РІШЕННЯ

Іменем України

28 червня 2022 року м. Чернігів справа № 927/225/22

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС" 02072, м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, 3 ()
до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ" 15209, с. Займище Корюківського району Чернігівської області, вул. Перемоги, 64 ()
про стягнення 8 710 грн. 21 коп.

ВСТАНОВИВ:

21 лютого 2022 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ" про стягнення 8 710,21 грн заборгованості, в тому числі 7 624,26 грн. основного боргу, 331,46 грн. індексу інфляції, 113,61 грн. трьох процентів річних та 640,88 грн. пені.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за умовами Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01 червня 2021 року щодо внесення плати за надання доступу до частини фасаду житлового будинку за адресою: м. Київ, вулиця Олександра Мишуги, буд. 12 для розміщення вивіски за період з квітня по жовтень 2021 року включно.

Разом з тим, Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; в подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, в останнє - Законом України від 21.04.2022 № 2212-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

За наявною на офіційному сайті Господарського суду Чернігівської області інформацією, відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 22.03.2022 № 12/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ на Господарський суд Черкаської області.

Згідно розпорядження Голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ господарських судів Сумської та Чернігівської областей» відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема Господарського суду Чернігівської області, змінену розпорядженням Голови Верховного Суду від 22 березня 2022 року № 12/0/9-22, із 25 квітня 2022 року.

Після відновлення роботи Господарського суду Чернігівської області ухвалою від 02.05.22:

прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі;

постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

встановлено процесуальний строк для подання відповідачем відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали;

встановлено процесуальні строки: для подання позивачем відповіді на відзив - протягом п`яти днів з дня отримання відзиву; для подання відповідачем заперечення - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив;

роз`яснено сторонам, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Вказана вище ухвала суду від 02.05.22 була направлена судом рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу позивача 02.05.22 та відповідно була отримана ним 11.05.22, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №371.

Також ухвала суду від 02.05.22, направлена судом рекомендованою поштовою кореспонденцією на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та яка відповідає інформації щодо його місцезнаходження, наявної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (15209, с. Займище, Корюківський район, Чернігівська область, вул. Перемоги, буд. 64).

Згідно засвідченого судом витягу з офіційного сайту Акціонерного товариства «Укрпошта» щодо відстеження пересилання поштових відправлень, вказана вище ухвала суду від 02.05.2022, що направлялась на адресу відповідача, вручена - 12.05.2022.

Таким чином, сторони були належним чином повідомлені про розгляд Господарським судом Чернігівської області позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС».

Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву та письмових пояснень щодо позову відповідач не скористався.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Процесуальним правом на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін сторони не скористались.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» 05.04.2004 зареєстровано як юридична особа, про що внесено запис №9003544.

На підставі Акту приймання-передачі житлового будинку або його частини з балансу на баланс від 15 листопада 2012 року, з балансу АТ ХК «Київміськбуд» на баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» передано житловий будинок №1 Осокорки, 9-а м-н за адресою: м. Київ, вул. О.Мишуги, 12.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» 09.03.2021 зареєстровано як юридична особа, про що внесено запис №012000478.

Судом встановлено, що 01 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Квартет-Р» (суборендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» (суборендар) укладено Договір суборенди, за умовами якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв в строкове платне користування об`єкт: нежилі приміщення з №1, 2, 3 (групи приміщень №352) загальною площею 167,70 кв.м., що розташовані в будинку №12 (літера А) по вулиці О. Мішуги в місті Києві.

Право на передачу Об`єкту в суборенду Суборендодавцем передбачено договором оренди від 01 липня 2018 року, укладеним між Суборендодавцем та власником об`єкту (п. 3.1. Договору).

Приймання та передача об`єкту за цим Договором здійснюється шляхом підписання Сторонами Акту приймання-передачі об`єкту. Дата підписання відповідного акту є датою передачі об`єкту в користування суборендарю або датою повернення об`єкту суборендодавцю. Обов`язок по складанню акту приймання-передачі покладається на сторону, яка передає об`єкт (п.4.1. Договору).

