номер провадження справи 28/19/22
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.06.2022 Справа № 908/585/22
м.Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни розглянув заяву ТОВ ЖИЛСЕРВІСБУД №б/н від 08.06.2022 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі №908/585/22
про стягнення грошових коштів
Представники сторін: не з`явилися.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 07.06.2022 у справі №908/585/21 позов товариства з обмеженою відповідальністю ЖИЛСЕРВІСБУД до відповідача комунального підприємства ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС Запорізької міської ради про стягнення 5.279.250,07 грн., з яких: 4.739.362,29 грн заборгованість за надані послуги за період з жовтня 2020 грудень 2020, 417.962,82 грн інфляційні втрати за період прострочення з квітня 2021 по лютий 2022 включно та 121.924,96 грн 3% річних за період з 14.04.2021 по 20.02.2022 задоволено в повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався за правилами загального позовного провадження без участі представників сторін за їх клопотаннями.

Повний текст судового рішення складено 14.06.2022 та надіслано всім учасникам справи засобами поштового зв`язку.

До Господарського суду Запорізької області 14.06.2022 від ТОВ ЖИЛСЕРВІСБУД (позивач у справі) надійшла заява про ухвалення додаткового рішення стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 32.000,00 грн. До заяви додані копія договору про надання правничої допомоги (юридичних послуг) від 04.04.2022, оригінал акту приймання-передачі послуг від 08.06.2022, копія рахунку №1 від 07.06.2022 та оригінал Акту-розписки про передачу грошових коштів від 08.06.2022, докази направлення заяви відповідачу.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.06.2022 заяву ТОВ ЖИЛСЕРВІСБУД передано на розгляд судді Федорової О.В.

Ухвалою суду від 14.06.2022 заяву ТОВ ЖИЛСЕРВІСБУД (позивач у справі) про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №908/585/22 прийнято до розгляду, судове засідання призначено на 23.06.2022 об 11-30 год. Явку сторін в судове засідання визнано необов`язковою.

Копію зазначеної ухвали суду було отримано представником відповідача 15.06.2022, про що свідчить розписка (Т.2, арк.с. 39).

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, розгляд заяви відповідно до вимог ст. 222 ГПК України здійснювався без допомоги звукозаписувального технічного засобу. Фіксування судового процесу за допомогою відеозаписувального технічного засобу судом не здійснювалось у зв`язку з відсутністю у суду такої технічної можливості.

Розглянувши матеріали зазначеної заяви, господарський суд дійшов висновку про її задоволення виходячи з наступного:

Частиною 8 ст. 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно зі ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Як свідчать матеріали справи позивач в тексті позовної заяви наводив попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат в загальному розмірі 420.649,38 грн.

Отже, позивач дотримався положень ст. 129 ГПК України, зазначивши про свій намір стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

В заяві про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат позивач просив суд стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 32.000,00 грн.

Відповідно до ст. 16 ГПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до ст. 59 Конституції України, кожен має право на правову допомогу. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура.

Згідно ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Визначаючи розмір сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, повинні братися до уваги, зокрема: час, який міг витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні, наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до п.п.4 ч. 1 ст. 1 Закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Виходячи зі змісту положень ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Статтею 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, який полягає у визначенні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договір або утримуватися від його укладання, а також визначати його зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої сторонами домовленості.

Відповідно до статті 903 ЦК України плата за договором про надання послуг здійснюється замовником у розмірі, встановленому договором.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (зі змінами та доповненнями) адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути:

1) договір про надання правової допомоги;

2) довіреність;

3) ордер;

4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій.

Матеріали справи містять договір про надання правничої правової допомоги (юридичних послуг) б/н від 04.04.2022, укладений Адвокатським об`єднанням «Міхантьєв, Чулой та партнери» (виконавець) та ТОВ «ЖИЛСЕРВІСБУД» (замовник).

Відповідно до п. 1.2 даного договору Виконавець зобов`язується надати Замовникові за його дорученням юридичні послуги з вивчення матеріалів та надання консультацій щодо можливості проведення судового захисту Замовника, предметом якого є стягнення заборгованості за прострочення виконання грошових зобов`язань за договором № 310 від 02.03.2020 року з КП "Запоріжремервіс за період з жовтня місяця 2020 року по грудень місяць 2020 року. До складу робіт за договором входить: аналіз документів, підготовка вимог, претензії, позовної заяви, заяви про забезпечення позову і клопотань, вивчення та аналіз судової практики по аналогічним справам, підготовки всіх видів процесуальних документів по справі в усіх інстанціях, виступ представником Замовника у судових засіданнях.

