ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

11.07.2022м. ДніпроСправа № 904/1866/22

розглянувши заяву ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про вжиття заходів забезпечення позову

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ

ОСОБА_1 звернулася до господарського суду до подання позовної заяви із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, у якій просить суд до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним та тлумачення попереднього договору купівлі-продажу корпоративних прав від 28.01.2022, вжити заходи забезпечення позову шляхом наступних заборон:

- заборони ОСОБА_2 відчужувати належну йому частку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (ідентифікаційний код 42920701);

- заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вносити зміни щодо частки у статутному капіталі у розмірі 15% від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (ідентифікаційний код 42920701), яка належить ОСОБА_2 .

Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 на сьогоднішній день позбавлена будь-яких гарантій настання наслідків, у разі невиконання відповідачем зобов`язань щодо укладення основного договору № 2, оскільки не визначено порядку повернення відповідачем позивачу 15% часток у статутному капіталі, а також не встановлено заборони відчуження відповідачем належних йому 15% часток у статутному капіталі.

Заявник вважає, що наявні підстави припускати, що відповідач вчинить дії направлені на відчуження його частки у статутному капіталі, а це в подальшому позбавить позивача гарантій, встановлених пунктом 4.2 основного договору, та позбавить його можливості відновлення його корпоративних прав у товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська». Тому є всі підстави вважати, що можливі дії відповідача щодо відчуження його частки у статутному капіталі товариства у подальшому зроблять неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 , суд зазначає про таке.

Між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено попередній договір купівлі-продажу корпоративних прав від 28.01.2022.

Пунктом 1.1 попереднього договору передбачено, що сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договори купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (далі - підприємство), за яким продавець зобов`язується передати покупцю корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді) підприємства до 28.01.2022 у розмірі 150 (сто п`ятдесят) грн, що становить 15 (п`ятнадцять) відсотків статутного капіталу (фонду) підприємства (далі основний договір - 1), у строк до 01.09.2022 у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, що становить 85 (вісімдесят п`ять) відсотків статутного капіталу (фонду) підприємства (далі основний договір - 2), а покупець зобов`язується прийняти корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді)) підприємства та сплатити за них обумовлену суму в порядку визначеному цим договором.

Згідно пункту 1.2 попереднього договору на момент укладення цього попереднього договору продавцеві належать корпоративні права (частка у статутному капіталі (фонді) у розмірі 100 відсотків статутного капіталу підприємства, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру від 24.01.2022.

Відповідно до пункту 2.1.3 попереднього договору, орієнтовна вартість корпоративних прав (часток у статутному капіталі (фонді) підприємства, що відчужуються за цим договором визначаються за домовленістю сторін та складає гривневий еквівалент 2.016.000,00 доларів по курсу НБУ на дату укладання цього договору при орієнтовній площі 2.100 га за ціною з розрахунку гривневого еквіваленту 960 доларів США за один гектар землі за умови продажу до 01.09.2022. Вказана вартість є змінною та залежить від кількості зареєстрованих земельних ділянок (земельних ділянок на які за підприємством зареєстровані відповідні речові права в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) та розраховуються в порядку зазначеному в п. 2.1.4 цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Закінчення дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за правопорушення, які мали місце під час його дії (пункту 5.1 попереднього договору).

Між ОСОБА_1 (продавець) та ОСОБА_2 (покупець) було укладено договір купівлі-продажу частини у статутному капіталі (корпоративних прав) № 1 від 28.01.2022.

Пунктом 1.1 договору № 1 передбачено, що продавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, передає у власність покупця належну йому частину частки у статутному капіталі (корпоративні права) Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (далі - товариства), у розмірі 15% від загального розміру статутного капіталу товариства, а покупець в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, приймає цю частину частки та здійснює її оплату.

Згідно пункту 2.1 договору № 1, за домовленістю сторін ціна продажу частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) складає 58.000,00 грн. Зазначена у цьому пункті ціна частини частки у статутному капіталі (корпоративних прав) є ціною даного договору.

Даний договір набирає чинність з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань та гарантій за цим договором (пункт 8.1 договору № 1).

Відбулося внесення змін до відомостей про розміри часток у статутному капіталі та склад учасників товариства, що підтверджується витягом від 27.06.2022.

