ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

04.07.2022м. ДніпроСправа № 904/9632/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Савелової Оксани Володимирівни ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландманн" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, пр.Яворницького Дмитра, будинок 27А, ідентифікаційний код 43441896)

про стягнення 14 599,49 грн. заборгованості за договором доручення

Суддя Бондарєв Е.М.

Секретар судового засідання Найдьонов Є.О.

Представники:

Від позивача: не з`явився

Від відповідача: не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Савелова Оксана Володимирівна звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом вих.№15/12 від 15.12.2021 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландманн" 14 599,49 грн. заборгованості за договором доручення.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату судового збору у сумі 2 270,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

Позивач просить суд визнати справу малозначною та здійснити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням взятих відповідачем на себе зобов`язань за договором доручення №1552 від 13.10.2020, а саме 05.04.2021 ОСОБА_1 , котрий є агентом з митного оформлення ФОП Савелова О.В., подав до митного оформлення ЕМД №UA110130/2021/009362 на підставі товаросупровідних документів, що були надані ТОВ "Ландманн" відповідно до п.2.4.1 договору. ОСОБА_1 задекларував у митних органах для ТОВ "Ландманн" товар на підставі інвойсу від 29.03.2021 №, CMR від 29.03.2021 №1279942/50005342. Будь-яких інших документів для декларування ТОВ "Ландманн" не надавало. ОСОБА_1 не міг знати про наявність додаткової коробки у вантажному відсіку автомобіля, адже ТОВ "Ландманн" жодним чином не попередило його навіть про можливість наявності такої коробки. Відповідно до п.4.3.1 та п.4.3.2 договору довіритель несе юридичну та матеріальну відповідальність у вигляді відшкодування прямих матеріальних збитків, понесених повіреним (глава 67 Митного кодексу України), у випадках якщо для проведення МБО довіритель надав повіреному недостовірні матеріали, дані і відомості про товари та транспортні засоби.

Таким чином, позивач стверджує, що на підставі того, що довіритель надав повіреному недостовірні відомості про товар, агент з митного оформлення Фізичної особи-підприємця Савелової О.В. ОСОБА_1 вніс неповні відомості про товар до ЕМД №UA110130/2021/009362, що призвело до визнання останнього винуватим в порушенні митних правил, передбачених ст.472 Митного кодексу України.

Ухвалою суду від 28.12.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази направлення позовних матеріалів на юридичну адресу відповідача.

До суду 11.01.2022 надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 17.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/9632/21, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 08.02.2022 надійшов відзив відповідача яким просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити та розгляд справи проводити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач стверджує, що проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеним у товаросупровідних документах є беззаперечним правом позивача, передбаченим як положеннями договору, так і діючим митним законодавством України. Зазначене право надавало позивачу всі можливості належним чином виконувати умови договору. Більш того, конфіскація предметів правопорушення згідно протоколу про порушення митних правил №0174/11000/21 від 07.04.2021 нанесла шкоду саме відповідачу, а не позивачу, що була уповноважена за договором на проведення декларування в митних органах України зазначених товарів. Право заявити вимогу про відшкодування шкоди має відповідач, як власник конфіскованого майна, що мало бути задекларовано позивачем відповідно до умов договору та згідно з вимогами чинного законодавства України.

Відповідач зазначає, що Кіровським районним судом було встановлено, що саме ОСОБА_1 є винуватим в порушенні митних правил, передбачених ст. 472 МК України, у встановленому законом порядку було доведено його вину та встановлено усі обставини, що мають істотне значення для справи. Зазначена особа не має жодних, правовідносин з відповідачем, вчинення вищезазначеного адміністративного правопорушення тягне відповідальність тільки особи, винної у вчиненні правопорушення, тобто особи, яка умисно або з необережності вчинила протиправне діяння. Позивачем невірно тлумачаться норми МК України та КУпАП щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Відповідно до рішень судів у справі про ПМП №0174/11000/21 ОСОБА_1 не подавав заяву до митниці на проведення фізичного огляду товару відповідача, тобто, вчинив адміністративне правопорушення з необережності (ст. 11 КупАП), адже беззаперечно передбачав можливість настання шкідливих наслідків своєї бездіяльності (непроведення фізичного огляду до подання митної декларації та, як наслідок, недекларування товару), але легковажно розраховував на їх відвернення. Зокрема, згідно постанови Дніпровського апеляційного суду від 15.07.2021 по справі №203/2282/21, якою було відхилено апеляційну скаргу Голуба С.В. на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2021 року, суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо оформлення електронної митної декларації відповідно до їх супровідних документів, та права, а не обов`язку декларанта щодо перевірки відповідності таких даних перед декларування, з огляду на те, що саме декларант несе повну відповідальність за відомості, внесені у декларації.

