ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"04" липня 2022 р. м. Київ Справа №911/891/22

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши матеріали

За позовом Керівника Вишгородської окружної прокуратури Київської області (07301, Київська обл., м. Вишгород, вул. Кургузова, 5)

в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації (07300 Київська обл., м. Вишгород, пл. Шевченка, 1)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» (03055, м. Київ, вул. Ванди Василевської, 7)

про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками

встановив:

У червні 2022 Керівник Вишгородської окружної прокуратури Київської області звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля» (далі відповідач) про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками.

Позовні вимоги мотивовані порушенням вимог земельного законодавства прийняттям Глібівською сільською радою рішення №248 від 29.04.2009 про безоплатну передачу у власність громадян 16 земельних ділянок лісогосподарського призначення та подальшою реєстрацією права власності на вказані земельні ділянки за відповідачем згідно з договорами купівлі-продажу земельних ділянок, укладених відповідачем з такими громадянами.

З наведених підстав прокурор, посилаючись на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду в аналогічних справах, зазначає, що способом захисту порушеного права є пред`явлення негаторного позову у порядку, визначеному ст.152 Земельного кодексу України, до відповідача з метою усунення перешкод, які останній створює власнику, шляхом повернення спірних земельних ділянок державі.

Предметом позову відповідно до прохальної частини позовної заяви є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельними ділянками шляхом скасування рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з одночасним припиненням права приватної власності відповідача на земельні ділянки та шляхом повернення земельних ділянок на користь держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації з незаконного володіння відповідача.

В позовній заяві прокурор також просить суд залучити до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, Державне підприємство «Димерське лісове господарство».

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне залишити її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У ст.162 Господарського процесуального кодексу України встановлені вимоги до позовної заяви.

Суд зазначає, що дотримання цих вимог пов`язане, серед іншого, з виконанням завдання господарського судочинства.

У п.2 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позовна заява повинна містити в тому числі дані про відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти сторін.

Даний позов пред`явлено в інтересах держави в особі Вишгородської районної державної адміністрації, що є органом публічної влади, а отже вказаний позивач може мати публічно доступну офіційну електронну адресу та/або електронну пошту, однак дані про офіційну електронну адресу та/або електронну пошту позивача в позовній заяві не вказані. Суд при цьому відмічає, що оскільки учасники справи територіально розташовані в населених пунктах, які обслуговуються різними відділеннями поштового зв`язку, то зазначення в позовній заяві належних даних про позивача може спростити документообіг між судом та учасниками спору в ході розгляду справи та сприятиме виконанню завдання господарського судочинства.

Отже, в позовній заяві необхідно зазначити дані про офіційну електронну адресу та/або електронну пошту позивача.

Крім того, відповідно до п.5 та 8 ч.3 ст.162 цього Кодексу позовна заява повинна містити в тому числі: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Відповідно до ч.2 ст.164 цього Кодексу позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). Відповідно до ч.1 ст.55 Господарського процесуального кодексу України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті.

З цього приводу суд зазначає, що належне виконання позивачем або органом чи особою, які звернулися до суду в інтересах інших осіб, вимог до позовної заяви щодо викладу обставин, правових підстав та позовних вимог тісно пов`язане із забезпеченням права на справедливий суд відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод, яка гарантує право на справедливий й публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи. При цьому, як випливає із ст.6 цієї Конвенції та ст.4, 13, 42 Господарського процесуального кодексу України, це включає не лише право позивача на подання позовної заяви, але й право відповідача заперечувати проти пред`явленого позову, в тому числі розуміти підстави та предмет пред`явленого до нього позову.

На стадії перед відкриттям провадження у справі суд не надає правову оцінку позовній заяві по суті спору, однак перевіряє додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, керуючись завданням господарського судочинства відповідно до ч.1 та ч.2 ст.2 цього Кодексу.

Так, на титульній сторінці позовної заяви Вишгородська районна державна адміністрація визначена позивачем у спорі, а відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Заміське дозвілля».

В обґрунтування визначення Вишгородської районної державної адміністрації позивачем прокурор на стор. 23 позовної заяви посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.122 Земельного кодексу України Глібівська сільська рада не мала повноважень вилучати і розпоряджатись земельними ділянками і що розпорядження відповідними землями державної власності належить до повноважень саме Вишгородської районної державної адміністрації.

В той же час, на стор.24 позовної заяви прокурор зазначає, що розпорядження відповідними землями державної власності належить до повноважень Київської обласної державної адміністрації.

Відповідно до ст.7 Лісового кодексу України, на який також є посилання в позовній заяві, ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Також відповідно до ст.31 Лісового кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно уточнити, до повноважень якого саме державного органу належить розпорядження земельними ділянками державної власності, на що посилається прокурор в обґрунтування визначення позивача у спорі, та/або надати додаткове обґрунтування відомостям позовної заяви, що мають ознаки суперечливих відомостей щодо визначення позивача.

Крім того, на стор.13 позовної заяви зазначено, що Вишгородською окружною прокуратурою позов пред`являється до Димерської селищної ради як правонаступника Глібівської сільської ради.

Водночас, на титульному аркуші позовної заяви Димерська селищна рада не вказана відповідачем у спорі, позовна заява не містить обґрунтування того, як саме позовні вимоги або їх частина стосуються Димерської селищної ради як відповідача.

До того ж на стор.19 позовної заяви зазначається, що спірні земельні ділянки зареєстровані за «відповідачами», із чого можна зробити висновок, що відповідач у спорі не один, а начебто їх декілька.

Крім цього, на стор. 25 позовної заяви прокурор зазначає про передання земельних ділянок у власність громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та іншим, що не відповідає попередньому викладу обставин даного спору.

Також, на стор.26 позовної заяви зазначається про відповідачів у множині, а саме, що «відповідачі знали, або проявивши розумну обачність, могли знати про те, що ліс і ділянки вибули з володіння держави з порушенням вимог закону…». Також відповідно до прохальної частини позовної заяви прокурор просить суд стягнути судовий збір з «відповідачів».

У зв`язку з цим прокурору в позовній заяві необхідно уточнити склад учасників спору, зазначити процесуально-правовий статус Димерської селищної ради у цьому спорі (відповідач, третя особа тощо), навести в позовній заяві повні відомості про Димерську селищну раду як учасника спору відповідно до ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України, виправити в позовній заяві дані, які не стосуються даного спору, та направити усім учасникам спору, з урахуванням уточненого їх складу, копію позовної заяви і доданих до неї документів відповідно до ч.1 ст. 164 цього Кодексу.

В переліку додатків до позовної заяви зазначено, зокрема, копію рішення Глібівської сільської ради від 29.04.2009 №248 (додаток 2), однак судом серед додатків до позовної заяви такої копії не виявлено, тому прокурору необхідно надати також вказану копію.

В позовній заяві прокурор вказує, зокрема, що спірні земельні ділянки належать до земель лісогосподарського призначення державної власності, що перебувають в постійному користуванні ДП «Димерське лісове господарство», а саме накладаються на 86 квартал Кам`янського лісництва відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року.

На підтвердження вказаної обставини прокурор в позовній заяві посилається на те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування є належними доказами наявності права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства.

До позовної заяви прокурором додано, зокрема, копію листа №04-48/1957 від 25.10.2021 Київського обласного та по м.Києву управління лісового та мисливського господарства, копію листа ДП «Димерське лісове господарство» №01-341 від 15.04.2021, копію листа Мінприроди (без зазначення в позовній заяві його дати та номеру, а на самій наданій копії дата та номер нечитабельні), копії проєктів організації та розвитку лісового господарства ДП «Димерське лісове господарство» 2015 року та окремо 2004 року, копії витягу з матеріалів лісовпорядкування планшетів №6 1993 року, №6 2003 року та №5 2014 року, викопіювання з геопорталу та викопіювання з картографічних матеріалів, копію листа ВО «Укрдержліспроект» №698 від 28.08.2021 (в позовній заяві на стор.34 датою цього листа зазначено « 28.10.2021», однак фактично додано копію листа від 28.08.2021) з фрагментами з публічної кадастрової карти з нанесеними межами кварталів за матеріалами лісовпорядкування 2014 року та з межами деяких земельних ділянок.

Як вже відмічав суд, відповідно до ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити як виклад обставин спору, так і зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини. Тобто посилання в позовній заяві на певну обставину, що має значення для розгляду справи, має містити також і посилання на відповідний доказ. В свою чергу, якщо до позовної заяви додається певний доказ, то в такому разі в позовній заяві зазначається, яку саме обставину підтверджує такий доказ.

Відповідно до ст.48 Лісового кодексу України, на яку посилається прокурор в позовній заяві, у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проєкту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проєкт організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Також відповідно до п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, на який також посилається прокурор в позовній заяві, до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Із п.1 та п.3 глави 5 розділу ІІ Порядку ведення лісовпорядкування, що затверджений наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №749 від 15.11.2021, вбачається, що Проєкт організації і розвитку лісового господарства включає в себе, зокрема, таксаційні описи лісів. У таксаційному описі вказуються основні таксаційні характеристики деревостанів лісництво, квартал, виділ, площа, склад деревостану, вік, висота тощо.

До позовної заяви прокурором надано певний обсяг доказів у вигляді різних матеріалів щодо лісовпорядкування за різні періоди. Зокрема, в позовній заяві зазначається про накладення спірних земельних ділянок на 86 квартал Кам`янського лісництва відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 року, однак додано копії проєктів організації та розвитку лісового господарства 2015 року та окремо 2004 року, копії планшетів №6 1993 року, №6 2003 року та №5 2014 року, і при цьому позовна заява не містить чіткого викладу деяких обставин спору, які можуть мати значення для його вирішення, та обґрунтування взаємозв`язку наданого обсягу матеріалів лісовпорядкування з обставинами спору, а саме.

Із обставин спору вбачається, що рішення про передачу спірних земельних ділянок у власність приймалось Глібівською сільською радою в 2009, надалі рішення №248, реєстрація в державному реєстрі права власності за відповідачем відбулась в 2021.

Однак позовна заява не містить викладу обставин того, чи оформлювало ДП «Димерське лісове господарство» до 2009 (до моменту прийняття Глібівською сільською радою рішення №248) державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (земельними ділянками) лісогосподарського призначення, що охоплює 86 квартал Кам`янського лісництва, з реєстрацією відповідного права користування за ДП «Димерське лісове господарство». В позовній заяві не зазначено, що ДП «Димерське лісове господарство» оформило державний акт на право постійного користування, рівно як і не зазначено того, що державний акт не був оформлений за ДП «Димерське лісове господарство».

При цьому, вбачається, що ця обставина може мати значення для вирішення спору в аспекті застосування п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України, на який посилається прокурор в позовній заяві.

Саме по собі посилання в позовній заяві на п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України не є належним викладом цієї обставини.

У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно викласти обставину того, чи на момент прийняття Глібівською сільською радою рішення №248 вже був у ДП «Димерське лісове господарство» оформлений державний акт на право постійного користування земельною ділянкою (земельними ділянками) лісогосподарського призначення, що охоплює 86 квартал Кам`янського лісництва, з реєстрацією відповідного права за ДП «Димерське лісове господарство», чи не був оформлений, та надати копію такого акту у разі його оформлення.

В позовній заяві зазначається, що вона подана за наслідками вивчення законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Вишгородського району.

Із ст.118 Земельного кодексу України випливає, що прийняттю рішення про передачу земельної ділянки у власність передує розробка проєкту відведення земельної ділянки, який містить інформацію про земельну ділянку та про інші обставини, що можуть мати значення для вирішення спору, зокрема про характеристики земельної ділянки, матеріали погодження землеустрою, можливу приналежність ділянки до прибережної захисної смуги тощо.

Однак виклад відповідних обставин щодо розробки та затвердження проєктів відведення земельних ділянок, характеристик земельних ділянок в позовній заяві не наведений, копії або витяги з проєктів відведення спірних земельних ділянок до позовної заяви не надані.