Пунктом 12.1. Договору суборенди передбачено, що договір набуває чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 серпня 2021 року (включно).

01 квітня 2021 року між суборендодавцем та суборендарем підписано Акт приймання-передачі об`єкту суборенди та додаток до нього «Технічний стан, перелік майна, обладнання та комплектації об`єкту», відповідно до якого суборендодавець передав, а суборендар прийняв у користування у відповідності до умов Договору суборенди від 01 квітня 2021 року нежилі приміщення з №1,2,3 (групи приміщень №352) загальною площею 167,70 кв.м та місця спільного користування - приміщення, доступ до яких дозволено суборендарю та його відвідувачам: на першому поверсі - І-тамбур, ІІ-сход.клітка, ІІІ-тамбур, IV-сход.клітка; на другому поверсі - І-сход.клітка, ІІ-сход.клітка, загальною площею 91,7 кв.м, що розташовані і будинку №12 (літера А) по вулиці О.Мишуги в місті Києві.

Відповідно до наявного в матеріалах справи листа Вих.№31032021-2 від 31.03.21 «Про укладення договору», Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС», в якому повідомило про те, що у зв`язку з укладенням Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» Договору суборенди офісного приміщення за адресою м. Київ, вул. О.Мишуги, 12, офіс 352, просить з 01 квітня 2021 року укласти з Товариством з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» Договір про використання частини фасаду.

Так, 01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС» (надалі-Сторона1), в особі директора Беньківського Сергія Васильовича, що діє на підставі Статуту, з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» (надалі-Сторона2), в особі директора Кушніра Андрія Костянтиновича, що діє на підставі Статуту з іншої сторони, укладено Договір про надання доступу №370/06-2021 (надалі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого Сторона 1 надає Стороні 2 доступ до частини фасаду житлового будинку за адресою: м. Київ, вул. Олександра Мишуги, буд. 12 для розміщення Стороною 2 вивіски, розміром 1997мм х 2727мм, загальною площею 5,4459 кв.м.

Згідно з п.2.1. Договору Сторона 1 має право:

Здійснювати контроль за використанням частини фасаду житлового будинку Стороною 2 (п.п. 2.1.1. Договору).

Призупинити надання доступу, у випадку несплати Стороною 2 плати за Договором більш як на 30 календарних днів, до повного погашення заборгованості (п.п. 2.1.1. Договору).

Вимагати належного виконання умов цього Договору (п.п. 2.1.2. Договору).Вимагати відшкодування в повному розмірі збитків, завданих майну та/або приміщенням Сторони 1 внаслідок дії та/або бездіяльності Сторони 2 (п.п. 2.1.3. Договору).

В односторонньому порядку відмовитися від Договору, попередивши про це Сторону 2 письмово за 30 календарних днів(п.п. 2.1.4. Договору).

У випадку дострокового розірвання Договору та/або припинення його дії, Сторона 1 має право демонтувати вивіску, яку залишено Стороною 2, при цьому відповідальність за її збереження Сторона 1 відповідальність не несе(п.п. 2.1.5. Договору).

Згідно з п.2.2. Договору Сторона 1 зобов`язана:

Сторона 1 приймає на себе виконання зобов`язань в строки та на умовах, що обумовлені цим Договором (п.2.2.1. Договору).

Забезпечує Стороні 2 можливість доступу до частини фасаду житлового будинку (п.2.2.2. Договору).

На вимогу Сторони 2 надавати додаткову інформацію за цим Договором (п.2.2.3. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору Сторона 2 має право:

Вимагати належного виконання умов цього Договору (п.3.1.1. Договору).

В односторонньому порядку відмовитися від Договору, попередивши про це Сторону 1 письмово за 30 календарних днів (п.3.1.2. Договору).

Отримувати додаткову інформацію за цим Договором (п.3.1.3. Договору).

