ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2022 р. Справа №914/394/22

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Желіка М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз № 790007.2-Ск-8705-0622 від 14.06.2022 (вх.ЗАГС №01-05/1343/21 від 17.06.2022)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.05.2022 (суддя Фартушок Т.Б., повний текст складено 27.05.2022)

у справі №914/394/22

за позовом: Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз, Львівська область, м.Львів;

до відповідача: Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго, Львівська область, Червоноградський район, м.Червоноград;

про: стягнення заборгованості

без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.05.2022 у справі №914/394/22 зупинено провадження у справі №914/394/22 до набрання законної сили судовими рішеннями у справі №914/3891/21, яка розглядається Господарським судом Львівської області.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що господарський суд безпідставно посилався на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 914/3891/21, оскільки зібрані у даній справі докази дозволяють суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Зокрема, позивачем до позовної заяви долучено докази, які підтверджують розмір заборгованості за розподіл природного газу та період, за який виникла заборгованість, а саме копії актів наданих послуг, акт звіряння наданих послуг за період 2021 року, розрахунок заборгованості за розподіл природного газу за 2021 рік. Щодо долучених до матеріалів справи платіжних доручень про сплату заборгованості у жовтні-грудні 2021, які на думку відповідача підтверджують факт здійснення поточних платежів за договором про постачання, а не простроченої заборгованості, позивач вказує, що в їх призначенні чітко вказано за договором реструктуризації боргу № 26/10-01 від 26.10.2021. Вказане, на думку скаржника підтверджує сплату саме простроченої заборгованості, яка існувала станом на 30.09.2021 в сумі 11 942 568,18 грн., в тому числі в сумі 4 655 636,08 грн., яка існувала станом на 01.06.2021.

Окрім того, зазначає, що наявність на розгляді господарського суду Львівської області справи № 914/3891/21 не свідчить про неможливість розгляду даної справи, оскільки до предмету доказування у ній належить факт існування заборгованості на момент звернення до суду, розмір заборгованості, період виникнення заборгованості, факт оплати заборгованості відповідачем та з`ясування питання чи підлягає заборгованість реструктуризації відповідно до закону України від 03.11.2016 № 1730-VII, що можливо встановити на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

22.06.2022 ухвалою Західного апеляційного господарського суду скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали господарського суду Львівської області; відкрито апеляційне провадження, встановлено учасникам справи строк на подання відзивів на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, витребувано матеріли справи з суду першої інстанції.

11.07.2022 представником КП Червоноградтеплокомуненерго подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить суд долучити відзив до матеріалів справи, залишити апеляційну скаргу на ухвалу господарського суду Львівської області від 26.05.2022 у даній справі без задоволення. Свою позицію обґрунтовує тим, що у відповідача відсутня поточна заборгованість за послуги з розподілу природного газу за період з жовтня 2021 по грудень 2021. Натомість заборгованість у розмірі 4 655 636,08., яка виникла станом на 01.06.2021 підлягає реструктуризації згідно Закону України від 03.11.2016 № 1730 Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організаційтапідприємств централізованого водопостачання і водовідведення, та є предметом розгляду справи №914/3891/21.

Окрім того, зазначає про те, що відповідачем подавалося клопотання про закриття провадження у справі з підстав того, що вказана заборгованість є неоплаченою ним та не може бути предметом розгляду у даній справі, оскільки відносно її стягнення є рішення та наказ, що набрали законної сили, а саме рішення господарського суду Львівської області у справі № 914/2259/21 та відкрите ВП № 68897594 щодо примусового стягнення заборгованості.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.255 ГПК України та ч.2 ст.271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, зокрема, ухвала про зупинення провадження у справі, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 8 ГПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід скасувати, з огляду на наступне.

В провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа за позовом Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз до Комунального підприємства Червоноградтеплокомуненерго про стягнення заборгованості за період з жовтня по грудень 2021 у розмірі 4 845 489,75 грн., в тому числі 4 689 631,65 грн., - заборгованість за розподіл природного газу; 119 336,00 грн. пені; та 36 522,11 грн. інфляційних втрат.

