на період карантину відповідно до ст. 47 - 1 Закону України Про зайнятість населення трьом особам, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за інформацією з Пенсійного фонду України на момент звернення отримували пенсію.

Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 07-19/127 від 02.02.2022, в якій просив повернути протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення грошові кошти в розмірі 33 751,83 грн, яку відповідач залишив без відповіді та задоволення.

Станом на дату розгляду вказаного спору доказів того, що відповідач перерахував позивачу 33 751,83 грн, немає.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані із виплатою допомоги по частковому безробіттю на період карантину, які регулюються Законами України "Про зайнятість населення", "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", Порядком надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою КМ України від 22.04.2020 № 306 та ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.

Позивач є державною установою у централізованій системі державних установ державної служби зайнятості, який виконує завдання та функції у сфері зайнятості населення, трудової міграції та соціального захисту населення від безробіття, а також функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (надалі - Фонд), визначені Законами України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", "Про зайнятість населення".

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття - система прав, обов`язків і гарантій, яка передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття з незалежних від застрахованих осіб обставин та надання соціальних послуг за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" страховий випадок - це подія, через яку застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно з ч. 1 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», п. 2 Порядку про надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, затвердженого постановою КМ України від 22.04.2020 року № 306 (надалі - Порядок), допомога по частковому безробіттю на період карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - допомога по частковому безробіттю на період карантину), надається територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, застрахованим особам у разі втрати ними частини заробітної плати або доходу внаслідок вимушеного скорочення передбаченої законодавством тривалості робочого часу у зв`язку із зупиненням (скороченням) діяльності через проведення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, за зверненням роботодавця або фізичної особи - підприємця, який є застрахованою особою, для її виплати працівникам або фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою.

Приписами ч. 9 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення» унормовано, що розмір, порядок надання та повернення коштів, спрямованих на фінансування допомоги по частковому безробіттю на період карантину, визначаються КМ України.

Сума допомоги по частковому безробіттю на період карантину надається роботодавцям, у тому числі фізичним особам - підприємцям, які є застрахованими особами, із числа суб`єктів малого та середнього підприємництва на строк зупинення (скорочення) діяльності, а також протягом 30 календарних днів після завершення карантину (ч. 1 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення»).

Згідно з ч. 2 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», п. 9 Порядку для отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину роботодавець звертається до центру зайнятості за місцем реєстрації його як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подає такі документи: 1) заяву в довільній формі, в якій зазначається, зокрема, інформація про належність роботодавця до суб`єктів малого або середнього підприємництва відповідно до Господарського кодексу України, разом із засвідченими роботодавцем копіями підтвердних документів щодо середньої кількості працівників та доходу роботодавця за календарний рік, що передує року подання до центру зайнятості документів, передбачених цим пунктом; 2) засвідчену роботодавцем копію наказу із зазначенням дати початку зупинення (скорочення) діяльності; 3) роботодавець - відомості про працівників (прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія (за наявності) та номер паспорта громадянина України (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті громадянина України), в яких виникло право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину згідно із ст. 47 Закону України «Про зайнятість населення», за формою згідно з додатком 1; 4) довідку про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за останні шість місяців, що передують даті зупинення (скорочення) діяльності, подану роботодавцем, на підставі звітних відомостей, що надаються до Пенсійного фонду України або ДПС.

У силу вимог ч. 3 ст. 47-1 Закону України «Про зайнятість населення», п. 3 Порядку право на допомогу по частковому безробіттю на період карантину відповідно до цієї статті мають застраховані особи, в тому числі працівники, з якими роботодавцем оформлено трудові відносини (крім осіб, які отримують пенсію).

Відповідно до п. 12 Порядку у разі прийняття рішення про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину між центром зайнятості та роботодавцем протягом трьох робочих днів з дати прийняття такого рішення укладається договір про надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, в якому визначаються права та обов`язки сторін, порядок перерахування роботодавцю коштів Фонду та виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, гарантії зайнятості працівника, якому виплачується допомога по частковому безробіттю на період карантину, відповідальність сторін, строк дії договору та порядок вирішення спорів.

За п. 15 Порядку перерахування коштів фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, або роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину здійснюється центром зайнятості щомісяця протягом трьох робочих днів після зарахування відповідних коштів на рахунок центру зайнятості на підставі відомостей про осіб, щодо яких виконуються вимоги ч. 3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення", наданих роботодавцем за формою згідно з додатком.

У свою чергу, обов`язковою до заповнення інформацією в додатку, що затверджений Порядком, є дані про те, чи отримує працівник пенсію.