Згідно з п. 3.2. Договору Сторона2 зобов`язана:

Сторона 2 приймає на себе виконання зобов`язань в строки, та на умовах, що обумовлені цим Договором (п.3.2.1. Договору).

Своєчасно відповідно до умов цього Договору та в повному обсязі вносити плату цим Договором (п.3.2.2. Договору).

Під час використання частини фасаду житлового будинку дотримуватися встановлених правил технічної та протипожежної безпеки, санітарних та будівельних норм (п.3.2.3 Договору).

Відшкодувати Стороні 1 збитки, в разі пошкодження або знищення її майна, що сталося з вини/бездіяльності Сторони 2 (п.3.2.4. Договору).

Компенсувати Стороні 1 витрати за спожиту електроенергію, під час здійснення Стороною своєї діяльності (п.3.2.5. Договору).

Після припинення дії Договору привести частину фасаду житлового будинку, яка використовувалася Стороною 2, до попереднього стану (п.3.2.6. Договору).

Самостійно ліквідувати наслідки аварій, що сталися з вини Сторони 2, під час використання Стороною 2 частини фасаду (п.3.2.7. Договору).

Пунктом 4.1. Договору сторони домовились, що розмір щомісячної плати за надання доступу до частини фасаду за Договором складає 907,65 грн, крім того ПДВ -181, 53 грн, всього разом з ПДВ -1 089,18 грн (Додаток № 1 до цього Договору).

Пунктом 4.2. Договору сторони визначили порядок розрахунків, а саме: починаючи з « 01» квітня 2021 року, Сторона 2 до 25 числа кожного наступного місяця сплачує Стороні 1 суму визначену п. 4.1. Договору.

Розділом 5 Договору сторони обумовили відповідальність сторін, зокрема.

В разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених цим Договором сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України (п.5.1. Договору).

За невиконання умов пункту 4.2. Договору Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, (не обмежуючись місячним строком) (п.5.2. Договору).

За умовами п.7.1. Договору, договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року.

Відповідно до п.7.3. Договору, внесення змін та доповнень до цього Договору здійснюється з дотриманням письмової форми у порядку, визначеному чинним законодавством України.

Пунктом 7.4. Договору визначено, що Договір може бути розірвано достроково будь-якою стороною в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання сторонами умов цього Договору шляхом направлення іншій стороні не менше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору, повідомлення про дострокове розірвання договору.

Згідно з п.8.1. Договору всі зміни та доповнення за цим Договором є невід`ємною частиною цього Договору та мають юридичну силу у випадку їх письмового оформлення.

Суперечки та розбіжності по умовах цього Договору Сторони вирішують шляхом переговорів, а у разі недосягнення згоди - суперечка вирішується відповідним судом (п. 8.2. Договору).

У випадках, непередбачених цим Договором, сторони керуються чинним законодавством України (п. 8.3. Договору)

Права та обов`язки Сторін за цим Договором не можуть бути передані іншим особам (п.8.4. Договору).

Згідно з п. 8.5. Договору, договір укладено у двох примірниках, по одному для кожної із Сторін, що мають однакову юридичну силу.

Сторони підписали Додаток №1 до Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 «Протокол погодження договірної ціни», відповідно до якого Сторони засвідчили досягнення згоди, що розмір щомісячної договірної ціни складає 907,65 грн, крім того ПДВ- 181,53 грн, всього разом з ПДВ-1089,18 грн. Цей протокол є підставою для взаємних розрахунків між Стороною 1 та Стороною 2».

Позивачем залучено до матеріалів справи (а.с. 67-69) сканкопії фото на підтвердження використання відповідачем частини фасаду у житловому будинку по вул. Олександра Мишуги,12 у м. Києві шляхом розміщення відповідачем вивіски. Факт користування відповідачем частини фасаду у житловому будинку по вул. Олександра Мишуги,12 у м. Києві шляхом розміщення вивіски відповідачем не спростовано.