Відповідач стверджує, що дізнався про наявність коробки з подарунками у вантажному відсіку автомобіля вже після проведення повного митного огляду товарів, що були задекларовані Голубом С.В. Відповідач не мав фізичної можливості вжити заходів щодо уточнення відомостей відносно товару, який у подальшому не було задекларовано на відміну від позивача та його найманого працівника, які мали змогу вжити заходів щодо належного виконання умов договору та запобігання порушення митних правил.

Окрім того, відповідач звертає увагу суду на той факт, що позивачем при посиланні на пункти 4.3.1 та 4.3.2 договору не зазначено у позовній заяві, яких саме прямих матеріальних збитків йому було завдано через дії або бездіяльність відповідача, до позовної заяви не додано жодного доказу наявності прямих матеріальних збитків позивача, а у самій позовній заяві не має жодних посилань на документи, які підтверджують наявність таких збитків.

Також відповідач зазначає, що завершення правовідносин між позивачем та відповідачем за договором без зауважень та претензій з боку обох сторін підтверджується згідно умов договору складанням акту прийняття робіт (надання послуг) № ОУ - 0000099 від 07.04.2021, підписаним зокрема позивачем. Таким чином, позивач підтвердив фактичне та юридичне завершення взаємовідносин за договором та відсутність будь-яких претензій до відповідача.

Значний обсяг доказів по справі, характер спірних правовідносин та предмет доказування є таким, що потребують участі представників сторін в судовому засіданні, в тому числі для можливості надання усних пояснень відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України з питань, що можуть виникнути при встановленні обставин справи, враховуючи зазначене відповідач в порядку ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, просить суд проводити розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Крім того, відповідач подав до суду клопотання про залишення позову без розгляду оскільки у поданій позивачем позовній заяві відсутні підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, що є недотриманням та прямим порушенням положень ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України.

Також відповідач звернувся до суду із клопотанням про витребування у позивача:

1) повну копію протоколу про порушення митних правил № 0174/11000/21 від 07.04.2001 (копію всіх сторінок протоколу);

2) відомості про наявність або відсутність випадків притягнення позивача та/або його агентів з митного оформлення, що перебували/перебувають із ним в трудових відносинах, до

адміністративної відповідальності за порушення митних правил в період з 23.03.2017 до 07.04.2021.

Клопотання обґрунтовано тим, що порівнянням наданої позивачем копії протоколу про ПМП та затвердженої Наказом форми протоколу про порушення митних правил відповідачем встановлено, що надана позивачем копія протоколу про ПМП не містить всіх сторінок протоколу про ПМП, через що суд не може надати оцінку даному доказу на предмет належності та достовірності з дотриманням приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, на думку відповідача, дослідження судом відомостей щодо наявності або відсутності випадків притягнення позивача та/або агентів з митного оформлення, що перебували/перебувають із ним в трудових відносинах, до адміністративної відповідальності за порушення митних правил надасть можливість встановити, чи є неподання позивачем та/або його найманими співробітниками заяви до митних органів на проведення фізичного огляду товару відповідача та складання через це протоколу про ПМП поодиноким випадком, або позивачем та його співробітниками свідомо не ініціюється проведення фізичних оглядів під час митних оформлень з метою економії власного часу та не реалізується надане ч. 2 ст. 266 Митного кодексу України право, внаслідок чого складаються протоколи про порушення митних правил, внаслідок чого власники товарів втрачають їх через подальшу конфіскацію митними органами України.

