ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" червня 2022 р. Справа № 924/11/22

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі 1. Понінківської селищної ради; 2. Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області

до 1. Комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Ардана Трейд"

про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору

за участю представників:

прокуратури: Коломий О.Є.;

позивача 1: Гончаренко Г.В., Приймак Т.М., Шматько Д.А.;

позивача 2: Варибок Т.В.;

відповідача 1: Нижній В.О.;

відповідача 2: не з`явились.

У судовому засіданні 22.06.2022р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Понінківської селищної ради, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради та ТОВ "Ардана Трейд", у якій прокурор просить суд: визнати недійсним та скасувати рішення 21 сесії VIII скликання Понінківської селищної ради №24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу Комунальному унітарному підприємству на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції»; визнати недійсним договір спільного вирощування сільгосппродукції, укладений товариством з обмеженою відповідальністю «АРДАНА ТРЕЙД» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради від 13.09.2021р.

В обґрунтування позовних вимог відзначено, що рішенням Понінківської селищної ради від 27.04.2021р. № 10 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення в межах категорії із цільового призначення 16.00-запасу в 01.04-для ведення підсобного сільського господарства та передачі в постійне користування» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:003:0008; :05:003:0007; :05:003:0006; :05:002:0002; :05:003:0009; :07:005:0003; :05:006:0002; :06:003:0004; :06:004:0056, які належать комунальному підприємству на праві постійного користування. Також прокурором зазначено, що рішенням Понінківської селищної ради від 09.09.2021р. №24 комунальному унітарному підприємству надано дозвіл на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції з товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд». Крім того, вказано, що комунальним унітарним підприємством та ТОВ «Ардана Трейд» 13.09.2021р. укладено договір вирощування сільгосппродукції. Відповідно до умов п. 1.3 договору предметом правочину є вирощування сільгосппродукції та отримання прибутку від його реалізації. Вирощування здійснюватиметься на земельних ділянках сільськогосподарського призначення загальною площею 819,3343 га з кадастровими номерами: :05:003:0008; :05:003:0007; :05:003:0006; :05:002:0002; :05:003:0009; :07:005:0003; :05:006:0002; :06:003:0004; :06:004:0056, які належать комунальному підприємству на праві постійного користування. У п. 1.7 Договору зазначено, що ціна договору визначається загальним розміром внесків Сторін протягом дії цього Договору.

Водночас, вказано в позові, відповідно до п. 2.1 Договору, кожна із сторін договору зобов`язана протягом трьох тижнів з моменту підписання Договору зробити свій внесок. Зокрема, внесок ТОВ «Ардана Трейд» складається із професійного та теоретичного досвіду сільськогосподарського виробництва та культури землеробства та грошові кошти, необхідні для забезпечення повного циклу виробництва (вирощування) сільськогосподарської продукції та проведення всіх необхідних польових робіт. У свою чергу, внесок комунального унітарного підприємства полягає у доступі до земельних ділянок, визначених у п. 1.3 Договору з метою спільного вирощування сільгосппродукції та експлуатації техніки, за попередньою домовленістю між сторонами. У п. 2.2 - п. 2.5 Договору зазначено, що доходи отримані внаслідок провадження діяльності за Договором, розподіляються між учасниками у відсотковому відношенні (ТОВ Ардана Трейд» - 70%, комунальне підприємство-30%). Доходи, отримані внаслідок спільної діяльності, підлягають підрахунку та розподілу між учасниками протягом одного місяця після досягнення мети Договору. Внесок комунального підприємства вважається здійсненим з моменту підписання Договору. Витрати, що виникли внаслідок спільної діяльності учасників за договором, покриваються ТОВ «Ардана Трейд» за рахунок прибутку, отриманого від такої діяльності.

Відповідно до п. 3.4. договору, за згодою сторін угоди ведення справ з метою спільної господарської діяльності доручається ТОВ «Ардана Трейд».

Згідно розділу 7 «Ведення спільних справ», сторони дійшли згоди, що керівництво та ведення спільних справ за Договором здійснюється одноособово ТОВ «Ардана Трейд». Для цього товариство має право бути стороною правовідносин та без окремої довіреності вчиняти дії, необхідні для досягнення учасниками поставленої мети. Ведення бухгалтерського обліку спільного майна учасників та діяльності здійснюється одноособово ТОВ «Ардана Трейд». Для виконання зобов`язань, визначених у договорі та досягнення поставленої мети ТОВ «Ардана Трейд» має право використовувати власні трудові ресурси або залучати третіх осіб за цивільно-правовими договорами. У п. 9.1. договору закріплено, що строк дії договору становить 7 років.

Прокурор вважає, що рішення Понінківської селищної ради від 09.09.2021р. №24 прийнято, а договір від 13.09.2021р. укладено всупереч вимог чинного законодавства, у зв`язку із чим вони підлягають визнанню недійсними з наступних підстав. Аналізуючи зміст зазначених документів, прокурором вбачається, що Понінківська селищна рада своїм рішенням надала дозвіл, а комунальне підприємство фактично передало у платне користування земельні ділянки комунальної власності площею 819,3343 га, що перебувають у постійному користуванні комунального підприємства, для вирощування товариством сільськогосподарських культур, при цьому не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України (далі ЗК України) та Закону України «Про оренду землі». На підставі зазначеного договору передбачається, що ТОВ «Ардана Трейд» власними силами, засобами і трудовими ресурсами, одноособово здійснюватиме вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках площею 819,3343 га, належних на праві постійного користування комунальному підприємству, самостійно обраховуватиме прибуток і його частину (30%) перерахує комунальному унітарному підприємству.

Посилаючись на окремі Цивільного кодексу України, прокурор зазначив, що удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину (правочинів) та характер спірних правовідносин сторін.

