РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2022Справа № 910/1823/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України»

до Фізичної особи-підприємця Леонова Андрія Володимировича

про стягнення 40.562,00 грн

Представники сторін: не викликались

Суть спору :

08.02.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» до Фізичної особи-підприємця Леонова Андрія Володимировича про стягнення 40.562,00 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що між сторонами укладено договір надання послуг № 08-09/21 від 08.09.2021, на виконання якого позивачем було перераховано відповідачу 40.562,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 713 від 09.09.2021, № 970 від 24.09.2021, № 1534 від 27.10.2021 та № 1237 від 08.10.2021. У зв`язку з тим, що відповідачем було порушено строки надання послуг та відповідні послуги було надано неналежним чином, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію № 291 від 14.12.2021, в якій містилася вимога повернути кошти протягом трьох робочих днів. Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було повернуто кошти, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 40.562,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 відкрито провадження у справі № 910/1823/22; прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Даною ухвалою суду зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні ухвалу про відкриття провадження у справі від 15.02.2022 було направлено відповідачу лише 14.04.2022 рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 725 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03067, м. Київ, вул. Олекси Тихого, 81/83, кв. 13, яка згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

З наявного в матеріалах справи рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення за № 335 проставлена відмітка працівника об`єкта поштового зв`язку, що поштове відправлення вручене 03.05.2022, при цьому підпис адресата відсутній.

03.06.2022 відповідачем до суду подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення. Відповідач 03.06.2019 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується наявною у справі відповідною розпискою відповідача.

07.06.2019 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що 03.06.2022 вийняв із поштової скриньки, що розташована в будинку, в якому він проживає конверт з рекомендованим відправленням від господарського суду міста Києва із ухвалою від 15.02.2022 про відкриття провадження у справі № 910/1823/22.

У відзиві відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог посилаючись на те, що 05.11.2021 позивачем і відповідачем було підписано акт надання послуг № 4 і акт надання послуг № 5 на загальну суму 40.562,00 грн, відповідно до яких позивач претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має. Тобто, відповідач надав позивачу послуги згідно із договором про надання послуг № 08-09/21 від 08.09.2021 належної якості, про що свідчать зазначені акти. Зазначає, що претензію позивача № 2 від 14.12.2021 не було доставлено Укрпоштою відповідачу.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Дане рішення постановлено з перевищенням встановленого наведеною нормою строку, проте, з огляду на обставину введення воєнного стану, а також перебуванням судді у відпустці, у розумний строк.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» (далі - замовник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Леоновим Андрієм Володимировичем (далі - виконавець, відповідач) було укладено договір про надання послуг № 08-09/21 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов`язується надати послуги, передбачені п. 2.1 цього договору до 31.09.2021, а замовник зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим договором.

За умовами п. 2.1 договору виконавець надає замовнику наступні послуги

- Провести підключення, технічні і логічні налаштування програмного забезпечення наданого компанією AmoCRM для 6 користувачів.

- Провести технічну інтеграцію з визначеними джерелами трафіку.

- Погодити та налаштувати автоматизований збір даних в системі.

- Провести навчання по роботі системи для кожного з користувачів системи.

- У вартість налаштувань також входить 4 очні сесії, що супроводжують впровадження налаштувань з метою демонстрації проробленої роботи та підтримки живої комунікації.

(опис затвердженого КП знаходиться в додатку 1).

Спір виник внаслідок того, що позивачем було здійснено попередню оплату послуг на загальну суму 40.562,00 грн, проте позивачем порушено строки надання послуг, а також надано послуги неналежної якості, а тому позивач вважає, що відповідні кошти підлягають поверненню.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 2 ст. 901 Цивільного кодексу України визначено, що положення глави 63 Цивільного кодексу України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з п. 3.1 договору вартість послуг становить 17.850,00 грн.

Відповідно до п. 3.1.1 договору замовник погоджується оплатити 20% від домовленої суми наперед у якості авансу на суму 3.570,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було перераховано відповідачу на умовах попередньої оплати 3.570,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 713 від 09.09.2021.

Відповідно до п. 6.2 договору умови даного договору можуть бути змінені за взаємною згодою сторін з обов`язковим складанням письмового документу.

Додатковою угодою № 1 від 22.09.2021 сторони дійшли згоди доповнити розділ 1 договору пунктом 1.2 наступного змісту: Виконавець зобов`язується здійснити супутні оплати в розмірі не більше 22.712,00 грн за рахунок замовника, що пов`язані з оплатою за програмне забезпечення AmoCRM для коректного підключення працівників замовника до відповідного програмного забезпечення із строком такого підключення не менше 6 (шість) календарних місяців. Після здійснення оплати виконавець гарантує замовнику строк користування відповідним забезпеченням не менше 6 місяців.

Згідно платіжного доручення № 980 від 24.09.2021 позивачем перераховано відповідачу кошти в розмірі 22.712,00 грн.

В подальшому позивачем здійснено відповідачу перерахування 80% вартості послуг в загальному розмірі 14.280,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 1237 від 08.10.2021 на суму 7.140,00 грн та № 1534 від 27.10.2021 на суму 7.140,00 грн.

Позивач зазначає, що послуги надано неналежної якості. Так, жодна із замовлених складових, що зазначені в п. 2.1 договору не надана та/або не працює. Крім того, доступ до програмного забезпечення AmoCRM, оплату якого здійснював виконавець та гарантував строк роботи не менше 6 місяців заблоковано.

Відповідно до п. 2.2 договору прийняття замовником послуг оформляється актом надання послуг.

Згідно з п. 3.2 договору акт наданих послуг підписується сторонами до 7 числа місяця наступного за календарним місяцем, в якому фактично надавалися послуги.

Згідно з п. 4.1.1 договору виконавець зобов`язався своєчасно та якісно надавати послуги, зазначеної в п. 2.1 цього договору.

Пунктом 4.2.1 договору визначено, що замовник зобов`язаний приймати від виконавця послуги, що надаються згідно з цим договором.

Після контролю за достовірністю актів про надання послуг виконавцем, підписувати ці акти протягом 10 днів з моменту їх одержання (п. 4.2.2 договору).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги на загальну суму 40.562,00 грн, що підтверджується наступним актами надання послуг, які підписано та скріплено печатками обох сторін:

№ 4 від 05.11.2021 на суму 22.712,00 грн,

№ 5 від 05.11.2021 на суму 17.850,0 грн.

З огляду на викладене, судом не приймаються до уваги твердження позивача, що послуги надано неналежної якості, оскільки за умовами договору акти підписуються після здійснення контролю за достовірністю актів. Більш того, у наведених актах сторонами зазначено, що замовник (позивач) претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не має.

Позивачем не подано жодних інших доказів в підтвердження того, що послуги надано відповідачем неналежної якості. Також суд відзначає, що матеріали справи не містять жодного листування позивача з вимогою до відповідача про усунення недоліків наданих послуг.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Судом встановлено належне виконання відповідачем своїх обов`язків за договором щодо надання послуг, які були попередньо оплачені позивачем, що вбачається, зокрема, з актів надання послуг №№ 4, 5 від 05.11.2021 на загальну суму 40.562,00 грн, у зв`язку з чим вимоги позивача про повернення попередньої оплати в сумі 40.562,00 грн є необґрунтованими, оскільки послуги фактично надані відповідачем.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 ст. 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що підстави для стягнення з відповідача 40.562,00 грн відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести обставини на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами.

Зважаючи на вищенаведене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Будівельників України» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

СуддяВ.В.Сівакова