Пунктом 1.3 договору встановлено, що надання правової допомоги здійснюється Виконавцем як в особі керуючого партнера - адвоката Міхантьєва Михайла Дмитровича (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № ЗП 002064 від «12» березня 2019 року, видане « 12» березня 2019 року на підставі рішення Ради адвокатів Запорізької області), так і із залученням Виконавцем на договірних засадах інших адвокатів, представників та партнерів об`єднання.

Відповідно до п.п 2.1.1-2.1.9 п. 2.1 договору за надання юридичних послуг за цим договором Замовник зобов`язується сплатити Виконавцю гонорар у наступних розмірах:

2.1.1. за ознайомлення з матеріалами справи, вироблення фотокопій документів, підготовку позовної заяви та розсипку матеріалів сторонам та суду - 5500 грн;

2.1.2. за підготовку вмотивованого клопотання або заяви в суді першої Інстанції 800 грн;

2.1.3. за підготовку відповіді на відзив в суді першої інстанції - 1500 грн;

2.1.4. за участь у кожному судовому засіданні в суді першої інстанції у м. Запоріжжя з урахуванням витрат на проїзд - 2000 грн. за кожне засідання;

2.1.5. за підготовку апеляційної скарги або відзиву на апеляційну скаргу - 3500 грн

2.1.6. за участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції у м. Дніпро з урахуванням витрат на проїзд з м. Запоріжжя - 3000 грн. за кожне засідання.

2.1.9. Розмір гонорару за розгляд справи у касаційній інстанції обговорюється і встановлюється сторонами додатково шляхом укладання окремої додаткової угоди до договору.

Підписання Акта приймання-передачі послуг представником Замовника є підтвердженням відсутності претензій з його боку до наданих послуг (п. 2.6 договору).

Матеріали справи містять Акт приймання-передачі послуг від 08.06.2022, відповідно до якого Виконавцем, у період з 04.04.22 по 07.06.22 були надані наступні юридичні послуги з метою забезпечення можливості проведення судового захисту інтересів Замовника у справі № 908/585/22, предметом якої є стягнення з Комунального підприємства «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСЕРВІСБУД» суми простроченої дебіторської заборгованості за надані протягом жовтня 2020 року - грудня 2020 року послуги за договором № 310 від 02 березня 2020 року у розмірі 4 739 362,29 гривень, а також 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошових зобов`язань:

- ознайомлення з матеріалами справи, вироблення фотокопій документів, підготовка позовної заяви та розсилка матеріалів сторонам та суду - 5500 гривень 00 коп.;

- підготовка відповіді на відзив з поясненнями в суді першої інстанції - 1500грн;

- участь у судовому засіданні адвокатів по справі № 908/585/22 - не здійснювалось;

Вартість гонорару успіху у зв`язку з позитивним вирішенням справи для Замовника - 25000 грн.

Загальна вартість наданих послуг з правничої допомоги з урахуванням гонорару успіху у суді першої інстанції склала 32000 грн.

До заяви доданий рахунок №1 від 07.06.2022 на суму 32.000,00 грн та Акт-розписка про передачу грошових коштів від 08.06.2022 ТОВ «ЖИЛСЕРВІСБУД» Адвокатському об`єднанню «Міхантьєв, Чулой та партнери» зазначеної в рахунку грошової суми (32.000,00 грн).

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема у постанові КГС ВС від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 23). Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.)

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час (п. 31, аналогічний правовий висновок наведений Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у постанові від 07.11.2019 по справі N 905/1795/18).

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Судом здійснено детальний та ретельний аналіз кожної складової наданих адвокатом послуг, що наведені в акті приймання-передачі наданих послуг, та встановлено, що обсяг наданих адвокатом послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідач не скористався правом на надання заперечень або клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми.

Враховуючи викладене, оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про відшкодування за рахунок відповідача 32.000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст.123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСЕРВІСБУД» б/н від 08.06.2022 про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі №908/585/22 задовольнити.

2. Стягнути з комунального підприємства «ЗАПОРІЖРЕМСЕРВІС» Запорізької міської ради (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 23-А, ідентифікаційний код 22144952) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИЛСЕРВІСБУД» (69035, місто Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 63, ідентифікаційний код 36576382) 32.000,00 грн (тридцять дві тисячі грн 00 коп) витрат на правничу (правову) допомогу. Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241, 244 ГПК України 29.06.2022.

Суддя О.В. Федорова