Ухвалою суду від 15.02.2022 клопотання відповідача про розгляд справи №904/9632/21 в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задоволено, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 14.03.2022 о 15:00 год. Також судом клопотання відповідача про витребування доказів задоволено частково, витребувано у Фізичної особи-підприємця Савелової Оксани Володимирівни повну копію протоколу про порушення митних правил № 0174/11000/21 від 07.04.2001 (копію всіх сторінок протоколу), в решті клопотання про витребування доказів відмовлено.

До суду 21.02.2022 позивачем подана відповідь на відзив в якій зазначає, що уникнути декларування вмісту коробки відповідач намагався свідомо, адже в поясненнях менеджера ЗЕД Напалюк О.О. від 06.04.2021 зазначено, що вміст коробки передався в якості подарунків її дітям, а також деяким співробітникам відповідача. І менеджер ЗЕД відповідача Напалюк О.О. і постачальник Apollo Vredestein B.V. (7547RD ESCHEDE, Ir.E.L.C. Schiffstraat 370, Нідерланди) не могли не знати про те, що коробка з подарунками повинна декларуватися. І менеджер ЗЕД відповідача Напалюк О.О. і постачальник Apollo Vredestein B.V. (7547RD ESCHEDE, Ir.E.L.C. Schiffstraat 370, Нідерланди) свідомо приховали факт наявності додаткової коробки у вантажному відсіку автомобіля перевізника. Відповідач не міг не знати про те, що коробка з подарунками повинна декларуватися, а якщо і не знав - то відповідач не звільняється від юридичної відповідальності за незнання закону. Не зважаючи на це, заявок на проведення ідентифікаційного огляду вантажу від відповідача не надходило. Позивач умови договору доручення №1552 від 13.02.2020 виконав в повному обсязі і оформив митну декларацію на підставі документів, що були надані відповідачем. позивач не знав і не міг знати про можливість наявності у вантажному відсіку автомобіля, що перевозив задекларований товар, коробка з іншими товарами.

Також позивач зазначає, що всі дії ОСОБА_1 виконував в рамках договору доручення №1552 від 13.10.2020 та Митного кодексу України. Будь-яких заперечень щодо виконання доручення за договором доручення №1552 від 13.10.2020 працівником позивача агентом з митного оформлення ОСОБА_1 від відповідача не надходило. ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності саме під час виконання доручення відповідача, про що було складено протокол про порушення митних правил, а згодом Кіровським районним судом м. Дніпропетровська винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. У зв`язку з наведеним, Голуб Сергій Володимирович як агент з митного оформлення, що перебуває у трудових відносин з позивачем, є суб`єктом відповідальності за порушення митних правил, вчинене відповідачем.

До суду 21.02.2022 надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи докази понесених витрат на правову допомогу, що були заявлені при подачі позовної заяви до суду.

За допомогою "Електронний суд" 14.03.2022 позивач на виконання ухвали Господарського суду Дніпропетровської області просить долучити до справи копію протоколу про порушення митних правил №0174/11000/21 від 07.04.2021.

Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" (зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Верховною Радою України затверджено Указ Президента України про продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

За вказаних обставин рішенням Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 було рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Так, відповідно до рішення зборів суддів Господарського суду Дніпропетровської області № 2 від 24.02.2022 та розпорядження голови суду № 30 від 24.02.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Господарським судом Дніпропетровської області з 24.02.2022 не відбувався до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України.

Враховуючи вказане, судове засідання 14.03.2022 не відбулось.

Відповідно до частини 1 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Згідно з частиною 2 статті 12-1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відтак, органи судової влади здійснюють правосуддя, навіть в умовах воєнного стану.

Так, розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області № 34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до ст. 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року № 9, з метою недопущення випадків загрози житло, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду, встановлено в Господарському суді Дніпропетровської області особливий режим роботи суду.

З метою дотримання правил безпеки в період воєнного стану з урахуванням положень чинного законодавства з 28.03.2022 розгляд справ Господарським судом Дніпропетровської області в судових засіданнях здійснюватиметься в таких випадках:

- за наявності заяв усіх учасників процесу про можливість забезпечення участі представників у судовому засіданні;

- письмової згоди від усіх учасників судового провадження про розгляд справи без їх участі;

- за наявності заяв від усіх учасників процесу про розгляд справ в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою будь яких технічних засобів, зокрема, власних.

