ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022 Справа № 914/2441/15 (914/3278/21)

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО «Укрресурс»
до відповідача:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»
про:стягнення 216737 грн. 01 коп. (з яких: 158596,04 грн. основний борг; 37527,56 грн. інфляційні; 20613,41 грн. 3% річних)
в межах справи:№ 914/2441/15
про банкрутство:Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія»

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Пукач М. В.

Представники:

Позивача:Стратілатов К. Г. адвокат
Відповідача:не з`явився

02.11.2021 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 3568 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО «Укрресурс» до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення 216737 грн. 01 коп. (з яких: 158596,04 грн. основний борг; 37527,56 грн. інфляційні; 20613,41 грн. 3% річних) заборгованості за договором поставки товару від 15.02.2019 р. № 15-02/2019.

Ухвалою суду від 08.11.2021 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження в межах справи № 914/2441/15 про банкрутство ПАТ «Львівська вугільна компанія»; підготовче засідання призначено на 07.12.2021 р.

26.11.2021 р. до суду за вх. № 28466/21 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

01.12.2021 р. до суду за вх. № 28786/21 від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

06.12.2021 р. до суду за вх. № 29246/21 від керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що 07.12.2021 р. арбітражний керуючий прийматиме участь у судовому засіданні в Господарському суді Одеської області.

06.12.2021 р. до суду за вх. № 29285/21 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку з ти, що 07.12.2021 р. буде знаходитися у судовому засіданні в Львівському окружному адміністративному суді.

07.12.2021 р. до суду за вх. № 29398/21 від представника позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою суду від 07.12.2021 р. підготовче засідання відкладено на 03.02.2022 р.

31.01.2022 р. до суду за вх. № 2545/22 від керуючого санацією ПАТ «Львівська вугільна компанія» надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із перебуванням на лікарняному.

Підготовче засідання, призначене на 03.02.2022 р., не відбулось у зв`язку із перебуванням судді Цікало А. І. у відпустці через самоізоляцію.

Ухвалою суду від 07.02.2022р. підготовче засідання призначено на 22.02.2022 р.

Ухвалою суду від 22.02.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.03.2022 р.

21.03.2022 р. до суду за вх. № 6415/22 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення справи у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні.

Ухвалою суду від 22.03.2022 р. розгляд справи відкладено на 12.05.2022 р.

09.05.2022 р. до суду за вх. № 9445/22 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 12.05.2022 р. розгляд справи відкладено на 30.06.2022 р.

Представник позивача брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник позивача позов підтримав повністю, просив суд задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча і був належно повідомлений про дату, час і місце цього засідання.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

28.06.2022 р. до суду за вх. № 13589/22 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з воєнним станом на території України.

Суд відхиляє зазначене клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, оскільки таке клопотання не обґрунтоване та не підтверджене жодними доказами. Із вказаного клопотання не вбачається підстав, передбачених ч. 2 ст. 202 ГПК України, для відкладення розгляду справи. Відповідачем не наведено поважних причин неможливості з`явитись в судове засідання, а також неможливості проведення даного засідання без участі відповідача.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, суд встановив наступне:

15.02.2019 р. між Публічним акціонерним товариством «Львівська вугільна компанія» (покупець, відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВТО «Укрресурс» (постачальник, позивач у справі) укладено договір поставки товару № 15-02/2019 (надалі Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупця товарно-матеріальні цінності (далі - Товар), згідно з виставленими рахунками-фактурами на попередню оплату (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 2.1. та п. 2.2. Договору, оплата здійснюється у формі 100% передплати протягом 3-х календарних днів з моменту надання рахунка у безготівковій формі на основі платіжного доручення. Ціна Товару становить 2769888,30 грн. в томі числі ПДВ 461648,05 грн.

Розділом 3 Договору встановлено, що постачальник зобов`язаний після підписання Договору та отримання замовлення від замовника у строк не пізніше 10 (десяти) днів, але не раніше перерахування на рахунок постачальника 100% передплати відповідно до п. 2.1. даного Договору передати покупцю замовлений останнім Товар згідно з п. 1.1. Покупець зобов`язаний прийняти товар від постачальника і здійснити оплату за товар в строки і порядку, передбаченому цим Договором.

Поставка товарно-матеріальних цінностей виконується згідно з видатковими накладними (п. 4.1. Договору). Право власності від постачальника до покупця переходить після підписання сторонами видаткових накладних (п. 4.2. Договору). У разі виявлення недоліків (браку) Товару покупець у 3-денний термін повинен направити постачальнику письмове повідомлення (акт, претензію) з додатком документів, що підтверджують неналежну якість Товару (п. 5.3. Договору). Покупець при здійсненні приймання Товару перевіряє його відповідність видатковим накладним (п. 6.1. Договору). Приймання Товару здійснюється шляхом оформлення відповідних накладних (п. 6.2 Договору).

