ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" липня 2022 р. Справа № 911/3616/21 (911/184/22)

Господарський суд Київської області в особі судді Лопатіна А.В. розглянувши матеріали

позовної заяви Третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору: Громадянина ОСОБА_1 у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства Росава, Київська область,

м. Біла Церква

до Акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль,

Київська область, м. Біла Церква

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега

2) Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю Фінанси та кредит лізинг

про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів товариства

встановив:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/3616/21 (911/184/22) за позовом Приватного акціонерного товариства Росава до Акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль, за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1) Приватного акціонерного товариства Акціонерна страхова компанія Омега; 2) Спільного українсько-американського підприємства з іноземними інвестиціями в формі товариства з обмеженою відповідальністю Фінанси та кредит лізинг про визнання недійсними рішень позачергових загальних зборів акціонерів товариства.

06.07.2022 р. до суду надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору ОСОБА_1 , в якій він просить суд: постановити ухвалу про прийняття цієї позовної заяви та вступ третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору гр. ОСОБА_1 у справу № 911/3616/21 (911/184/22) за позовом Приватного акціонерного товариства Росава до Акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль про визнання недійсними рішень; зобов`язати Акціонерне товариство Білоцерківська теплоелектроцентраль не чинити перешкоди обраному рішенням позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства Білоцерківська теплоелектроцентраль від 29.12.2021 р. голові правління ОСОБА_1 у здійсненні повноважень на управління Акціонерним товариством Білоцерківська теплоелектроцентраль.

Згідно зі статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до частини першої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Водночас, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28 березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України, статті 4 ГПК України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм ГПК України.

Порядок та умови вступу третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справу врегульованого нормами статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Передбачене статтею 49 ГПК України право особи вступити у справу шляхом подання позову до однієї або декількох сторін не є абсолютним. Таке право можна реалізувати лише за умови дотримання вимог процесуального законодавства.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 49 цього Кодексу треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. Про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача.

Таким чином, у процесі розгляду господарським судом спору третя особа з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Разом з тим тлумачення змісту частини першої статті Господарського процесуального кодексу України свідчить, що необхідною умовою набуття статусу третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору є дотримання таких критеріїв як:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам);

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Саме дотримання цих критеріїв необхідно оцінювати та з`ясовувати під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.09.2019 р. у справі № 910/12463/18, від 27.09.2019 р. у справі № 904/323/19, від 05.12.2019 р. у справі № 911/3132/17, від 18.08.2020 р. № 916/1094/18).

Таким чином, позовні вимоги третьої особи, яка подала позов відповідно до приписів статті 49 ГПК України, можуть бути допущені судом до розгляду у процесі, що вже розпочався, у тому випадку, коли така самостійна вимога заявлена саме щодо предмета спору, що вже виник між сторонами. Вимога, спрямована на те, що знаходиться поза цим предметом не може бути розглянута судом як вимога третьої особи в розумінні наведеної вище статті. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові.

Відповідно до частини п`ятої статті 49 ГПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін. До позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, в якій відкрито провадження, застосовуються положення статті 180 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів цієї справи, спір між сторонами: Приватним акціонерним товариством Росава (позивач) та Акціонерним товариством Білоцерківська теплоелектроцентраль (відповідач), згідно змісту позову, виник відносно законності і чинності рішення загальних зборів учасників товариства (відповідача), яким порушено корпоративні права позивача, як учасника такого товариства.

В той час, як позов гр. ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору подано щодо зобов`язання вчинити дії (не чинити перешкоди у виконанні повноважень), тобто такий позов має зобов`язальний характер.

Водночас, суд наголошує, що на відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої ст. 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі. Подібна позиція сформована у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14.09.2021 р. у справі № 909/243/18 та Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 р. у справі № 916/542/18.

Судом також враховано правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 13.03.2019 р. № 916/3245/17; № 12-13гс19, відповідно до якої позовна заява третьої особи відповідно до положень частини першої статті 49 ГПК України має містити самостійні вимоги саме на предмет спору у справі. При цьому під предметом спору слід розуміти матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Відтак вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові. Виходячи із наведеної позиції Велика Палата Верховного Суду встановила, що позовна заява третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, в такому випадку, має бути повернена заявнику на підставі частини шостої статті 180 ГПК України.

Виходячи із наведених обставин, встановлених судом, позов гр. ОСОБА_1 не спрямований на той самий предмет спору, що й позов Приватного акціонерного товариства Росава, адже вимоги за позовом третьої особи виникли з інших правовідносин, що унеможливлює його спільний розгляд з первісним позовом у цій справі.

За таких обставин, з урахуванням того, що за своєю суттю позов третьої особи в даному випадку є позовом, який має інший предмет спору, аніж первісний позов, судом встановлено, що такий позов подано з порушенням частини першої ст. 49 ГПК України, а відтак він підлягає поверненню, з огляду на положення частини п`ятої вказаної статті ГПК України, на підставі частини шостої статті 180 ГПК України.

Поряд із наведеним, суд звертає увагу гр. ОСОБА_1 , що останній не позбавлений можливості звернутись до суду із викладенням наведених позовних вимог в самостійному позові.

Керуючись ст. 49, 180, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позовну заяву гр. ОСОБА_1 , як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору від 05.07.2022 р. б/н (вх. № 8008/22, 06.07.2022 р.), з долученими до неї документами повернути заявнику.

Примірники ухвали суду направити учасника у справі.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 11.07.2022 р.

Суддя А.В. Лопатін