Ухвалою суду від 07.04.2022 призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 10 травня 2022 року о 15:00 год.

Судове засідання 10.05.2022 відкладено на 30.05.2022 о 15:00 год.

У судовому засіданні 30.05.2022 оголошувалась перерва до 14.06.2022 о 09:30 год.

До суду 08.06.2022 відповідачем подані заперечення на відповідь на відзив в яких зазначає, що враховуючи вимоги договору та Митного кодексу України щодо декларування та факт виявлення незадекларованих найманим працівником позивача товарів, не можна погодитись із твердженням позивача щодо виконання ним умов договору в повному обсязі. Враховуючи обов`язок проведення повного митного оформлення товарів, позивач мав можливість на власний розсуд провести ідентифікаційний огляд товарів без заявок відповідача. Твердження позивача про можливість попередження правопорушення відповідачем не відповідають дійсності - саме позивач мав усі можливості запобігання правопорушення, що було вчинене його найманим працівником. З огляду на положення договору та Митного кодексу України, відповідач не був зобов`язаний попереджувати такі порушення, на відміну від позивача, який мав обов`язок належним чином провести процедуру декларування товарів.

Також відповідач зазначає, що він не має жодного відношення до правопорушення, вчиненого найманим працівником позивача. ОСОБА_1 був цілком правомірно притягнений до адміністративної відповідальності і несе індивідуальну відповідальність за свою протиправну поведінку, що було підтверджено позивачем у відповіді на відзив. Твердження позивача, що ОСОБА_1 , як агент з митного оформлення, що перебуває у трудових відносинах з позивачем, є суб`єктом відповідальності порушення митних правил, вчинене відповідачем, враховуючи чіткий склад адміністративного правопорушення та наявності рішень судів, не відповідає дійсності у повній мірі та суперечить законодавству, що встановлює адміністративну відповідальність, оскільки саме за протиправну поведінку найманого працівника позивача законом передбачено адміністративна відповідальність.

Таким чином, відповідач стверджує, що збитки позивача не підлягають відшкодування, враховуючи недоведеність позивачем прямого причинно-наслідкового зв`язку та незастосування найманим працівником позивача жодного заходу уникнення збитків.

У судовому засіданні 14.06.2022 оголошувалась перерва до 04.07.2022 о 09:30 год.

До суду 01.07.2022 представником позивача адвокатом Ключенковою Х.В. подана заява про відмову від позову. Позивач зазначає, що сторони прийшли до згоди у вирішенні спору в позасудовому порядку, відповідач добровільно сплатив повну суму заборгованості і частину судових витрат позивачеві в загальній сумі 21 000,00 грн.

Розглянувши подану позивачем заяву про відмову від позову, господарський суд вважає її такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно із ч. 2 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України, до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

Як зазначено вище, позивач заявив про відмову від позову, подавши відповідну письмову заяву. Заява про відмову від позову підписана адвокатом Ключенковою Х.В. повноваження якого підтверджені ордером серія АР№1084264 від 08.02.2022 на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи) уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №118 від 25.10.2021, договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються.

Зі змісту заяви позивача про відмову від позову вбачається, що вказана заява про відмову від позову не суперечать законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Приписами частини 3 статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Пунктом 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Враховуючи наведене, оскільки відмова позивача від позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, заява про відмову від позову підписана уповноваженою особою, суд знаходить достатньо підстав для прийняття заяви позивача про відмову від позову, та закриття провадження у справі, на підставі пункту 4 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що у відповідності до частини третьої статті 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Однак, ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Оскільки позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову та судовий збір частково компенсовано відповідачем, судовий збір не підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 191, п.4 ч.1 ст.231, ч.ч.3-5 ст.231, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Прийняти заявлену Фізичною особою-підприємцем Савеловою Оксаною Володимирівною відмову від позову.

Закрити провадження у справі №904/9632/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Савелової Оксани Володимирівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ландманн" про стягнення 14 599,49 грн. заборгованості за договором доручення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 04.07.2022 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Е.М. Бондарєв