Також, посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду (зокрема, від 23.01.2019р. у справі №522/14890/16-ц), зазначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. Кріми того, посилаючись на полоежння ст. 1130, ст. 1131 ЦК України, прокурор зауважив, що зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети. При цьому, зміст оспорюваного договору та його правова природа не залежать від його назви. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.

Таким чином, як відзначив прокурор, посилаючись також на окремі норми Закону України «Про оренду землі», на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому, прокурор зауважив, що правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Враховуючи вищевикладене, а також аналізуючи зміст договору, прокурор вказує на те, що до спірних правочинів слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди земельної ділянки.

Так, договір спільного вирощування сільгосппродукції, що укладений між ТОВ «Ардана Трейд» та комунальним підприємством містить усі істотні умови договору оренди землі, оскільки об`єктом зазначених угод є саме земельні ділянки (їх обробіток з метою використання її корисних властивостей для вирощування та подальшого збирання урожаю сільськогосподарських культур на строк, узгоджений сторонами), що належить комунальному унітарному підприємству на праві постійного користування та знаходяться на території Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Крім того, як вважає прокурор, положення оспорюваного договору, що склалися на підставі цього договору, не відповідають умовам спільної діяльності, передбаченим статтями 1130-1134 ЦК, оспорюваний договір не передбачає умов щодо досягнення сторонами певної спільної мети, оскільки кожна сторона договору є власником визначеного результату своїх дій, а дохід комунального підприємства згідно з п. 2.2, п. 2.5 цього договору є гарантованим, при цьому питання користування земельною ділянкою для вирощування товарної сільськогосподарської продукції є предметом регулювання спеціальних норм земельного законодавства, якими не передбачено право постійного користувача землею розпоряджатися земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам в платне користування, що фактично відбулося у цьому випадку. Умови укладеного між сторонами договору відповідають змісту договору оренди, визначеному статтею 12 Закону України "Про оренду землі", за яким ТОВ «Ардана Трейд» на платній основі отримало право користування земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, а комунальне підприємство отримує плату за користування цією земельною ділянкою.

При цьому, прокурор зауважив, що комунальне підприємство, взявши на себе певні права та обов`язки за оспорюваним договором, у порушення статті 116 ЗК і статті 4 Закону України "Про оренду землі" розпорядилося земельними ділянками, не маючи на це відповідних правових підстав і повноважень. Отже, за всіма ознаками оспорюваний договір є прихованим договором оренди землі, а його зміст не відповідає вимогам законодавства, що є підставою для визнання його недійсним.

Разом з тим, як вказує прокурор, комунальне підприємство як землекористувач на титулі права постійного користування, наділене передбаченими ст. 95 ЗК України правами щодо земельних ділянок, належних йому на праві постійного користування. Таким чином, як стверджує прокурор, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою державної власності шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Крім того, посилаючись на положення ст. 122, ст. 124, ст. 134 Земельного кодексу України, прокурор зауважив, що всупереч зазначеним нормам закону, органом місцевого самоврядування прийнято незаконне рішення про надання дозволу комунальному унітарному підприємству на укладення спірного договору з ТОВ «Ардана Трейд» (в затвердженій редакції).

Відтак, як вважає прокурор, рішення Понінківської селищної ради від 09.09.2021р. №24 «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції» є незаконним, підлягає визнанню недійсним та скасуванню.

Враховуючи, що Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом Держгеокадастру та реалізує його повноваження на території Хмельницької області, зокрема, наділене повноваженнями здійснення державного контролю (нагляду) за додержанням земельного законодавства, 09.11.2021р. за №15/1-636 вих-21 обласною прокуратурою зазначеному органу спрямовано лист щодо встановлених порушень вимог земельного законодавства при використанні комунальним підприємством земельних ділянок, наданих в постійне користування.

При цьому, зауважено, що згідно листа Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області від 06.12.2021р. № 10-22-0.4-5698/2-21 перевіркою встановлено, що оспорюваний правочин є прихованим договором оренди земельних ділянок та укладений з порушенням ст. 134 ЗК України. З листа Головного Управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 30.12.2021р. вбачається, що зазначений орган контролю не звертатиметься до суду з метою захисту порушених інтересів держави щодо визнання недійсними рішення та договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. В подальшому, листом № 15/1-643 вих-21 від 11.11.2021р. Понінківська селищна рада повідомила обласну прокуратуру, що на її думку, відсутні підстави для звернення до суду із позовом про визнання договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. недійсним.

Враховуючи вказану бездіяльність органів уповноважених на захист державних інтересів, оскільки укладення ТОВ «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави у сфері використання та охорони земель, прокурор вбачає законні підстави для захисту інтересів держави органами прокуратури, зокрема шляхом звернення до суду з позовом. При цьому, зауважено, що передача земельної ділянки у користування здійснена не на конкурентних засадах, що в свою чергу нівелює економічний ефект від передачі земельної ділянки в оренду та створює загрозу ненадходження значних сум до бюджету.

Враховуючи викладене, прокурор та Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вважають, що позовна заява є обґрунтованою, викладені обставини підтверджені належними доказами, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Понінківською селищною радою подано заяву про відмову від позову, в якій посилаючись на положення ст. 191 ГПК України, просить закрити провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову. При цьому, вказує на те, що права та інтереси Понінківської селищної ради не були порушені.

Суд констатує відсутність передбачених ГПК України підстав для закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою одного з позивачів від позову, враховуючи при цьому, що відповідно до ст.55 ГПК України відмова органу, уповноваженого здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від поданого прокурором в інтересах держави позову (заяви), подання ним заяви про залишення позову без розгляду не позбавляє прокурора права підтримувати позов і вимагати розгляду справи по суті (на чому наполягає прокурор у даній справі).