Позивач виконав умови Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 на загальну суму 7624,26 грн, що підтверджується наступними актами надання послуг: №2666 від 30.06.21 (за квітень-червень 2021 року) на суму 3267,54 грн; №3132 від 31.07.21 (за липень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №3527 від 31.08.21 (за серпень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №4043 від 30.09.21 (за вересень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №4514 від 31.10.21 (за жовтень 2021 року) на суму 1089,18 грн.; та виставленими рахунками на оплату №1375 від 30.06.21 (за квітень-червень 2021 року) на суму 3267,54 грн; №1590 від 30.07.21 (за липень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №1768 від 31.08.21 (за серпень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №1996 від 30.09.21 (за вересень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №2206 від 29.10.21 (за жовтень 2021 року) на суму 1089,18 грн. Вказані акти та рахунки на оплату з боку відповідача не підписані.

Як вказує позивач, плату за Договором про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 за період квітень 2021 - жовтень 2021 не сплатив.

Згідно матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з листом (вих.№1139 від 14.12.21), в якому повідомив, що у зв`язку з фактичним припиненням використання Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» частини фасаду житлового будинку по вулиці Олександра Мишуги, буд. 12, направляємо на Вашу адресу для підписання два примірника Угоди від 10.11.21 про розірвання Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 з проханням повернути один примірник угоди про розірвання договору на адресу останнього.

Вищенаведений лист (вих.№1139 від 14.12.21) разом з двома примірниками Угоди від 10.11.21 про розірвання Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 та претензія (Вих.№1140 від 14.12.21) позивачем були направлені відповідачу на адресу: 15200, Чернігівська область, Сновський район, м. Сновськ (пн), вул. Свободи, буд.141, яка відповідає юридичній адресі відповідача станом на дату направлення згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Зазначена кореспонденція була отримана Відповідачем 24.12.21, про що свідчить наявні в матеріалах справи опис вкладення у цінний лист від 15.12.21, накладна №565 та інформація про відстеження поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти за трек номером 565.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Угоди від 10.11.2021 про розірвання договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 (надалі-Угода), пунктом 1.1. визначено, що у зв`язку з фактичним припиненням використання частини фасаду житлового будинку по вулиці Олександра Мишуги, буд. 12 Стороною 2, Сторони вирішили розірвати Договір про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 з 01 листопада 2021 року.

З моменту набрання чинності цією Угодою зобов`язання Сторін, що виникли із Договору припиняються (п.1.2. Угоди).

Розірвання Договору не звільняє Сторону 2 від сплати заборгованості, що утворилася за цим Договором (п.1.3. Угоди).

Сторона 2 зобов`язується негайно сплатити заборговність, що виникла за Договором у розмірі 7 624 грн 26 коп (п.1.4. Угоди).

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за Договором до моменту його розірвання (п. 1.5. Угоди).

Пунктом 2.1. Угоди визначено, що ця Угода є укладеною і набирає чинності з моменту її підписання Сторонами.

Ця угода є невід`ємною частиною Договору (п. 2.2. Угоди).

Як вбачається з матеріалів справи, докази підписання Угоди від 10.11.2021 про розірвання договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 з боку відповідача відсутні.

Відповідно до принципу свободи договору, встановленому приписами ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами пункту 7.4. Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 Сторонами визначено, що Договір може бути розірвано достроково будь-якою стороною в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання сторонами умов цього Договору шляхом направлення іншій стороні не менше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору, повідомлення про дострокове розірвання договору.

Згідно з приписами ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

За загальним правилом зміна та розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін в порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором. Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 у справі № 916/1684/18.

Суд встановив, що позивачем не дотримано умови дострокового розірвання Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21, оскільки обумовлене договором повідомлення про дострокове розірвання договору з 01 листопада 2021 року, було направлене відповідачу - 15.12.21, водночас у п. 7.4. Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 сторонами визначено, що Договір може бути розірвано достроково будь-якою стороною в односторонньому порядку у разі невиконання або неналежного виконання сторонами умов цього Договору шляхом направлення іншій стороні не менше ніж за 30 календарних днів до запланованої дати розірвання договору.