У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно викласти обставини розробки та затвердження проєктів відведення земельних ділянок та при необхідності інші обставини, які випливають з наявної документації з землеустрою та мають значення для вирішення спору, та надати до позовної заяви копію чи витяг з проєктів відведення спірних земельних ділянок, якщо в них міститься інформація про обставини, що мають значення для вирішення спору і які не були викладені до цього в позовній заяві.

При цьому, не дивлячись на те, що до позовної заяви додано певний обсяг доказів у вигляді різних матеріалів лісовпорядкування за різні періоди, однак в самій позовній заяві не міститься викладу деяких обставин, які стосуються відведення земельних ділянок, характеристик земельних ділянок та лісовпорядкування. Якщо такі обставини стали відомі прокурору за наслідками вивчення законності відведення у власність громадян земельних ділянок на території Вишгородського району, однак не були викладені в позовній заяві, то їх необхідно також викласти в позовній заяві з посиланням на відповідні докази, а саме:

1. чи була проведена інвентаризація земель села Глібівка до моменту прийняття Глібівською сільською радою рішення №248. Якщо така інвентаризація була проведена з урахуванням чинного на той час наказу Державного комітету України по земельних ресурсах №85 від 26.08.1997, то відповідна обставина може мати значення для вирішення спору в аспекті того, чи були спірні земельні ділянки (території) закріплені за Глібівською сільською радою чи не були;

2. чи погоджувало ДП «Димерське лісове господарство» межі спірних земельних ділянок при їх відведенні Глібівською сільською радою відповідно до наявної документації з землеустрою та чи розташовані вказані земельні ділянки у межах ширини прибережної захисної смуги;

3. чи була кожна із спірних земельних ділянок вкрита лісом станом на 2009 (на час прийняття Глібівською сільською радою рішення №248) та до якого кварталу та виділу Кам`янського лісництва належала кожна із спірних земельних ділянок. Ця обставина має значення для вирішення спору в аспекті того, що, по-перше, на стор. 25 позовної заяви зазначається, що земельні ділянки були вкриті лісом, однак при цьому мова йде не про спірні ділянки, а про земельні ділянки ОСОБА_1 та ін, які не стосуються цього спору. По-друге, в доданому до позовної заяви листі ДП «Димерське лісове господарство» від 05.04.2021 вказується, що спірні земельні ділянки накладаються на землі лісового фонду Кам`янського лісництва, а саме квартал 86, виділи 25, 26, 28, 29, 30, 31 (без зазначення номеру виділу щодо кожної земельної ділянки окремо), і при цьому із доданих таксаційних описів проєкту організації та розвитку лісового господарства 2004 року та 2015 року вбачається, що дані в таксаційних описах виділів 25, 26, 28, 29, 30, 31 кварталу 86 за 2015 рік відрізняються від даних за 2004 рік (дані про виділи 25, 25, 28 таксаційного опису 2015 року та 2004 року мають різну площу та характеристики, дані таксаційних описів по виділам 29, 30, 31 у витягу проєкту за 2004 рік до позовної заяви не надані надано лише аркуш 183, де нумерація виділів нечитабельна, та аркуш 184, водночас в характеристиках виділу 25 таксаційного опису 2004 року вказано «піски»). У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно зазначити відповідні обставини наявності та/або відсутності лісу щодо кожної із спірних земельних ділянок та їх приналежності до відповідних виділів, навести відповідне пояснення щодо даних таксаційних описів 2015 та 2004 року, а також надати відповідні докази, якщо вони не були подані разом з позовною заявою;

4. чи були затверджені проєкти організації та розвитку лісового господарства ДП «Димерське лісове господарство» 2015 року та 2004 року, як це передбачено ст.48 Лісового кодексу України, на яку посилається прокурор в позовній заяві. З цього питання прокурором надано лише копію листа Мінприроди (без зазначення дати та номеру, а на самій наданій копії дата та номер нечитабельні), про погодження проєкту (без зазначення, за який саме рік), але обставини затвердження цих проєктів в позовній заяві не викладені, відповідні докази не зазначені та не додані. Крім того, необхідно зазначити в позовній заяві дату та номер листа Мінприроди, копія якого додана до позовної заяви, та обставини, які він підтверджує;