На виконання умов Договору, позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2390083,78 грн., що підтверджується видатковими накладними № 30 від 30.02.2019 р. на суму 1047774,00 грн., № 29 від 29.03.2019 р. на суму 173087,62 грн., № 49 від 29.03.2019 р. на суму 875146,80 грн., № 27 від 28.02.2019 р. на суму 51476,05 грн., № 28 від 28.02.2019 р. на суму 167290,32 грн., № 29 від 28.02.2019 р. на суму 75308,99 грн.

Зауваження щодо якості товару від відповідача на адресу позивача не надходили.

Відповідач лише частково здійснив оплату за отриманий товар на суму 2231487,74 грн. на в наслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 158596,04 грн.

13.08.2021 р. позивач надіслав на адресу відповідача вимогу від 13.08.2021 р. про погашення заборгованості за отриманий товар у розмірі 158596,04 грн., проте така вимога залишена відповідачем без задоволення.

За неналежне виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано відповідачу 37527,56 грн. інфляційних втрат та 20613,41 грн. 3% річних.

Станом на час розгляду справи, відповідача доказів погашення заборгованості перед позивачем не надав.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за отриманий товар у розмірі 158596,04 грн.

В матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надано доказів погашення зазначеної заборгованості перед позивачем.

Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів надіслання відповідачу рахунків на оплату товару, а отже у відповідача не настав строк виконання зобов`язань перед позивачем щодо оплати отриманого товару, оскільки п. 2.1. Договору передбачено, що оплата здійснюється протягом 3-х календарних днів з моменту надання рахунку.

Суд зазначає, що факт постачання позивачем та прийняття відповідачем товару підтверджується видатковими накладними № 30 від 30.02.2019 р., № 29 від 29.03.2019 р., № 49 від 29.03.2019 р., № 27 від 28.02.2019 р., № 28 від 28.02.2019 р. та № 29 від 28.02.2019 р. Відповідачем не надано доказів здійснення повної оплати за товар, отриманий відповідно до вказаних видаткових накладних.

Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що відсутність рахунку на оплату свідчить про відсутність обов`язку відповідача оплачувати отриманий товар, оскільки факт поставки товару та його вартість підтверджується підписаними сторонами відповідними видатковими накладними. Відсутність рахунку не спростовує факту поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем. Рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати грошові кошти в якості оплати за товар, тобто носить інформаційний характер. Відповідач отримав товар на підставі 6 видаткових накладних, в яких є посилання на договір № 15-02/2019 від 15.02.2019 р. та зазначено суму переданого позивачем та отриманого відповідачем товару, а також вказано платіжні реквізити постачальника. Відповідач частково оплатив поставлений товар, що свідчить про визнання відповідачем обов`язку щодо оплати отриманого товару та відсутність будь-яких перешкод для здійснення оплати.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Отже, у даному випадку, обов`язок відповідача щодо оплати за товар виник з моменту його прийняття.

За неналежне виконання грошового зобов`язання, позивачем, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 37527,56 грн. інфляційних втрат та 20613,41 грн. 3% річних.

Розглянувши розрахунки інфляційних та 3% річних, здійснені позивачем, перевіривши правильність здійснення відповідних нарахувань, суд дійшов висновку, що розрахунки проведено правильно, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 37527,56 грн. інфляційних втрат та 20613,41 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

За подання до суду даної позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3251,06 грн., що підтверджується квитанцією від 28.10.2021 р. № 0.0..1.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3251,06 грн. слід покласти на відповідача.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. ст. ст. 3, 7, 8, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 191, 232, 237, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО «Укрресурс» до Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» про стягнення 216737 грн. 01 коп. (з яких: 158596,04 грн. основний борг; 37527,56 грн. інфляційні; 20613,41 грн. 3% річних) заборгованості за договором поставки товару від 15.02.2019 р. № 15-02/2019 задоволити.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Львівська вугільна компанія» (с. Сілець, Сокальський район, Львівська область, 80086; ідентифікаційний код 35879807) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВТО «Укрресурс» (вул. С. Амброса, буд. 173, м. Черкаси, 18006; ідентифікаційний код 41525387) 216737 грн. 01 коп. (з яких: 158596,04 грн. основний борг; 37527,56 грн. інфляційні; 20613,41 грн. 3% річних) заборгованості за договором поставки товару від 15.02.2019 р. № 15-02/2019 та 3251 грн. 06 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 05 липня 2022 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.