Таким чином, належних та допустимих доказів розірвання Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 з 01.11.2021 року у встановленому законом та договором порядку матеріали справи не містять. Оскільки Угоду від 10.11.2021 про розірвання договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 з 01.11.2021 року сторонами не укладено, обов`язок відповідача щодо оплати за надання доступу до частини фасаду не виконаний в повному обсязі. Водночас п. 7.1. Договору сторони передбачили, що договір набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2021 року. Отже, дія договору припинилась 01.01.2022 року.

Позивач також звертався до відповідача з претензією (Вих.№1140 від 14.12.21) про сплату боргу, якою просив сплатити існуючу заборгованість за Договором про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.2 з урахуванням інфляційних в сумі 89,31 грн та трьох відсотків річних в сумі 49,15 грн, та повідомив, що у випадку ігнорування даної претензії товариство буде змушене звернутись до суду. Як вбачається зі змісту претензії, позивач зазначив, що відповідно до Акту від 10.11.21, складеного за участю представників Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС»: менеджера (управителя) УД№12 - Федоренко Г.Г., інженера - УД№12 -Адаменка І.І., вивіска знята 10.11.2021року, а отже, з 10.11.2021 року Товариство припинило використання фасаду. Зазначена претензія разом із зазначеними вище листом (вих.№1139 від 14.12.21) та двома примірниками Угоди від 10.11.21 про розірвання Договору про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 була надіслана на адресу відповідача та отримання останнім 24.12.21, про що зазначалось вище. Вказана претензія була залишена без задоволення відповідачем.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

На момент звернення з позовом до суду заборгованість за період квітень 2021 - жовтень 2021 відповідачем не сплачена і становить 7624,26 грн.

Спір у справі виник у зв`язку з твердженнями позивача, що відповідач за період квітень 2021 року - жовтень 2021 року не вносить плату за надання доступу до частини фасаду (місце для розміщення вивіски), у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом про стягнення боргу у розмірі 7624,26 грн, пені в розмірі 640,88 грн, 3% річних у розмірі 113,61 грн та інфляційних втрат у розмірі 331,46 грн.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

В самій позовній заяві позивач послався на норми ст.ст. 401-406 Цивільного кодексу України, визначивши, що укладений сторонами Договір про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 є за своєю правовою природою договором про встановлення сервітуту.

Проте, суд не погоджується із правовою кваліфікацією позивачем правової природи укладеного ними Договору, оскільки згідно ч. 5 ст. 403 Цивільного кодексу України сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Тобто, у разі встановлення сервітуту, даним майном може користуватись як власник майна, так і особа, на користь якої встановлено сервітут, а також за наявності волі власника, останній також може надати право користування таким майном і іншим особам без погодження із особою, на користь якої встановлено сервітут, передання такого права. Наприклад, прохід через земельну ділянку може бути переданий власником необмеженій кількості осіб та сам власник не позбавляється можливості та права користуватись місцем проходу.

Натомість специфіка користування майном за Договором - розміщення вивіски на частині фасаду житлового будинку унеможливлює користування таким майном як власником, так і іншими особами, зокрема, власник чи інші особи не можуть розмістити на відповідному місці свої вивіски.

Судом враховується те, що з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом необхідно керуватися при вирішенні спору.

Відповідну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18) та постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19).

Відтак, дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем Договору, суд дійшов висновку, що Договір є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України, Глави 30 Господарського кодексу України.

Вказаний Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст.ст. 173, 174, 175, 283, 284, 285, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509, 759, 793, 797 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Зважаючи на закріплену в ст. 204 Цивільного кодексу України презумпцію правомірності правочину та відсутність жодних доказів оспорення дійсності Договору, у суду відсутні підстави для надання правової оцінки правомірності укладеного сторонами правочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 статті 795 Цивільного кодексу України передбачено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи зі змісту п. 4.2. Договору, починаючи з « 01» квітня 2021 року, Сторона 2 до 25 числа кожного наступного місяця сплачує Стороні 1 суму визначену п. 4.1. Договору. Зазначене підтверджує передання позивачем відповідачу з 01 квітня 2021 у тимчасове користування частини фасаду житлового будинку для розміщення вивіски (розміром 1997х2727мм, загальною площею 5,4459 кв.м.) по вул. Олександра Мишуги, буд. 12 у м. Києві.