Відповідачі проти позову заперечують, відзначивши, що позиція прокурора не відповідає фактичним обставинам. Також вказано, що прокурор не навів, в чому саме полягає порушення прав та інтересів держави та яким чином такі вимоги відновлять права та інтереси держави, оскільки земельні ділянки є комунальною власністю, а тому позов є втручанням безпідставно зі сторони держави у чужу власність та господарську діяльність та шкодить Понінківській громаді, позбавляючи її можливості отримати прибуток від сільськогосподарської діяльності за рахунок спільних внесків комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради та ТОВ «Ардана Трейд», оскільки засновником та власником комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради є Понінківська селищна рада, а прибутки комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради в подальшому будуть використовуватися для покращення фінансового, майнового та соціального становища громади та задовольнятимуть інші потреби громади.

Щодо позивачів та обраного способу захисту відзначено, що ні Понінківська селищна рада, ні Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не є особами, чиї права та інтереси порушені, а обрані способи захисту до суду не відповідають закону та є неналежними, що підтверджується наступним. Як зауважили відповідачі, твердження прокурора в частині того, що Головне управління наділене правом звертатися до суду з заявленими вимогами в нашому випадку не узгоджується з нормами Земельного кодексу України, та ст. 6 та 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», які встановлюють вичерпний перелік способів судового захисту.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області є територіальним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Також, вказано, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області виступає як орган державного контролю за використанням та охороною земель у порядку, встановленому законом та органом наділений повноваженнями розпоряджатися землями державної власності в межах визначених Земельним кодексом України.

Отже, як зазначили відповідачі, Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в даному випадку виступає саме органом державного контролю і керується в своїй діяльності Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та іншими нормативно-правовими актами, які не суперечать вказаним законам. В системному аналізі вказаного законодавства вбачається, що Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області як орган державного контролю обмежене у способах судового захисту, так як вказане законодавство містить вичерпний перелік випадків звернення до суду, серед яких враховуючи, що в нашому випадку це земельні ділянки не державної, а комунальної власності, не має такого способу захисту як визнання недійсним договору, стороною якого Головне управління у Хмельницькій області не є та не виступає органом, який розпоряджається земельними ділянками комунальної власності з правами власника цих земельних ділянок, тому Головному управлінню у Хмельницькій області немає чого захищати. Крім того, враховуючи норми цивільного законодавства, усталеної судової практики Верховного Суду договори можуть визнаватися недійсними: стороною такого договору, власником, користувачем та заінтересованою особою, якої стосується такий договір і він впливає на права та обов`язки такої особи.

Як зауважено відповідачами, у дашому випадку Головне управління у Хмельницькій області не є стороною договору, власником земельних ділянок, користувачем земельних ділянок, заінтересованою особою, яку стосується договір про спільну діяльність та який впливає на права та обов`язки Головного управління у Хмельницькій області. Тобто, прокурор в особі Головного управління у Хмельницькій області звернувся із способом захисту, який не є ефективним та є не передбаченим законом для Головного управління у Хмельницькій області способом, враховуючи вищевикладене.

Також, прокурор виступає в особі Понінківської селищної ради, але як зауважено відповідачами, не обґрунтовує при цьому в чому полягає порушення прав та інтересів Понінківської селищної ради чи інших осіб. Натомість, зазначено, що земельні ділянки, доступ до яких надано простому товариству, є комунальною власністю і належить на праві власності територіальній громаді в особі Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області, що підтверджується витягами, наданими прокурором до позовної заяви.

При цьому, як відзначили відповідачі, відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України Понінківська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області надала дозвіл на укладення договору про спільну діяльність, тобто фактично здійснила, в межах своїх повноважень та без порушення будь-чиїх прав на земельні ділянки, розпорядження в частині надання можливості спільно двом юридичним особам об`єднати свої вклади та виключно задля найвигідніших економічних умов для громади, не передаючи земельні ділянки в особисте користування ТОВ «Ардана Трейд», надало доступ простому товариству (учасникам договору про спільну діяльність) з метою, чітко визначеною договором про спільну діяльність, за участю комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради та ТОВ «Ардана Трейд».

Оскільки саме Понінківська селищна рада як власник майна надала дозвіл на розроблення проекту спірного договору про спільну діяльність та в подальшому надала дозвіл вже на укладення цього договору, то Понінківська селищна рада має бути відповідачем у даній справі, а не позивачем, вважають відповідачі.

Щодо підтвердження наміру учасників укласти саме договір про спільну діяльність відповідачі, посилаючись на положення ст. 1130 ЦК України, відзначили, що дві юридичні особи об`єдналися вкладами та розпочали спільну діяльність, види вкладів відповідають чинному законодавству, договір укладено в письмовій формі, перелік істотних умов визначених для договорів про спільну діяльність, визначені в договорі про спільну діяльність, в договорі визначено мету діяльності, відповідно договір про спільну діяльність відповідає умовам, які встановлені ст.ст. 1130 -1133 ЦК України для договорів про спільну діяльність.

Отже, як стверджують відповідачі, в договорі визначено особу, яка здійснюватиме ведення спільних справ від імені всіх учасників договору, договором визначено повноваження цієї особи, а отже договір про спільну діяльність містить істотні умови встановлені ст. 1135 ЦК України для договорів про спільну діяльність. При цьому, як вважають відповідачі, договір про спільну діяльність відповідає істотним умовам, які встановлені ЦК України для договорів про спільну діяльність.