5. який саме (за який рік) проєкт організації та розвитку лісового господарства ДП «Димерське лісове господарство» був чинним на момент прийняття у 2009 Глібівською сільською радою рішення №248 та на момент підписання відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок та чи наданий такий проєкт (витяг) до позовної заяви. Так, до позовної заяви надано певний обсяг матеріалів лісовпорядкування за різні періоди, однак не вказано, які саме з цих матеріалів були чинними на момент прийняття Глібівською сільською радою рішення №248 та підписання відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок. При цьому в позовній заяві також відсутнє обґрунтування того, що матеріали лісовпорядкування за період після 2009 року (за 2014-2015 рр.) є належними доказами віднесення спірних ділянок до земель лісового фонду у період прийняття Глібівською сільською радою рішення №248 та підписання відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок. У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно зазначити обставину того, який саме (за який рік) проєкт організації та розвитку лісового господарства та інші матеріали лісовпорядкування (таксаційний опис, планшет тощо) були чинними у періоді прийняття Глібівською сільською радою рішення №248 та підписання відповідачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок та навести відповідне обґрунтування, а також зазначити та надати відповідні докази, якщо вони не були подані разом з позовною заявою;

6. який взаємозв`язок між доданими до позовної заяви планово-картографічними матеріалами (планшетами лісовпорядкування 1993 року, 2003 року та 2014 року) та проєктами організації та розвитку лісового господарства ДП «Димерське лісове господарство» 2004 року та 2015 року, в аспекті того, що рік виготовлення планшетів не співпадає з роком виготовлення проєктів, тобто чи є, наприклад, планшет лісовпорядкування 2003 року невід`ємною частиною проєкту організації та розвитку лісового господарства 2004 року, або проєкт організації та розвитку лісового господарства 2004 року був розроблений на підставі планшету лісовпорядкування 2003 року, або планшет лісовпорядкування 2003 року та проєкт організації та розвитку лісового господарства 2004 року розроблені окремо один від одного;

7. чи змінювались межі кварталу №86 Кам`янського лісництва ДП «Димерське лісове господарство» у періоді між 2009 роком (момент прийняття Глібівською сільською радою рішення №248) та 2016 роком (складання планшету №5 лісовпорядкування 2014 року) в аспекті того, що наданий лист ВО «Укрдержліспроекту» №698 від 28.08.2021 з фрагментом з публічної кадастрової карти з нанесеними межами кварталів та меж земельних ділянок підготовлений за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, а не за матеріалами лісовпорядкування того періоду, коли приймалось Глібівською сільською радою рішення №248 та підписувались відповідачем договори купівлі-продажу земельних ділянок. При цьому в доданому до позовної заяви листі ДП «Димерське лісове господарство» від 05.04.2021 зазначається, що спірні земельні ділянки накладаються на землі лісового фонду Кам`янського лісництва, а саме квартал 86, виділи 25, 26, 28, 29, 30, 31 (без зазначення відповідних даних щодо кожної земельної ділянки окремо). В той же час, із доданих до позовної заяви таксаційних описів проєктів організації та розвитку лісового господарства 2004 року та 2015 року вбачається, що дані таксаційних описів виділів 25, 26, 28, 29, 30, 31 кварталу 86 за 2015 рік відрізняються від даних 2004 року (виділи 25, 25, 28 таксаційного опису 2015 року та виділи 25, 25, 28 таксаційного опису 2004 року мають різну площу та характеристики, а дані таксаційних описів по виділам 29, 30, 31 у витягу проєкту за 2004 до позовної заяви не додані). Таким чином прокурором в позовній заяві не викладено обставину того, чи залишались межі кварталу №86 Кам`янського лісництва ДП «Димерське лісове господарство» у періоді 2009-2016 рр. незмінними, з урахуванням наявного листа ВО «Укрдержліспроект» №698 від 28.08.2021 та листа ДП «Димерське лісове господарство» від 05.04.2021 про накладення спірних земельних ділянок на землі лісового фонду Кам`янського лісництва, квартал 86, виділи 25, 26, 28, 29, 30, 31, які складені за матеріалами лісовпорядкування 2014 року, а не за матеріалами лісовпорядкування того періоду, коли приймалось Глібівською сільською радою рішення №248 та підписувались договори купівлі-продажу відповідачем. У зв`язку з цим в позовній заяві необхідно зазначити вказану обставину та/або надати відповідне обґрунтування з посиланням на відповідні докази та наданням цих доказів, якщо вони ще не були подані разом з позовною заявою.