За приписами частини 2 статті 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Матеріали справи не містять доказів повернення (відповідного акту) відповідачем позивачу спірного майна з користування, тому суд приходить до висновку, що матеріали справи свідчать про здійснення користування Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» обумовленою Договором про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.21 частиною фасаду житлового будинку по вул. Олександра Мишуги, буд. 12 у м. Києві для розміщення вивіски у період з 01.04.2021 по 31.12.2021.

Приписами ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України).

У Протоколі погодження договірної ціни (Додаток №1 до Договору) сторонами погоджено, що розмір щомісячної договірної ціни складає всього разом з ПДВ - 1089,18 грн.

Позивачем до позовної заяви долучено виставлені відповідачу рахунки на оплату №1375 від 30.06.21 (за квітень-червень 2021 року) на суму 3267,54 грн; №1590 від 30.07.21 (за липень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №1768 від 31.08.21 (за серпень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №1996 від 30.09.21 (за вересень 2021 року) на суму 1089,18 грн; №2206 від 29.10.21 (за жовтень 2021 року) на суму 1089,18 грн за період з квітня по жовтень 2021 року.

За розрахунками позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» повинне сплатити у період з квітня по жовтень 2021 року плату у загальному розмірі 7624,26 грн.

У матеріалах справи відсутні докази наявності у Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» заперечень з приводу здійсненого позивачем розрахунку плати за спірний період.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність у Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» обов`язку з оплати у період з квітня по жовтень 2021 року по орендованому згідно Договору частини фасаду плату у загальному розмірі 7624,26 грн.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з пунктом 4.2. Договору, починаючи з « 01» квітня 2021 року, Сторона 2 до 25 числа кожного наступного місяця сплачує Стороні 1 суму визначену п. 4.1. Договору.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України).

Отже, у відповідності до приписів ст.ст. 253, 254 Цивільного кодексу України та пункту 4.2. Договору, та з урахуванням того, що Договір про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.2021 підписаний сторонами 01.06.2021, Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» повинно було вносити плату наступним чином:

- за квітень, травень, червень 2021 року у розмірі 3267,54 грн до 26.07.2021 включно, оскільки згідно приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України оскільки 25.07.2021 року припадало на вихідний день - неділю);

- за липень 2021 року у розмірі 1089,18 грн до 25.08.2021 включно;

- за серпень 2021 року у розмірі 1089,18 грн до 27.09.2021 включно, оскільки згідно приписів ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України оскільки 25.09.2021 року припадало на вихідний день - суботу);

- за вересень 2021 року у розмірі 1089,18 грн до 25.10.2021 року включно;

- за жовтень 2021 року у розмірі 1089,18 грн до 25.11.2021 року включно;

Відповідно до змісту позовної заяви, нарахування плати за листопад та грудень 2021 року не відбувалось, оскільки з 10 листопада відповідач припинив використання фасаду.

Позивач стверджує, а відповідач не скористався своїм правом на спростування таких тверджень, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» не сплатило за користування об`єктом оренди у період з квітня по жовтень 2021 року.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України).

Аналогічні приписи закріплені у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідач належними та допустимими доказами факту та обсягів невиконання своїх зобов`язань за спірним договором не спростовано, а матеріали справи їх не містять, відтак суд приходить до висновку, що Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» не виконано належним чином своїх зобов`язань за Договором про надання доступу №370/06-2021 від 01.06.2021.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Враховуючи визначені у пункті 4.2. Договору строк внесення плати, суд приходить до висновку, що Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» є таким, що прострочило виконання своїх грошових зобов`язань за Договором.