Щодо відсутності ознак та умов прихованого догововру оренди, відповідачі посилаючись на положення статті 792 ЦК України, відзначили, що договір про спільну діяльність не містить умову про передачу на користь ТОВ «Ардана Трейд» земельних ділянок в строкове платне володіння та користування ними, оскільки за договором про спільну діяльність комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради внесло свій вклад у договір про спільну діяльність у вигляді доступу до земельних ділянок, за вказаний доступ (вклад) плата не здійснюється. При цьому, зауважено, що доступ до земельних ділянок надано не на користь ТОВ «Ардана Трейд» як самостійному суб`єкту господарюванню для власних потреб, а надано договору про спільну діяльність як простому товариству (особам, які спільно об`єдналися вкладами), який не є юридичною особою і не може мати статусу орендаря в розумінні ст. 5 Закону України «Про оренду землі».

Отже, умови договору про спільну діяльність не відповідають визначенням «оренда землі» та «договору оренди землі», вказаних у ст.ст. 1 та 13 Закону України «Про оренду землі». При цьому абз. 5 статті 6 Закону України «Про оренду землі» визначає, що право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом (ст. 17 Закону України «Про оренду землі»). В даному випадку будь-які речові права на земельні ділянки, доступ до яких надано як вклад до договору про спільну діяльність, не реєструвалися за ТОВ «Ардана Трейд» в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Правокористувачем вказаних земельних ділянок як до укладення договору про спільну діяльність, так і після укладення договору про спільну діяльність було та залишається комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради.

Крім того, посилаючись на положення статті 288.5 Податкового кодексу України, відповідачі зазначили, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку. Натомість, в договорі про спільну діяльність земельні ділянки не виступають самостійними об`єктами спільної діяльності відповідачів, дата укладення та строк дії договору є істотною умовою для багатьох видів договорів, в договорі про спільну діяльність відсутній будь-який платіж за надання доступу до земельних ділянок, не передбачено ні фіксованого розміру платежу, ні з урахуванням індексів інфляції, ні у відсотках від нормативної грошової оцінки земельних ділянок та не передбачено строку його внесення.

За договором про спільну діяльність комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради не отримує від ТОВ «Ардана Трейд» як прихованої, так і фактичної плати ні за користування земельними ділянками, за будь-які послуги, роботи чи товари. При цьому, відповідачі звертають увагу на те, що комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради та ТОВ «Ардана Трейд», як учасники спільної діяльності, отримують разом від договору про спільну діяльність лише результат своєї спільної діяльності у вигляді прибутку у співвідношенні 30% на 70% відповідно. Разом з тим, відзначено, що до правовідносин, які виникли у відповідачів за договором про спільну діяльність, не застосовуються норми, які притаманні орендним відносинам та встановлені Законом України «Про оренду землі», зокрема: норми ст. 7 «Перехід права на оренду земельної ділянки», ст. 81 «Відчуження орендарем права на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності», ст. 82 «Особливості набуття і реалізації права оренди на земельні ділянки, розташовані у масиві земель сільськогосподарського призначення», ст. 9 «Переважне право орендаря на отримання орендованої земельної ділянки у власність», ст. 19 «Строк дії договору оренди землі», ст. 27 «Захист прав орендаря та орендодавця на орендовану земельну ділянку», ст. 28 «Відшкодування збитків, завданих орендарю», ст. 322. «Поновлення договорів оренди землі» та ст. 1261 Земельного кодексу України, ст. 33 «Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк».

При цьому, вказують, що у правовідносинах спільної діяльності припинення договору про спільну діяльність та припинення участі одного із учасників договору відбувається в іншому порядку, за інших умов, права, обов`язки і відповідальність учасників спільної діяльності в разі припинення спільної діяльності відрізняються від прав, обов`язків та відповідальності орендаря та орендодавця, що випливає з договору про спільну діяльність.

Враховуючи вищевикладене, відповідачі вважають, що позов не підлягає задоволенню, оскільки: прокурор звернувся в особі органів, один з яких має бути відповідачем, а інший не має процесуальної правоздатності; прокурор не обґрунтував в чому саме полягає порушення прав держави та яким чином обраний спосіб захисту відновить права та інтереси саме держави; прокурор не підтвердив та необгрунтував, що договір про спільну діяльність містить умови іншого договору та що воля сторін договору про спільну діяльність направлена на виникнення інших цивільних прав та обов`язків, ніж спільна діяльність; прокурор не надав доказу, який би підтверджував, що комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради передало земельні ділянки в особисте платне володіння та користування на користь ТОВ «Ардана Трейд», враховуючи, що останній виступає представником, а не самостійним суб`єктом господарювання; прокурор не обгрунтував та не надав доказу, який би підтверджував, що речове право на земельні ділянки змінилося після укладення договору про спільну діяльність.

Враховуючи вищевикладене, відповідачі просять відмовити у позові.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

Згідно з рішенням дванадцятої сесії восьмого скликання Понінківської селищної ради від 27.04.2021р. № 10 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із зміною цільового призначення в межах категорії із цільового призначення 16.00-запасу в 01.04-для ведення підсобного сільського господарства та передачі в постійне користування» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок з кадастровими номерами: :05:003:0008; :05:003:0007; :05:003:0006; :05:002:0002; :05:003:0009; :07:005:0003; :05:006:0002; :06:003:0004; :06:004:0056 та передано їх у постійне користування комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради для ведення підсобного господарства.

Рішенням Понінківської селищної ради від 09.09.2021р. №24 комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради надано дозвіл на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції з товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд».

13.09.2021р. між ТОВ «Ардана Трейд» (стороною 1) та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради (стороною 2) укладено договір спільного вирощування сільгосппродукції (далі договір), затверджений рішенням 21 сесії VI скликання № 24 від 09.09.2021р., відповідно до п. 1.1. якого сторона-1 та сторона-2 уклали даний договір про спільну господарську діяльність для досягнення спільного результату (цілей) вирощування сільськогосподарських культур.

Згідно із п. 1.2. договору мета спільної діяльності включає заходи щодо збереження та підвищення якісних характеристик земельної ділянки, в тому числі: запобігання забур`яненню, деградації, ерозії земельної ділянки, підвищення врожайності на ній тощо.