8. чи є чинною (чи не змінилась) станом на момент пред`явлення позову інформація, наведена в доданих до позовної заяви інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.09.2021, з урахуванням часу, що сплив після 23.09.2021 (зокрема, чи не були переоформлені спірні земельні ділянки пізніше та, як наслідок, чи немає інших осіб, прав та інтересів яких стосується дана позовна заява на момент її подання).

Крім того, надані до позовної заяви фотокопії фрагментів з публічної кадастрової карти з нанесеними межами кварталів за матеріалами лісовпорядкування 2014 року та з межами деяких земельних ділянок (копія додатків до листа ВО «Укрдержліспроект» №698 від 28.08.2021) є низької якості, зокрема, номери земельних ділянок відповідно до наявного опису («№ діл. 1-25») частково нечитабельні. У зв`язку з цим необхідно надати до позовної заяви копію (збільшений витяг тощо) належної якості таких додатків (фрагментів) та/або надати відповідне обґрунтування.

Також відповідно до п.4 ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні.

В обґрунтування обраного способу захисту права державної власності прокурор в позовній заяві (стор. 16-20) посилається на те, що саме негаторний позов, а не віндикаційний, є ефективним способом захисту порушеного права. Зокрема, прокурор, з посиланням на правову позицію Верховного Суду у постановах від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 тощо, зазначає, що у даному випадку земельні ділянки, що є предметом позову, фактично не вибували із володіння законного власника, тому вчинені щодо них реєстраційні та інші дії не є пов`язаними із позбавленням права володіння. Тому порушене право держави підлягає захисту шляхом пред`явлення негаторного позову. При цьому прокурор також посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду у постановах від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц та від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц про те, що набуття прав на землі з обмеженим оборотом всупереч вимогам Земельного кодексу України є неможливим.

Тобто обґрунтування обраного способу захисту порушеного права полягає в тому, що право державної власності на спірні земельні ділянки у держави не припинилось, а відповідач не набув право власності на спірні земельні ділянки, незважаючи на реєстрацію відповідного права, і тому ефективним способом захисту права є негаторний позов, а не віндикаційний.

В той же час на стор.20-22 позовної заяви прокурор з посиланням на практику ЄСПЛ обґрунтовує необхідність втручання держави в право на мирне володіння майном. Зокрема, прокурор зазначає в позовній заяві, що в даному випадку не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідачів критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном.

Отже, вбачається, що обґрунтування на стор.20-22 позовної заяви суперечить обґрунтуванню, наведеному на стор.16-20 позовної заяви щодо негаторного позову, оскільки якщо у відповідача («відповідачів» відповідно до тексту позовної заяви) виникає право власності на земельну ділянку, то це нівелює підстави негаторного позову.

У зв`язку з цим прокурору необхідно в позовній заяві усунути суперечливі відомості щодо того, чи виникло у відповідача право власності на землю, та відповідно щодо обраного способу захисту порушеного права та/або навести відповідне обґрунтування вказаним в позовній заяві правовим підставам, що мають ознаки суперечливих відомостей.

При цьому, відповідно до прохальної частини позовної заяви одними з позовних вимог є усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження відповідними земельними ділянками шляхом скасування відповідних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та обтяжень з одночасним припиненням права приватної власності ТОВ «Заміське дозвілля» на вказані земельні ділянки.

Однак прокурор в позовній заяві при викладені обставин спору не наводить відомостей щодо змісту та відповідних дат таких рішень державних реєстраторів стосовно спірних земельних ділянок.