Постановляючи оскаржену ухвалу про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 914/3891/21, місцевий господарський суд дійшов висновку, що в межах справи №914/3891/21, яка розглядається Господарським судом Львівської області може бути встановлена обставина укладення договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію від 01.11.2021, предметом якого є реструктуризація заборгованості відповідача перед позивачем, яка існувала станом на 01.06.2021 в сумі 4 655 636,08 грн., та яка на думку відповідача є непогашеною станом на даний момент, а відтак підставність зарахування позивачем здійснених відповідачем часткових оплат заборгованості в порядку, передбаченому п.6.7. договору, в рахунок погашення заборгованості споживача відповідно до черговості їх виникнення і, як наслідок, обставину здійснення відповідачем оплати наданих позивачем послуг за договором у спірних періодах. При цьому, господарський суд обґрунтовував свою позицію положенням п.5 ч.1. ст. 227 ГПК України.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали невірно вказує на об`єктивну неможливість розгляду даної справи до вирішення справи № 914/3891/21, оскільки до позовної заяви в даній справі долучено докази визначення розміру заборгованості, яка підлягає стягненню, періоду її нарахування та її несплати відповідачем, що входить до предмету доказування. З огляду на що зібрані у справі докази дозволяють суду самостійно встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої господарський суд має винести рішення. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Господарсько-процесуальне законодавство поклало обов`язок доказування в судовому процесі на сторони у справі, вказуючи на необхідність доведення сторонами тих обставин, на які вони посилаються. При цьому законодавець визначив основні принципи доказування, такі як належність і допустимість доказів. Під належністю доказів необхідно розуміти приналежність доказів до предмета доказування, під допустимістю законність умов та способів одержання доказів.

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

У позовній заяві №790007.2-Ск-2703-0222 від 08.02.2022 Акціонерне товариство Оператор газрозподільної системи Львівгаз визначило предметом позову стягнення заборгованості за розподіл природного газу за період з жовтня по грудень 2021.

Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 4 845 489,75 грн., в тому числі 4 689 631,65 грн., - заборгованість за розподіл природного газу; 119 336,00 грн. пені; та 36 522,11 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.01.2016 між Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Львівгаз та Комунальним підприємством Червоноградтеплокомуненерго укладено договір на розподіл природного газу № 09420NQU6WGT016, шляхом підписання заяви-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2498, відповідно до умов якого оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, що визначені цим договором.

Згідно умов договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.(п.6.1.)

Пунктом 6.3. договору визначено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № ЛВ00153452 від 30.02.2020 підписаного між позивачем та відповідачем, річна замовлена потужність об`єктів відповідача на 2021 рік становить 10 843 648,96 м3, а місячна замовлена потужність 903 637,41 м3.

В матеріалах справи міститься підписаний між сторонами акт звіряння взаємних розрахунків від 05.01.2022 за період 2021 року за договором на розподіл природного газу № 09420NQU6WGT016 від 01.01.2016, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2021 становить 4 689 631,65 грн.

Матеріали справи також містять акти № ЛВЯ 81121272 наданих послуг щодо розподілу природного газу (потужність) за 31.10.2021, № ЛВЯ81132950 за 30.11.2021 та №ЛВЯ81142452 від 31.12.2021, розрахунок заборгованості з жовтня 2021 по грудень 2021 року, а також платіжні доручення № 59 від 04.11.2021, №72 від 01.12.2021 та №81 від 20.12.2021.

Зважаючи на предмет та підстави позову до предмета доказування у цій справі входить дослідження судом обставин укладення договору розподілу природного газу, строк дії договору, умови поставки газу, порядок та строк оплати за спожитий газ, наявність прострочки, періоди прострочки, наявність підстав для стягнення спірного боргу.

Так, в провадженні Господарського суду Львівської області знаходиться справа №914/3891/21 за позовом КП Червонаградтеплокомуненерго до АT Оператор газорозподільної системи Львівгаз про визнання укладеним договору.

Щодо пов`язаності справ №914/394/22 та №914/3891/21 колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Неможливість розгляду однієї справи до вирішення іншої справи полягає в тому, що обставини, які розглядаються судом в іншій справі, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно в поточній справі.

Пов`язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для справи.