Як передбачено п. 1.3 договору, предметом правочину є вирощування сільгосппродукції та отримання прибутку від його реалізації. Вирощування здійснюватиметься на земельних ділянках сільськогосподарського призначення загальною площею 819,3343 га, яка належить стороні 2 на праві постійного користування згідно з Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, та розташована у Хмельницькій області, Шепетівський район, смт. Понінка, кадастрові номери з кадастровими номерами: :05:003:0008, площею 95,0956 га; :05:003:0007, площею 103,375 га; :05:003:0006, площею 20,3954 га; :05:002:0002, площею 213,9919 га; :05:003:0009, площею 218,5411 га; :07:005:0003, площею 64,843 га; :05:006:0002, площею 86,3395 га; :06:003:0004, площею 7,9459 га; :06:004:0056, площею 8,8004 га з метою досягнення спільних статутних цілей сторін, зокрема - отримання прибутку внаслідок вирощування сільськогосподарських культур, ефективного використання земель, забезпечення продуктивного вирощування сільськогосподарської продукції, зокрема, але не виключно, створення необхідної виробничої бази. При цьому, сторона-2 не отримує прибутку від сторони-1 від передачі права користування землею третій особі; земельні ділянки не передаються у строкове платне користування (п.1.4. договору).

Відповідно до п. 1.7. договору ціна договору визначається загальним розміром внесків сторін протягом дії цього договору.

Згідно із п. 2.1. договору кожна із сторін договору зобов`язана протягом трьох тижнів з моменту підписання договору зробити свій внесок. Внесок ТОВ Ардана Трейд» складається із професійного та теоретичного досвіду сільськогосподарського виробництва та культури землеробства та грошові кошти, необхідні для забезпечення повного циклу виробництва (вирощування) сільськогосподарської продукції та проведення всіх необхідних польових робіт. Внесок комунального унітарного підприємства полягає у доступі до земельних ділянок, визначених у п. 1.3 Договору, з метою спільного вирощування сільгосппродукції та експлуатації техніки, за попередньою домовленістю між сторонами (екскаватор БОРЕКС 2102 30765ВХ, автомашина бортова ГАЗ-53 № НОМЕР_1 причіп 2ПТС-4 з надставними бортами, подрібнювач деревини PL-160, навантажувач фронтальний).

Як передбачено п. 2.2. договору, доходи, отримані внаслідок провадження діяльності за договором, розподіляються між учасниками у відсотковому відношенні (ТОВ «Ардана Трейд» - 70%, комунальне підприємство - 30%).

Відповідно до п. 2.3. договору доходи, отримані внаслідок спільної діяльності, підлягають підрахунку та розподілу між учасниками протягом одного місяця після досягнення мети договору.

Згідно із п. 2.4. договору внесок комунального підприємства вважається здійсненим з моменту підписання договору.

Як передбачено п. 2.5. договору, витрати, що виникли внаслідок спільної діяльності учасників за договором, покриваються ТОВ «Ардана Трейд» за рахунок прибутку, отриманого від такої діяльності.

Відповідно до п. 3.4. договору за згодою сторін договору ведення справ з метою спільної господарської діяльності доручається стороні-1.

Розділом 7 договору визначений порядок ведення спільних справ, де зазначено, що сторони договору дійшли згоди, що керівництво та ведення спільних справ за договором здійснюється одноособово стороною-1. Для цього 1 сторона-1 має право бути стороною правовідносин та без окремої довіреності вчиняти дії, необхідні для досягнення учасниками поставленої мети (укладання договорів підряду, надання послуг, цивільно-правових, купівлі-продажу тощо). Ведення бухгалтерського обліку спільного майна учасників та діяльності здійснюється одноособово стороною-1. Для виконання зобов`язань, визначених у п. 4.1 та 4.2 договору та досягнення поставленої мети, сторона-1 має право використовувати власні трудові ресурси або залучати третіх осіб за цивільно-правовими договорами.

Строк дії договору становить 7 років (п. 9.1.).

Відповідно до статуту комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради, затвердженого рішенням Понінківської селищної ради № 1 від 11.05.2021р. комунальне унітарне підприємство Понінківської селищної ради створене на базі відокремленої частини комунальної власності Поніківської селищної ради, на підставі рішення Поніківської селищної ради № 1 від 28.10.2011р. і безпосередньо підпорядковане Понінківській селищній раді (п. 1.1. Статуту).

Листом № 15/1-643 вих-21 від 11.11.2021р. Хмельницька обласна прокуратура просить Понінківську селищну раду в строк до 29.11.2021р. надати до обласної прокуратури інформацію про вжиті Понінківською селищною радою заходи з метою захисту порушених інтересів держави щодо визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради та ТОВ «Ардана Трейд», повідомити, чи будуть вживатись радою такі заходи, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

У відповіді на лист № 2000 від 29.11.2021р. Понінківської селищної ради, адресованої Хмельницькій обласній прокуратурі, відзначено, що документально підтверджено, що предметом договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. не є оренда землі, а відтак, на зазначені відносини не розповсюджуються положення Закону України «Про оренду землі», що унеможливлює застосування положень ст.ст. 4, 16, 134 Закону України «Про оренду землі». Враховуючи вищевикладене, вважають, що підстави для звернення до суду із позовом про визнання договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. недійсним відсутні.