Відтак, вимога про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» боргу за користування частиною фасаду для розміщення вивіски у період з квітня по жовтень 2021 року у розмірі 7624,26 грн. підлягає задоволенню в повному обсязі.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ» своїх зобов`язань позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з відповідача 331,46 грн. індексу інфляції, 113,61 грн. трьох процентів річних та 640,88 грн. пені.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку зі сплати коштів позивачу не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язань, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 5.2. Договору, за невиконання умов пункту 4.2. Договору Сторона 2 сплачує Стороні 1 пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення, (не обмежуючись місячним строком). Отже, умовами укладеного між сторонами Договору було передбачено нарахування пені поза межами шестимісячного строку, встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України.

Так, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 640,88 грн. Перевіривши розрахунок пені (а.с. 13-15) судом встановлено, що під час його проведення позивачем було вірно визначено суми заборгованості, але невірно визначено періоди прострочення. Отже, поданий позивачем розрахунок пені визнається судом необґрунтованим та таким, що не відповідає умовам п.4.2. Договору, вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У постанові Верховного Суду від 27.05.2019 по справі № 910/20107/17 викладений наступний правовий висновок: "З огляду на вимоги статей 79, 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).".

Аналогічні правові висновки викладені також в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 по справі № 916/2889/13, від 16.04.2019 по справам № 922/744/18 та №905/1315/18, від 05.03.2019 по справі № 910/1389/18, від 14.02.2019 по справі № 922/1019/18, від 22.01.2019 по справі № 905/305/18, від 21.05.2018 по справі № 904/10198/15, від 02.03.2018 по справі № 927/467/17.

Отже, враховуючи визначені судом періоди прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, застосувавши межі періоду, що визначені позивачем у розрахунку, врахувавши положення Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, здійснивши власний розрахунок пені, господарський суд встановив наступне: -за період прострочення з 27.07.21 по 25.08.2021 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 3267,54 грн та в цей період складає 42,96 грн; -за період прострочення з 26.08.21 по 27.09.2021 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 4356,72 грн та в цей період складає 65,16 грн; -за період прострочення з 28.09.21 по 24.10.21 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 5445,90 грн та в цей період складає 68,47 грн; -за період прострочення з 25.10.21 по 25.11.21 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 6535,08 грн та в цей період складає 97,40 грн; -за період прострочення з 26.11.21 по 26.01.22 пеня підлягає нарахуванню на суму заборгованості у розмірі 7624,26 грн та в цей період складає 232,69 грн. Враховуючи викладене, вимоги позивача в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню в сумі 506,68 грн. В частині вимог про стягнення з відповідача 134,20 грн пені відмовити.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних та інфляційних судом встановлено, що позивачем при здійсненні нарахування допустився аналогічної помилки, як і при розрахунку пені в частині визначення періодів прострочення, а тому позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню в сумі 87,99 грн. В частині вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 25,62 грн відмовити. Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних підлягають задоволенню в сумі 292,64 грн. В частині вимог про стягнення з відповідача інфляційних у розмірі 38,82 грн відмовити.

За таких обставин позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОЧЕРВІС» підлягають частковому задоволенню, а з Товариства з обмеженою відповідальністю АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ підлягає стягненню борг у розмірі 7624,26 грн, пеня у розмірі 506,68 грн, інфляційні втрати у розмірі 292,64 грн. та 3% річних у розмірі 87,99 грн.

За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2424,42 грн судового збору.

Керуючись ст. 129, 165, 238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ" про стягнення 8 710,21 грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛЕКСАГРОЕНЕРДЖИ" (, 15209, с. Займище Корюківського району Чернігівської області, вул. Перемоги, 64) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КОВАЛЬСЬКА-ЖИТЛОСЕРВІС" (, 02072, м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, буд. 3) 7624,26 грн заборгованості, 506,68 грн пені, 87,99 - 3% річних, 292,64 грн інфляційних та 3558,17 грн судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено та підписано 28.06.2021.

Суддя А.С.Сидоренко