Заява про забезпечення позову подається ОСОБА_1 до подання позову. Заявник має намір подати позов про визнання дійсним попереднього договору від 28.01.2022 та тлумачення пункту 4.2 попереднього договору.

Відповідно до приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік заходів забезпечення позову, а також регламентовано, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Згідно частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно частини 4 статті 139 Господарського процесуального кодексу України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів. Отже, з положень ч. 4 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України слідує, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд встановив, що згідно пункту 1.1 попереднього договору сторони зобов`язуються в майбутньому укласти договори купівлі-продажу корпоративних прав Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (далі - підприємство), за яким продавець зобов`язується передати покупцю корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді) підприємства до 28.01.2022 у розмірі 150 (сто п`ятдесят) грн, що становить 15 (п`ятнадцять) відсотків статутного капіталу (фонду) підприємства (далі основний договір - 1), у строк до 01.09.2022 у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн, що становить 85 (вісімдесят п`ять) відсотків статутного капіталу (фонду) підприємства (далі основний договір - 2), а покупець зобов`язується прийняти корпоративні права (частки у статутному капіталі (фонді)) підприємства та сплатити за них обумовлену суму в порядку визначеному цим договором.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання пункту 1.1 попереднього договору, відповідач, як покупець, 28.01.2022 уклав з заявником договір № 1, а тому належним чином виконав пункт 1.1 попереднього договору.

Позивач має побоювання щодо добросовісності відповідача в частині укладення основного договору № 2.

Суд звертає увагу, що відповідач має укласти основний договір № 2 в строк до 01.09.2022, проте заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову у липні 2022, тобто за майже за два місяця до спливу встановленого попереднім договором строку.

Крім цього, позивач вважає, що відповідач має бажання продати свою частку у статному капіталі третім особам, а тому просить суд заборонити відповідачу відчужувати належну йому частку в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (ідентифікаційний код 42920701) та заборони державним реєстраторам будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження щодо внесення відомостей та/або змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вносити зміни щодо частки у статутному капіталі у розмірі 15% від загального розміру статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Новокиївська» (ідентифікаційний код 42920701), яка належить ОСОБА_2 .

З огляду на те, що заявником не надано доказів на підтвердження цих обставин, таке твердження позивача ґрунтується лише на припущеннях.

З урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Однак, матеріали справи не містять жодних доказів, які б вказувати на намір відповідача відчужити частку у статутному капіталі та / або ухилитися від укладення в строк до 01.09.2022 основного договору № 2.

Посилання заявника на повідомлення відповідача про небажання укладати договір про купівлю 85 % частки у статутному капіталі товариства не підтверджені жодними доказами, а тому не приймаються судом до уваги.

Крім цього, забезпечення позову здійснюється шляхом вжиття заходів з метою охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Так, саме на позивача покладається обов`язок довести суду належними доказами, що з боку відповідача можливі саме недобросовісні дій, проте матеріали справи не містять жодних доказів, які б свідчили про недобросовісність дій відповідача.

Господарський суд наголошу, що саме лише посилання в заяві на потенційну загрозу утруднення виконання рішення суду без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також суд зазначає, що заходи забезпечення позову про застосування яких просить заявник не пов`язані з предметом позову, який буде подано.

Так, у разі задоволення позову це жодним чином не вплине на ті права та обов`язки, які стосуються частки у розмірі 15% статутного капіталу, оскільки відповідно до частини 1 статті 635 Цивільного кодексу України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

З матеріалів справи вбачається, що основний договір щодо частки у розмірі 15% статутного капіталу було укладено.

Тому дійсність чи недійсність попереднього договору не може вплинути на дійсність основного договору, який сторони уклали добровільно, та відповідно до якого до ОСОБА_2 перейшло право власності на зазначену частку.

Водночас, основний договір № 1 не є предметом майбутнього позову.

Суд погоджується з тим, що у разі невиконання ОСОБА_2 попереднього договору, для ОСОБА_1 можуть настати негативні наслідки. Але це обумовлено тим, як саме сторони визначили умови попереднього договору. Лише ймовірність порушення однією з сторін у майбутньому умов укладеного договору не може бути підставою (само по собі) для вжиття заходів забезпечення позову.

Тому суд уважає заяву про забезпечення позову необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судові витрати, пов`язані з поданням заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, віднести на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 11.07.2022 та може бути оскаржена в строки, передбачені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова