ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.06.2022 Справа № 914/4029/21
Господарський суд Львівської області у складі судді Петрашка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОАРТ"
до відповідача-1 Львівської міської ради
до відповідача-2 Приватного підприємства "Азов Галичина"
про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору оренди землі
за участю представників:
від позивача не з`явився
від відповідача-1 не з`явився
від відповідача-2 Ящинський А.Л.
Ухвалою Господарського суду Львівської області від 09.06.2022р. у справі №914/4029/21 на підставі заяви позивача, позов у справі даній справі залишено без розгляду.
13.06.2022р. Приватним підприємством "Азов Галичина" (відповідачем-2) подано заяву (вх.№1743/22 від 13.06.2022р.) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом із долученими до неї доказами на підтвердження розміру таких витрат.
Враховуючи наведене, ухвалою Господарського суду Львівської області від 14.06.2022р. вказану заяву (вх.№1743/22 від 13.06.2022р.) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу у даній справі призначено до розгляду в судовому засіданні на 23.06.2022р. Явка сторін в судове засідання не визнавалась обов`язковою.
Позивач та відповідач-1 явку представників в судове засідання 23.06.2022р. не забезпечили.
Розглянувши заяву (вх.№1743/22 від 13.06.2022р.) Приватного підприємства "Азов Галичина" про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Згідно із частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Згідно із частиною 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 цього Кодексу.
При цьому, відповідач-2 у відзиві на позовну заяву повідомив суд про те, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, які були та будуть ним понесені у зв`язку із розглядом справи та відповідні докази будуть подані у строки, передбачені частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачем на підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу долучено такі докази:
- копію договору №21/01-2022 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 21.01.2022р.;
- копію акту передачі-приймання наданої правової допомоги (юридичних послуг) №22/02-22 від 22.02.2022р.;
- копію акту передачі-приймання наданої правової допомоги (юридичних послуг) №09/06-22 від 09.06.2022р.;
- копію платіжного доручення №2585 від 23.02.2022р.;
- копію платіжного доручення №3009 від 10.06.2022р.
Крім того, в матеріалах справи міститься свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та ордер на надання правової допомоги.
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Як вбачається із поданих матеріалів, 21.01.2022р. між Приватним підприємством "Азов Галичина" (замовник) та адвокатським об`єднанням «Потинський та партнери» (виконавець) укладено договір №21/01-2022 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 21.01.2022р., відповідно до пункту 1.1. якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання протягом терміну дії цього договору надавати замовнику комплекс юридичних послуг (правничу допомогу), пов`язаний із представництвом інтересів у судовій справі, що перебуває на розгляді Господарського суду Львівської області, а саме справа №914/4029/21 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Коарт" до Львівської міської ради, Приватного підприємства "Азов-Галичина" про визнання недійсною ухвали Львівської міської ради та визнання недійсним договору оренди землі.
Згідно із пунктом 3.1. договору, за надання послуг (правової допомоги), передбачених розділом 1 цього договору, замовник зобов`язаний оплатити виконавцю винагороду за всі відпрацьовані години, виходячи із наступного розрахунку:
- 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) за одну годину юридичних послуг;
- 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень) за одне судове засідання;
- 800,00 грн. (вісімсот гривень) за одну годину технічних послуг (підготовка фотокопій додатків до юридичних документів, відправлення поштової кореспонденції, поїздки до відповідних органів державної влади, місцевого самоврядування, судових органів для подачі документів тощо, що необхідні для надання послуг, передбачених розділом 1 цього договору).
Сторони у додатках до даного договору окремо визначають розмір гонорару по веденню судової справи в суді відповідної інстанції.
Пунктом 3.2. договору передбачено, що оплата здійснюється в термін зазначений в рахунку. Розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів з банківського рахунку замовника на банківський рахунок виконавця.
Відповідно до пункту 3.4. договору, надання юридичних послуг оформлюється відповідними актами передачі-приймання наданих послуг. Оформлення актів відбувається в наступному порядку: виконавець направляє замовнику акт передачі-приймання наданих послуг із зазначенням у ньому переліку наданих послуг та їх вартості. Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акту передачі-приймання наданих послуг зобов`язаний підписати та повернути його виконавцеві або направити письмову мотивовану відмову від підписання акту передачі-приймання наданих послуг. У випадку немотивованої відмови від підписання та повернення акту передачі-приймання наданих послуг або неповідомлення про результати розгляду акту у зазначений строк, послуги по договору вважаються виконаними виконавцем належним чином та прийнятими замовником у повному обсязі та підлягають оплаті.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно з частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Тобто, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, з огляду на принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Аналогічна правова позиція закріплена у постановах Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі №922/445/19 та від 22.11.2019р. у справі №910/906/18.
Згідно з частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги. Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми за одну годину юридичних послуг, за одне судове засідання та за одну годину технічних послуг.
Таким чином, дослідивши надані відповідачем-2 докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи відсутність заяви позивача про зменшення розміру таких витрат, беручи до уваги складність справи та об`єм виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), керуючись критеріями розумності розміру адвокатських витрат, а також реальності (необхідності) цих витрат, суд дійшов висновку, що витрати відповідача-2 на професійну правничу допомогу підтверджуються наявними у справі доказами та є обґрунтованими.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи в власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частини 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Керуючись статтями 74, 123, 126, 129, 130, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку та у строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст додаткового рішення виготовлено та підписано 04.07.2022р.

Суддя Петрашко М.М.