Згідно з п. 19 Порядку роботодавець, який є застрахованою особою, несе відповідальність за достовірність документів і відомостей, що є підставою для надання допомоги по частковому безробіттю на період карантину, та цільове використання коштів Фонду відповідно до законодавства.

Зважаючи на викладене, учасниками правовідносин, пов`язаних із виплатою допомоги по частковому безробіттю на період карантину, є центр зайнятості (позивач) та роботодавець (відповідач), який подає необхідні документи та відомості, зокрема про працівників, які мають право на отримання допомоги, а також несе відповідальність за їх достовірність.

У свою чергу, особи, які отримують пенсії, не належать до числа працівників відповідача, які мають право на отримання допомоги по частковому безробіттю на період карантину.

Пунктом 23 Порядку передбачено, що центр зайнятості має право перевіряти відомості, подані роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти перерахування роботодавцю коштів Фонду для виплати працівникам/фізичній особі - підприємцю, який є застрахованою особою, допомоги по частковому безробіттю на період карантину в разі відмови або перешкоджання роботодавцем/фізичною особою - підприємцем, який є застрахованою особою, у проведенні перевірки, виявлення фактів подання Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду. Центр зайнятості контролює цільове використання коштів, що перераховуються роботодавцю для виплати працівникам допомоги по частковому безробіттю на період карантину, шляхом проведення відповідної перевірки протягом 90 календарних днів після останньої виплати такої допомоги працівникам та має право отримувати від роботодавця необхідні пояснення з відповідних питань, у тому числі в письмовій формі.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, його територіальні органи відповідно до покладених на них завдань здійснюють контроль за використанням коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи (п. 19. ч. 2 ст. 22 Закону України «Про зайнятість населення»).

Як установлено судом, позивач в ході перевірки дотримання відповідачем законодавства, пов`язаного з використанням коштів Фонду (на отримання та виплату допомоги по частковому безробіттю), установив порушення ст. 47 - 1 Закону України Про зайнятість населення та Порядку шляхом подання відповідачем відомостей щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які за інформацією з Пенсійного фонду України на момент звернення отримували пенсію.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримується, зокрема незаконно отримана сума допомоги по частковому безробіттю.

Частиною 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) (ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України).

За ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Унаслідок неправомірних дій відповідача (подання недостовірних відомостей) позивач безпідставно здійснив виплату допомоги по частковому безробіттю ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (які отримували пенсію, а відтак не мали права на отримання допомоги) за рахунок коштів Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв`язку між незаконними діями відповідача та понесеними позивачем збитками.

Зважаючи, що допомога по частковому безробіттю у розмірі 33 751,83 грн, виплачена відповідачем працівникам, які не мали права на її одержання, відтак є незаконно отриманою, отже, підлягає стягненню з відповідача.

Щодо інших аргументів, на які посилалися учасники справи та яким не була дана оцінка, то Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Отже, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справах "Проніна проти України", «Серявін та інші проти України», "Ruiz Torija v. Spain" тощо).

Висновки суду за результатами вирішення спору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, а, отже, про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 33 751,83 грн коштів, виплачених особам, як допомога по частковому безробіттю на період карантину.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1, п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено у повному обсязі, відтак судовий збір в розмірі 2 481,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Рівненського міського центру зайнятості до Командитного товариства "Рівне - Пас" про стягнення 33 751,83 грн задовольнити.

Стягнути з Командитного товариства "Рівне - Пас" (33023, м. Рівне, вул. Київська, 6, ідентифікаційний код 03118481) на користь Рівненського міського центру зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 4, ідентифікаційний код 21084805, на р/р Рівненського міського центру зайнятості UA0703761 у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, із зазначенням в платіжному дорученні у призначенні платежу: "відшкодування коштів, виплачених на підставі поданих Командитним товариством "Рівне - Пас" недостовірних даних, що зазначені у відомостях про осіб, щодо яких виконуються вимоги ч.3 ст. 47-1 Закону України "Про зайнятість населення") 33 751,83 грн.

Стягнути з Командитного товариства "Рівне - Пас" (33023, м. Рівне, вул. Київська, 6, ідентифікаційний код 03118481) на користь Рівненського міського центру зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 4, ідентифікаційний код 21084805, на р/р Рівненського міського центру зайнятості UA0703761 у Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, із зазначенням в платіжному дорученні у призначенні платежу:"повернення судового збору") 2 481,00 грн судового збору.

Позивач: Рівненський міський центр зайнятості (33013, м. Рівне, вул. Кавказька, 4, ідентифікаційний код 21084805).

Відповідач: Командитне товариство "Рівне - Пас" (33023, м. Рівне, вул. Київська, 6, ідентифікаційний код 03118481).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 06.07.2022.

Суддя О. Андрійчук