ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"04" липня 2022 р. Cправа № 902/543/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Матвійчук В.В., розглянувши матеріали

за позовом: Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (вул. 600-річчя, буд 13, м. Вінниця, 21021)

до: Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області (вул. Р. Скалецького, 17, м. Вінниця, 21018)

про стягнення 957408,19 грн.

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява № ПП/904/S від 28.06.2022 Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" з вимогою до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Вінницькій області про стягнення 957 408,19 грн заборгованості за поставлену теплову енергію за період січень 2022 року - квітень 2022 року.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2021 для розгляду вказаної справи визначено головуючого суддю Матвійчука В.В.

Дослідивши матеріали позовної заяви № ПП/904/S від 28.06.2022, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з правилами частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Юридична особа відповідно до статті 92 Цивільного кодексу України набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів і закону. Отже, від імені юридичної особи позовну заяву підписує повноважна посадова особа, повноваження якої ґрунтуються на установчих документах чи приписах закону.

Таким чином, право на представництво юридичної особи пов`язане з наявністю акта органу управління юридичної особи, котрим юридична особа наділяє посадову особу повноваженнями вчиняти певні юридичні дії.

Керівник підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначено законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їхнє посадове становище. Повноваження керівників юридичних осіб підтверджується:

а) документами, що посвідчують їхнє посадове чи службове становище. До таких документів відносять накази, розпорядження (чи інші аналогічні документи) про призначення на посаду, протоколи зборів про обрання на посаду;

б) установчими документами юридичної особи, в яких містяться повноваження посадових чи службових осіб, що беруть участь у справі як представники цих осіб.

Відповідно до частини 1 статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Згідно з правилами частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частини 1 статті 58 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи.

Згідно з вимогами частин 3, 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України, довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами; повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

З поданої позовної заяви видно, що її підписано представником позивача за довіреністю Коренюк М.В..

На підтвердження наявності у Коренюк М.В. повноважень діяти від імені та в інтересах Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" до суду подані: копія наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу від 03.02.2022, посадова інструкція начальника відділу по роботі з дебіторською заборгованістю служби збуту, довіреність № 05/17 від 01.03.2022 на ім`я Коренюк М.В..

Суд звертає увагу, що положеннями частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України розмежовано такі юридичні категорії, як самопредставництво та представництво.

За загальним правилом цивільного законодавства, самопредставництво - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Аналіз наведених вище законодавчих положень дає підстави для висновку, що визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

Зокрема, таке право могло б підтверджуватися: доказами того, що особа обіймає певну посаду на підприємстві (наказ, трудовий договір); доказами, які б дозволили встановити обсяг процесуальних повноважень посадової особи (статут, положення, трудовий договір (контракт).

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.04.2020 р. у справі №904/3935/19 та постановах Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 922/2246/19 та від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Поряд з цим, суд також звертає увагу, що відносини, що виникають у сфері державної реєстрації регулюються спеціальним Законом України "Про державну реєстрацію" .

Загальні засади державної реєстрації, а також її основні принципи визначені в статті 4 вказаного Закону. До них, зокрема, належать обов`язковість та публічність державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі.

З метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр, Реєстр) (ч.1 ст. 7 Закону ).

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі належать відомості про керівника юридичної особи та про інших осіб (за наявності), які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи (п. 13 ч. 2 ст.9 Закону).

При цьому, відповідно до пункту другого частини першої статті першої цього Закону Витяг з Єдиного державного реєстру (далі - Витяг) містить відомості, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", яка, зокрема, визначає, що внесені до Реєстру документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі. Якщо ж відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19.

Відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго", особою, уповноваженою представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності вказано керівника Білика Максима Сергійовича.

Таким чином, уповноваженою особою на підписання позовної заяви від імені позивача без довіреності є саме Білик Максим Сергійович.

Суд зазначає, що із доданих до позовної заяви документів не убачається, що начальнику відділу по роботі з дебіторською заборгованістю служби збуту Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" Коренюк М.В. надано повноваження діяти в порядку самопредставництва від імені позивача без довіреності.

Разом з тим, посадова інструкція начальника відділу по роботі з дебіторською заборгованістю служби збуту Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" не є належним доказом на підтвердження повноважень Коренюк М.В. у судах у порядку самопредставництва з правом підпису процесуальних документів від імені позивача, оскільки посадова інструкція є локальним (внутрішнім) нормативно-правовим актом, яким регулюються відносини з питань праці відповідно та у межах актів трудового законодавства, а отже не відноситься до документів, визначених частиною четвертою статті 56 Господарського процесуального кодексу України, якими можливо підтвердити повноваження вказаної особи на самопредставництво органу комунальної власності.

Водночас, згідно з вимогами пункту 4 статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Докази того, що Коренюк М.В. є адвокатом до позовних матеріалів не долучені, відомості щодо неї у Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні.

Аналогічних правових висновків щодо порядку самопредставництва юридичних осіб дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 23 листопада 2020 року у справі №908/592/19.

Разом з цим, суд зауважує, що згідно з ч. 2 ст. 58 ГПК України при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.

Отже, лише у спорах цієї категорії (малозначні спори), при їх розгляді в господарському суді, представником сторони може бути повнолітня та дієздатна особа, що діє на підставі довіреності. Щодо інших спорів, то, за правилами господарського судочинства, необхідним є подання доказів повноважень особи, що підписала позовну заяву, діяти від імені позивача відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) або доказів повноважень адвоката як представника, що підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Проте, суд зазначає, що у розумінні статті 12 Господарського процесуального кодексу України дана справа не є малозначною, оскільки ціна позову перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з правилами частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами статей 249-250 Господарського процесуального кодексу України, клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній.

Питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

У випадку, передбаченому частиною другою статті 247 цього Кодексу, за наслідками розгляду відповідного клопотання позивача суд з урахуванням конкретних обставин справи може:

1) задовольнити клопотання та визначити строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; або

2) відмовити в задоволенні клопотання та розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Як встановив суд, даний спір в розумінні статі 12 Господарського процесуального кодексу України не є спором незначної складності, який може бути визнано судом як малозначний.

З огляду на наведене, клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, викладене пунктом першим прохальної частини позовної заяви, підписано неповноважною особою, що має наслідком залишення його без розгляду.

За таких обставин, суд робить висновок, що позовну заяву Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" подано без підтвердження повноважень представника позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За наведених умов, суд робить висновок про повернення заявникові позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, суд звертає увагу заявника на те, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. Таким недоліком, за висновком суду, є подання матеріалів позовної заяви без належного підтвердження повноважень представника позивача всупереч наведеним вище процесуальним правилам.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 4, 162, 174, 232, 233, 234, 235, 240, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" про розгляд справи в порядку спрощеного позовного залишити без розгляду.

Позовну заяву Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськретлоенерго" № ПП/904/S від 28.06.2022 разом з матеріалами повернути позивачу .

Копію позовної заяви № ПП/904/S від 28.06.2022 долучити до примірника ухвали який залишається в суді.

Копію ухвали надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення, та на відому суду адресу електронної пошти позивача -

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційної господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складання повного тексту ухвали 04.07.2022.

Суддя Василь МАТВІЙЧУК

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (вул. 600-річчя, буд 13, м. Вінниця, 21021)

3 - відповідачу (вул. Р. Скалецького, 17, м. Вінниця, 21018)