У листі № 15/1-636вих-21 від 09.11.2021р., адресованому Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницька обласна прокуратуора, на підставі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просить в строк до 26.11.2021р. надати до обласної прокуратури інформацію про вжитті Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області заходи з метою захисту порушених інтересів держави щодо визнання недійсним рішення Понінківської селищної ради №24 від 09.09.2021р. та договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., повідомити, чи будуть вживатись управлінням такі заходи, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

У листі «Щодо здійснення заходів державного контролю» № 10-22-0.4-5584/2-21 від 26.11.2021р., адресованому Хмельницькій обласній прокуратурі, Головне управління Держгеокадарстру у Хмельницькій області повідомило про те, що при попередньому вивченні матеріалів та документації відносно надання в користування земельних ділянок, описаних у зверненні, виявлені ймовірні порушення земельного законодавства при наданні їх в користування, у зв`язку із зазначеним, згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 09.11.2021р. №506-ДК, Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління розпочато перевірку дотримання вимог земельного законодавства відносно земельних ділянок з кадастровими номерами :05:003:0008, :05:003:0007, :05:003:0006, :05:002:0002, :05:003:0009, :07:005:0003, :05:006:0002, :06:003:0004, :06:004:0056, розташованими на території Понінківської селищної об`єднаної територіальної громади Шепетівського району Хмельницької області, яка станом на сьогодні в ході здійснення.

У листі № 22-0.4.-5698/2-21 від 06.12.2021р., адресованому Хмельницькій обласній прокуратурі, Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомлено про те, що за результатами розгляду Понінківською селищною ОТГ клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства, направленого Управлінням з контролю за використанням та охороною земель Головного управління, буде повідомлено Хмельницьку обласну прокуратуру відповідно до вимог п. 2 розділу V Порядку підготовки та внесення до органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування клопотань з питань дотримання вимог земельного законодавства, затвердженого наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України №124 від 05.03.2018р.

У листі № 10-22-0.4.-6051/2-21 від 30.12.2021р. «Щодо здійснення заходів державного контрлю», адресованому Хмельницькій обласній прокуратурі, зазначено про те, що правовий аналіз зазначеного договору, здійснений в процесі державного контролю, дає підстави вважати його прихованим договором оренди земельних ділянок. За результатами здійснення державного контролю складено акт перевірки №506-ДК/454/АП/09/01/-21 від 29.11.2021р. Також, повідомлено про направлення клопотання з питань дотримання вимог земельного законодавства Понінківською селищною ОТГ Шепетівського району. В частині укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції з порушеннями чинного законодавства, враховуючи норми ст. 188, ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 215 Цивільного кодексу України та розділу 10 даного договору, направлено матеріали державного контролю для подальшого реагування та здійснення заходів представницького характеру в частині визнання недійсним описаного вище договору.

У листі № 15/1-654вих-21 від 17.11.2021р., адресованому комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради, прокурор просить в строк до 30.11.2021р. надати до обласної прокуратури інформацію про вжитті підприємством заходи з метою захисту порушених інтересів держави щодо визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. та повідомити, чи будуть вживатись такі заходи, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом.

У листі № 565 від 29.11.2021р. комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради, адресованого голові Понінківської селищної ради, просить до 29.11.2021р. надати роз`яснення щодо законності укладеного договору та подальшої дії з метою захисту.

У листі № 13-11/1999 від 29.11.2021р., адресованому комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради, Понінківська селищна рада зазначила про те, що не вбачає договір спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. договором оренди, посилаючись на положення ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та ст. 93 Земельного кодексу України.Також вказано, що предметом даного договору не є платне користування земельною ділянкою а навпаки - вирощування сільгоспродукції.

У відповіді на лист № 566 від 29.11.2021р., адресованій Хмельницькій обласній прокуратурі, комунальне унітарне підприємство Понінківською селищною радою зазначено про те, що в договорі спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р. не вбачається договір оренди так, посилаючись на положення ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та ст. 93 Земельного кодексу України.

У відповіді на лист № 43 від 05.02.2021р. приватне підприємство «Діоріт плюс 1» повідомило про те, що орієнтовна ринкова вартість 1 га земель сільськогосподарського призначення, розташованих на території Хмельницької області (за межами населених пунктів) становить 72000 грн.

У повідомленнях № 15/1-719вих-21 від 312.12.2021р. та № 15/1-720вих-21 від 31.12.2021р, адресованих Понінківській селищній раді та Головному управлінню Держгеокадастру у Хмельницькій області, Хмельницька обласна прокуратура, посилаючись на положення ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», повідомляє про намір здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Понінківської селищної ради та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області шляхом пред`явлення до господарського суду Хмельницької області позову щодо визнання недійсним вішення №24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції» та визнання недійсним договору від 13.09.2021р. про спільне вирощування сільгосппродукції.

У матеріалах справи також наявні: Інформація від 24.12.2021р. з Державного реєстру речових прав на рухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуженняч об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна; копія акту від 29.11.2021р. №506-ДК/454/АП/09/01/-21 перевірки працівниками Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області дотримання вимог земельного законодавства тощо.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги наступне.

З приводу позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення 21 сесії VIII скликання Понінківської селищної ради № 24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції» суд звертає увагу на таке.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі ст. 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад входить вирішення відповідно до закону питань з врегулювання земельних відносин. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених положень Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавець закріпив право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну чи скасування. Водночас, у ст. 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Цей принцип знайшов своє відображення й у ст. 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно з якою органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) в Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення.

Відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в абзаці другому пункту 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп у справі щодо несумісності депутатського мандата.

Ключовим питанням у контексті можливості скасування органом місцевого самоврядування свого владного управлінського рішення, є визначення того, яким за своєю правовою природою є відповідний акт: нормативним чи ненормативним. Слід зазначити, що ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання. Отже, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 04.06.2013 у справі № 21-64а13 та 25.05.2016 у справі № 21-5459а15.