При цьому суд також відмічає, що на стор.19 позовної заяви в обґрунтування необхідності скасування державної реєстрації права власності відповідача на спірні земельні ділянки прокурор посилається, зокрема, на п.2 ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

В той же час, ч.3 ст.26 наведеного Закону в редакції на момент пред`явлення позову не містить пункту 2.

У зв`язку з цим прокурору в позовній заяві необхідно уточнити відповідне правове обґрунтування, що містить посилання на Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

При цьому відповідно до абз.3 ч.3 ст.26 вказаного Закону ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Також відповідно до ч.2 та ч.3 ст.31-1 вказаного Закону Державна судова адміністрація України у день набрання законної сили судовим рішенням, яке передбачає набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора, забезпечує передачу до Державного реєстру прав примірника такого судового рішення. Державний реєстратор, що перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав, що забезпечує зберігання реєстраційних справ у паперовій формі, за місцезнаходженням відповідного майна у день надходження відповідного судового рішення формує та реєструє необхідну заяву або реєструє судове рішення про заборону вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією прав, чи судове рішення про скасування відповідного судового рішення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.14 вказаного Закону скасування державної реєстрації земельної ділянки є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи.

У зв`язку з цим прокурору в позовній заяві необхідно викласти правове обґрунтування позовним вимогам про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження відповідними земельними ділянками шляхом скасування відповідних рішень державних реєстраторів про державну реєстрацію прав та обтяжень з одночасним припиненням права приватної власності ТОВ «Заміське дозвілля» на вказані земельні ділянки.

Наведене є недоліками позовної заяви, що підлягають усуненню.

Згідно з ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч.2 ст.174 цього Кодексу в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до ч.3 ст.174 Господарського процесуального кодексу України позовна заява вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Також суд роз`яснює, що відповідно до ч.3 ст.2 та ст.14 Господарського процесуального кодексу України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.2, 162, 164, 172, 174, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Залишити позовну заяву без руху.

2. Встановити прокурору строк на усунення недоліків позовної заяви 10 (десять) днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Встановити спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду:

3.1. письмових уточнень до позовної заяви (або позовної заяви в новій редакції із уточненнями) із зазначенням:

- даних про відому офіційну електронну адресу та/або адресу електронної пошти позивача;

- до повноважень якого саме державного органу належить розпорядження спірними земельними ділянками та обґрунтуванням визначення позивача у спорі;

- уточненого складу учасників спору, зазначенням процесуально-правового статусу та повних відомостей про Димерську селищну раду як учасника спору відповідно до ч.3 ст.162 Господарського процесуального кодексу України;

- виправлень в позовній заяві даних, які не стосуються даного спору;

- уточненої дати листа ВО «Укрдержліспроект» №698;

- дати та номера листа Мінприроди, копія якого додана до позовної заяви, та обставин, які він підтверджує;

- обставин спору з урахуванням наведених судом недоліків з посиланням на відповідні докази;

- правового обґрунтування позовних вимог про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження відповідними земельними ділянками шляхом скасування рішень державних реєстраторів з одночасним припиненням права приватної власності ТОВ «Заміське дозвілля» на вказані земельні ділянки з урахуванням цієї ухвали суду від 04.07.2022;

3.2. копії рішення Глібівської сільської ради від 29.04.2009 №248;

3.3. належної якості фотокопії фрагментів з публічної кадастрової карти відповідно до листа ВО «Укрдержліспроект» №698 від 28.08.2021;

3.4. доказів на підтвердження викладених обставин в уточненнях до позовної заяви з урахуванням даної ухвали суду про залишення позову без руху, якщо такі докази ще не були подані разом з позовною заявою.

4. Подати суду докази направлення учасникам спору письмових уточнень (або нової редакції позовної заяви), складених на усунення недоліків позовної заяви за цією ухвалою Господарського суду Київської області від 04.07.2022 № 911/891/22.

Ухвала набирає законної сили 04.07.2022 та оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Суддя О.О. Третьякова