ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Справа№ 911/672/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Національного банку України

на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 року (повний текст складено 13.12.2021)

у справі №911/672/21 (суддя Бацуца В.М.)

за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Макс Безпека»

за участю третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Комунального підприємства «Поділ-Благоустрій»

2. Подільської районної в місті Києві державної адміністрації

про стягнення 68 896, 62 грн., -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Національний банк України звернувся до Господарського суду Київської області із позовом до ТОВ «Макс Безпека» про стягнення 64 896, 62 грн відшкодування матеріальної шкоди, що складається із вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 60 636, 64 грн, витрат на оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу у розмірі 1 700,00 грн, витрат на транспортування автомобіля у розмірі 2 559,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу було завдано матеріальної шкоди, у зв`язку із пошкодженням відповідачем майна позивача, а саме транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.10.2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В обґрунтування прийнятого рішення суд першої інстанції зазначив, що недоведеними є факти заподіяння відповідачем (його працівником) вказаних збитків позивачу, їх розмір, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, а тому відсутні правові підстави для застосування такої міри відповідальності до відповідача, як стягнення збитків, через відсутність всього складу цивільного правопорушення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Національний банк України звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 року у справі №911/672/21 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За доводами апелянта, що оскільки болард було активовано на підйом в мить знаходження автомобіля в русі, пошкодження зазнали задня частина двигуна (турбіна) та вихлопна система. Апелянт зазначає, що відповідачем не спростована та обставина, що ДТП сталось саме з його вини, оскільки болард було активовано його працівником на підйом в мить знаходження автомобіля позивача в русі. За твердженням апелянта, суд першої інстанції, покладаючи обов`язок доведення вини на позивача, не врахував норм матеріального права та не звернув уваги на зміст зобов`язань у спірних правовідносинах, дійшовши помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з підстав недоведеності вини відповідача.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №911/672/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Руденко М.А., Пономаренко Є.Ю.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/479/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Пономаренко Є.Ю. на лікарняному.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №911/672/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Барсук М.А., судді Кропивна Л.В., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасникам справи, що апеляційна скарга буде розглянута без повідомлення учасників справи.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1512/22 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В. у відпустці.

Витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду справи №911/672/21 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Барсук М.А., судді Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 прийнято апеляційну скаргу до свого провадження у визначеному складі суду.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням учасників справи не заявлено.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як зазначає позивач, 16.04.2020 р. на Контрактовій площі, 2, в місті Києві відбулось пошкодження транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить Національному банку України, під керуванням фізичної особи - водія ОСОБА_1 під час виконання ним трудових обов`язків, і який здійснив наїзд на болард (стовп-блокератор), внаслідок чого автомобіль отримав пошкодження.

Як вбачається з матеріалів справи, замовником на встановлення на перетині Контрактовій площі, 2, з вул. Іллінською в місті Києві боларду (стовп-блокератор), його балансоутримувачем, особою, яка є відповідальною за його експлуатацію та обслуговування було і є Комунальне підприємство «Поділ-Благоустрій», що підтверджується розпорядженням № 1172 від 22.09.2017 р. Київської міської державної адміністрації, розпорядженням № 1197 від 29.09.2017 р. Київської міської державної адміністрації, розпорядженням № 299 від 26.05.2020 р. Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, наказом № 10 від 05.06.2020 р. Комунального підприємства „Поділ-Благоустрій».

Подільська районна в місті Києві державна адміністрація та Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс Безпека» підписали договір № 4 від 24.02.2020 про надання послуг, згідно з умовами п. 1.1. якого замовник доручає, а виконавець зобов?язується за плату надати послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку, код за ДК 021:2015 - 75240000-0 (послуги з охорони службових приміщень адміністративної будівлі Подільської районної в місті Києві державної адміністрації).

Позивач у позові зазначає, що перед заїздом на території Контрактової площі водій переконавшись, що висувний електромеханічний стовп (болард) опустився, почав рух, однак система спрацювала в зворотному напрямку, тим самим пошкодивши автомобіль. Позивач зазначає, що пошкодження відбулося саме щодо задньої частини автомобіля, тобто відповідач надав змогу водію здійснити рух, та в момент цього здійснив у ручному режимі підняття стовпа блокератора.

Як зазначає позивач, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок пошкодження автомобіля, що сталась 16.04.2020 р., склала 60 636,64 грн, що підтверджується висновком № 494/3 від 24.04.2020 р. ТОВ „Експертно-консультаційний центр» , звітом № 494/3 від 24.04.2020 р. про незалежну оцінку розміру збитків завданого власнику, складеним і проведеним ТОВ „Експертно-консультаційний центр», ремонтною калькуляцією № 410В від 24.04.2020 р.