Відтак, Понінківська селищна рада не уповноважена на скасування рішення 21 сесії VIII скликання Понінківської селищної ради № 24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції», що згідно з позицією Конституційного Суду України є "гарантією стабільності суспільних відносин". З наведеного слідує необґрунтованість висновку прокурора про те, що Понінківська селищна рада, в контексті наведеної частини позовних вимог, не здійснює захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, оскільки остання такими повноваженнями у спірних правовідносинах не наділена та не має права скасувати оспорене рішення.

Крім того, висновки щодо наявності підстав для звернення прокурора з метою захисту державних інтересів з вимогами, зокрема, до органу місцевого самоврядування (а не в особі такого органу) у зв`язку із порушенням цим органом вимог земельного законодавства, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц.

Якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 226 ГПК України (залишення позову без розгляду) (такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

З урахуванням вищенаведеного, у частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення 21 сесії VIII скликання Понінківської селищної ради № 24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції» позов слід залишити без розгляду.

Стосовно позовних вимог про визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради, суд звертає увагу на таке.

При зверненні до суду прокурор посилався на положення ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, а саме: здійснення ним представництва інтересів держави в суді в інтересах держави в особі органу, що уповноважений здійснювати функції із захисту майнових інтересів держави у спірних відносинах, але належним чином не здійснює захист інтересів держави представницькими засобами.

Ст. 15 Цивільного кодексу України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 ст. 2 Кодексу передбачено, що одним з учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі ст.ст. 167, 170 Цивільного кодексу України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

У судовому процесі, зокрема у господарському, держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах. Отже, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган. Аналогічний за змістом висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019р. у справі № 587/430/16-ц та від 27.02.2019р. у справі № 761/3884/18.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади, місцевого самоврядування та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Як підкреслив Конституційний Суд України у своєму рішенні № 4-рп/2008 від 01.04.2008р., неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої і судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом. Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

За приписами ч. 4 ст. 23 Закону наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ст. 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених ст. 174 цього Кодексу. Аналіз положень ст. 53 Кодексу у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді у випадках, зокрема, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження.

Отже, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Означену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020р. у справі № 912/2385/18.

На підтвердження вжиття заходів, які передують зверненню прокурора до суду для здійснення представництва інтересів держави, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурором додано до позовної заяви відповідні звернення, про які вже зазначалось.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що прокурором дотримано встановлений ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" порядок щодо звернення до органів, уповноважених на захист майнових інтересів держави, з повідомленням про виявлені порушення вимог законодавства та надання розумного строку для відреагування на стверджуване порушення інтересів держави.

З урахуванням наведеного, у контексті позовних вимог про визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави у даній справі.

Крім того, судом відзначається, що за змістом ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Правочином є правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Правомірність є конститутивною ознакою правочину як юридичного факту.

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з абз. 1 ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, встановлені у ст. 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх і непрацездатних дітей.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Правові наслідки недодержання сторонами при вчиненні правочину вимог закону визначені параграфом 2 глави 16 Цивільного кодексу України.

Вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 року у справі №916/1171/18, від 14.11.2018 року у справі № 910/8682/18, від 30.08.2018 року у справі №904/8978/17, від 04.03.2019 року у справі № 5015/6070/11, від 10.09.2019 року у справі №9017/317/19, від 09.07.2019 року у справі № 903/849/17.

Враховуючи викладене, позовна вимога щодо визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради, є належним і допустимим способом захисту інтересів держави внаслідок укладення незаконного правочину.

Разом з тим, судом відзначається, що Понінківська селищна рада своїм рішенням надала дозвіл, а комунальне підприємство фактично передало у платне користування земельні ділянки комунальної власності площею 819,3343 га, що перебувають у постійному користуванні комунального підприємства, для вирощування товариством сільськогосподарських культур, при цьому не уклавши договору оренди земельної ділянки у відповідності до вимог Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі». На підставі зазначеного договору передбачається, що ТОВ «Ардана Трейд» власними силами, засобами і трудовими ресурсами, одноособово здійснюватиме вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках площею 819,3343 га, належних на праві постійного користування комунальному підприємству, самостійно обраховуватиме прибуток і його частину (30%) перерахує комунальному унітарному підприємству.

Відповідно до ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину (правочинів) та характер спірних правовідносин сторін. У постанові від 23.01.2019р. у справі №522/14890/16-ц Верховний Суд зазначив, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК України) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визначити, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

За удаваним правочином сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. У такій ситуації існують два правочини: один - удаваний, а інший - той, який сторони дійсно мали на увазі. Таким чином, удаваний правочин своєю формою прикриває реальний правочин. Правова природа договору не залежить від його назви, а визначається з огляду на його зміст (позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 11.03.2020р. у справі №923/658/19).

У ст. 1130 ЦК України визначено поняття договору про спільну діяльність. Так, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Відповідно до положень ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах .спільних дій та інші умови, визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Отже, зі змісту вказаних законодавчих приписів вбачається, що за своєю суттю спільна діяльність на основі договору є договірною формою об`єднання осіб для досягнення спільної мети.

При цьому, зміст оспорюваного договору та його правова природа не залежать від його назви. Оскільки воля сторін в удаваному правочині спрямована на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які ним передбачені, вирішенню підлягають питання правової природи оспорюваного правочину та характер спірних правовідносин сторін.

Поряд із цим, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі» та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відтак, на відміну від договору про спільну діяльність, договір оренди землі укладається саме для отримання можливості користуватися земельною ділянкою та вилучення внаслідок такого користування корисних властивостей землі. При цьому, правовими наслідками договору оренди землі є для однієї сторони (орендодавця) отримання плати за надане у користування майно (земельну ділянку), а для іншої (орендаря) - використання майна (земельної ділянки).