Як вбачається із позовної заяви про визнання укладеним договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію від 01.11.2021, у редакції затвердженій постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 № 222 Про затвердження типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію із змінами, внесеними згідно з постановою КМ № 1097 від 20.10.2021, долученої до матеріалів справи (вх. ЗАГС № 9985/22 від 13.05.2022), позовні вимоги у цій справі обґрунтовано тим, що АТ Оператор газорозподільної системи Львівгаз безпідставно ухиляється від укладення договору на суму заборгованості 4 655 363,08 грн., що виникла станом на 01.06.2021.

Відтак, сума заборгованості з якою відповідач звернувся до господарського суду з вимогою укласти договір реструктуризації в межах справи № 914/3891/21 є іншою, оскільки йде мова про стягнення заборгованості за інші періоди, а саме ті, що виникли до 01.06.2021. Натомість розмір заборгованості, який позивач АТ Оператор газорозпoдільної системи Львівгаз заявляє до стягнення у даній справі стосується періоду її винекнення за надання послуг у жовтні грудні 2021.

Колегія суддів вказує й на те, що матеріали справи містять докази укладення між Комунальним підприємством Червонаградтеплокомуненерго та Акціонерним товариством Оператор газорозподільної системи Львівгаз договору про реструктуризацію заборгованості від 26.10.2021 № 26/10-01 на суму 11 942 568,18 грн., термін дії якого встановлювався до 31.12.2021, тобто охоплював період часу заборгованість за який просить стягнути позивач.

Статтею 2 Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Частиною 1 статті 5 вказаного Закону визначено, що реструктуризації підлягають кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 червня 2021 року для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а також заборгованість за послуги з розподілу і транспортування природного газу та кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг споживачам, які утворилися станом на 1 червня 2021 року (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на таку заборгованість).

З огляду на вказані норми, поточна заборгованість за жовтень-грудень 2021 про стягнення якої заявляє позивач не включається до договору про реструктуризацію, з огляду на те, що в силу прямої вказівки Закону, чинного станом на час вирішення спору реструктуризації підлягає лише заборгованість, теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 01.06.2021.

Більше того, в долучених до матеріалів справи платіжних дорученнях № 59 від 04.11.2021, №72 від 01.12.2021 та №81 від 20.12.2021, окрім зазначення про сплату за розподіл природного газу в період за жовтень-грудень 2021 (період заборгованості за який просить стягнути позивач) вказано, що оплата здійснюється згідно дог. рес. № 26/10-01 від 26.10.2021.

Не зважаючи та це, господарським судом не досліджувався сам договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природній газ, послуги з його розподілу та транспортування, теплову енергію № 26/10-01 від 26.10.2021, що входить до предмета доказування у цій справі.

Натомість господарським судом лише констатовано, що в межах розгляду справи № 914/3891/21 може бути встановлено факт існування станом на 01.06.2021 непогашеної заборгованості в сумі 4 655 636,08 грн., що в чвою чергу може бути твердженням того, що здійснені відповідачем часткові оплати заборгованості за жовтень-грудень 2021 свідчать про оплату наданих позивачем послуг у спірних періодах.

Колегія суддів з такими доводами суду першої інстанції не погоджується, та бере до уваги доводи, викладені в апеляційній скарзі, щодо того, що позивачем вчинено необхідні дії, спрямовані на збір доказів для повного встановлення обставин, викладених у позовній заяві. При цьому, зазначає, що факт здійснення розрахунків повинен підтверджуватися первинними доказами, а не встановлюватися шляхом виключення інших обставин, зокрема, наявності чи відсутності заборгованості за інший період.

Відповідно до ч.5 ст.227 ГПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не обґрунтував об`єктивної неможливості розгляду справи за зібраними доказами.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі Смірнова проти України, рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі Фрідлендер проти Франції). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі Красношапка проти України).

Відповідно до п.3, п.4, ч. 1 ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали; неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи наведене, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, скасування ухвали Господарського суду Львівської області від 26.05.2022 та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Враховуючи проведення судового засідання без участі сторін, у відповідності до положень ч.5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення постанови у цій справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 269, 270, 275, 280, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Вимоги апеляційної скарги Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи Львівгаз № 790007.2-Ск-8705-0622 від 14.06.2022 (вх.ЗАГС №01-05/1343/21 від 17.06.2022) - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 26.05.2022 у справі №914/394/22 - скасувати.

3. Справу № 914/394/22 направити до Господарського суду Львівської області для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено та підписано 15.07.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.