Враховуючи вищевикладене, суд погоджується з твердженням прокурора про те, що зі змісту договору вбачається, що до спірних правочинів слід застосовувати правила, передбачені для договору оренди земельної ділянки. Зокрема, договір спільного вирощування сільгосппродукції, що укладений між ТОВ «Ардана Трейд» та комунальним підприємством, містить істотні умови договору оренди землі, оскільки об`єктом зазначених угод є саме земельні ділянки (їх обробіток з метою використання її корисних властивостей для вирощування та подальшого збирання урожаю сільськогосподарських культур на строк, узгоджений сторонами), що належить комунальному унітарному підприємству на праві постійного користування та знаходяться на території Понінківської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області. Крім того, положення оспорюваного договору, що склалися на підставі цього договору, не відповідають умовам спільної діяльності, передбаченим статтями 1130-1134 ЦК; оспорюваний договір не передбачає умов щодо досягнення сторонами певної спільної мети, оскільки кожна сторона договору є власником визначеного результату своїх дій, а дохід комунального підприємства згідно з п. 2.2, п. 2.5 цього договору є гарантованим; при цьому питання користування земельною ділянкою для вирощування товарної сільськогосподарської продукції є предметом регулювання спеціальних норм земельного законодавства, якими не передбачено право постійного користувача землею розпоряджатися земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам в платне користування, що фактично відбулося у цьому випадку.

При цьому, прокурором належним чином обгрунтовано, що умови укладеного між сторонами договору відповідають змісту договору оренди, визначеному статтею 12 Закону України "Про оренду землі", за яким ТОВ «Ардана Трейд» на платній основі отримало право користування земельною ділянкою для вирощування сільськогосподарських культур, а комунальне підприємство отримує плату за користування цією земельною ділянкою. Комунальне підприємство, взявши на себе певні права та обов`язки за оспорюваним договором, у порушення статті 116 ЗК і статті 4 Закону України "Про оренду землі" розпорядилося земельними ділянками, не маючи на це відповідних правових підстав і повноважень.

Таким чином, оспорюваний договір є прихованим договором оренди землі, а його зміст не відповідає вимогам законодавства, що є підставою для визнання його недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 95 ЗК України, землекористувачі мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Тому, саме комунальне підприємство, як землекористувач на титулі права постійного користування, наділене передбаченими ст. 95 ЗК України правами щодо земельних ділянок, належних йому на праві постійного користування.

Водночас, земельним законодавством не передбачено право постійного користувача розпоряджатись земельною ділянкою шляхом передачі її іншим особам у платне користування.

Окрім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про оренду землі», орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Згідно з ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю-це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Частиною 1 ст. 92 Земельного кодексу України визначено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про оренду землі», орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у комунальній власності, є сільські, селищні, міські ради в межах повноважень, визначених законом.

Крім того, відповідно до положень ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі», укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення про передачу в оренду відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Відповідно до ст. 122 Земельного кодексу України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно вимог ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів. У ст. 134 Земельного кодексу України закріплено, що земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Однак, за договором спільного вирощування сільгосппродукції комунальне підприємство фактично передало у користування ТОВ «Ардана Трейд» земельну ділянку сільськогосподарського призначення комунальної форми власності, площею 819,3343 га, якою не мала права розпоряджатися, без припинення права користування, без проведення аукціону органу місцевого самоврядування та без прийняття рішення про передачу в оренду земельних ділянок.

Беручи до уваги вищевказані положення законодавства, встановлені судом обставини, зміст доводів учасників процесу та наявних доказів, суд констатує, що оспорюваний договір укладено всупереч приписам закону, чим спростовуються доводи відповідачів, наведені в обгрунтування заперечень на позов, відтак, позовні вимоги в частині визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради, є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Відтак, позов у частині позовних вимог про визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради, слід задовольнити.

Судові витрати згідно зі ст. 129 ГПК України у вигляді відшкодування 2270 грн. судового збору, сплаченого за позовну вимогу про визнання недійсним договору спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., підлягають покладенню на відповідачів у рівних частинах. Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) остаточно складено у 10-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 06.07.2022р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 226, 232, 237, 238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов першого заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури в інтересах держави в особі Понінківської селищної ради, Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області до комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради, товариства з обмеженою відповідальністю "Ардана Трейд" про визнання недійсним та скасування рішення, визнання недійсним договору задовольнити частково.

Визнати недійсним договір спільного вирощування сільгосппродукції від 13.09.2021р., укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Ардана Трейд» та комунальним унітарним підприємством Понінківської селищної ради.

У частині позовних вимог про визнання недійсним та скасування рішення 21 сесії VIII скликання Понінківської селищної ради № 24 від 09.09.2021р. «Про надання дозволу комунальному унітарному підприємству Понінківської селищної ради на укладення договору спільного вирощування сільгосппродукції» позов залишити без розгляду.

Стягнути з комунального унітарного підприємства Понінківської селищної ради (Хмельницька область, Шепетівський район, селище міського типу Понінка, вул. Перемоги, 51, ідентифікаційний код 37673625) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ідентифікаційний код 02911102) 1135 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Ардана Трейд" (Хмельницька область, Шепетівський район, селище міського типу Понінка, вул. Перемоги, буд. 50, кв. 3, ідентифікаційний код 42583628) на користь Хмельницької обласної прокуратури (м. Хмельницький, пров. Військоматський, 3, ідентифікаційний код 02911102) 1135 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України) складено 06.07.2022р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 6 прим.: 1 - до справи; 2 - позивачу - Понінківська селищна рада, 30511, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, вул. Перемоги, 51; 3 - позивачу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області; 29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1; 4 - відповідачу 1- 30511, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, смт. Понінка, вул. Перемоги, 51; 5 - відповідачу 2 - 30511, Хмельницька обл., Шепетівський р-н, смт. Понінка, вул. Перемоги, 50, кв. 3; 6 - Хмельницькій обласній прокуратурі - 29000, м. Хмельницький, вул. Військоматський, 3;