Крім того, позивачем було понесено витрати на оцінку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Caravelle» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталась 16.04.2020 р., у розімір 1 700, 00 грн, що підтверджується меморіальним ордером № від 13.08.2020 р. на суму 1 700, 00 грн, та було понесено витрати на транспортування автомобіля по Києву, пошкодженого внаслідок дтп, що сталась 16.04.2020 р., у розмірі 2 559, 98 грн, що підтверджується актом про приймання-передавання наданих послуг від 01.06.2020 р., наявними у матеріалах справи.

У листопаді 2020 р. позивач звернувся до відповідача із претензією № 61-0022/66144 від 10.11.2020 р., у якій просив останнього сплатити 64 896, 62 грн відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну позивача, а саме транспортного засобу - автомобіля „Volkswagen Caravelle» , реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача.

Як було зазначено вище, позивач у своїй позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь 64 896, 62 грн відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної майну позивача, а саме транспортного засобу - автомобіля «Volkswagen Caravelle», реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди з вини працівника відповідача, який в момент ДТП здійснював управління та експлуатацію болардом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Загальне правило вказаної статті встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Отже, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК України необхідно довести такі факти:

а) Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, яка не відповідає вимогам закону, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б) Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права. У правовідносинах, що розглядаються, шкода - це фактично міра відповідальності.

в) Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г) Остання складова - вина завдавача шкоди, але за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону, обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Тобто, в даному випадку, зважаючи на заявлені позовні вимоги, мова йде про шкоду/збитки, яку завдано саме у зв`язку з недотриманням вимог закону (природоохоронного законодавства) і відповідно в силу прямої вказівки закону настає відповідальність у вигляді шкоди.

Суб`єктом відшкодування шкоди є особа, яка її завдала, в даному випадку Комунального підприємства "Водоканал Білопілля"

Частина 2 ст. 1166 ЦК України, встановлює презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками (в тому числі їх розміром) є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 902/320/17).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 у справі № 908/3209/16 зазначив, що відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Верховний Суд акцентує, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які, на її думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

24.02.2020 р. між відповідачем та третьою особою-2 було укладено договір № 4 про надання послуг, згідно з умовами п. 1.1. якого відповідно до умов цього договору замовник доручає, а виконавець зобов?язується за плату надати послуги із забезпечення громадської безпеки, охорони правопорядку та громадського порядку, код за ДК 021:2015 - 75240000-0 (послуги з охорони службових приміщень адміністративної будівлі Подільської районної в місті Києві державної адміністрації).

Як вбачається із умов вказаного договору та додатків до нього, до повноважень і обов?язків відповідача та його персоналу (охоронців) не входило і не входить здійснення управління та експлуатацію болардом (стовп-блокератор) на перетині Контрактовій площі, 2, з вул. Іллінською в місті Києві чи інших болардів, балансоутримувачем яких є Комунальне підприємство „Поділ-Благоустрій".

Крім того, як вбачається із технічної документації боларду гідравлічного моделі RB 349, а саме керівництва його експлуатації та алгоритму його роботи, його паспорту, болард гідравлічний моделі RB 349 обладнаний системою попередження наїзду на болард, яка дозволяє виявити автомобіль на відстані 3 метри, і яка у разі виявлення автомобіля на цій відстані 3 метри і менше негайно активує рух боларду вниз, повний спуск якого займає 6 секунд (+-1 секунда).

Крім того, згідно з Правилами пропуску автомобілів в обмежену болардами пішохідну зону, затвердженими керівником апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, водії автомобілів, які не отримали пульти управління болардами, повинні пройти перевірку диспетчером в базі даних на можливість пропуску автомобіля в обмежену болардами пішохідну зону Контрактової площі, і тільки після цього диспетчер відкриває проїзд.

Отже, враховуючи вищевказані положення технічної документації боларду гідравлічного моделі RB 349, а саме керівництва його експлуатації та алгоритму його роботи, його паспорту, Правил пропуску автомобілів в обмежену болардами пішохідну зону, затверджених керівником апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, у разі дотримання водієм автомобіля Правил пропуску автомобілів в обмежену болардами пішохідну зону та виходячи із обладнання боларда системою попередження наїзду на нього є вірними висновки суду першої інстанції, що за вказаних обставин неможливим є наїзд автомобілем на такий болард гідравлічний, навіть за умов надання диспетчером невірної команди управління болардом.

А тому є слушними пояснення відповідача з цього приводу, що фактично водієм транспортного засобу позивача здійснено факт транзитного проїзду, тобто водій транспортного засобу не зупинився перед боллардом після заїзду попереднього транспортного засобу.

Докази, додані позивачем до позовної заяви та надані ним у процесі розгляду справи на підтвердження заподіяння матеріальної шкоди майну позивача, а саме транспортного засобу - автомобіля „Volkswagen Caravelle", реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди саме з вини працівника (охоронця) відповідача, який в момент ДТП здійснював управління та експлуатацію болардом, а саме пояснення б/н від 16.04.2020 р. ОСОБА_1 , заява б/н від 16.04.2020 р. ОСОБА_1 , матеріали звіту № 494/3 від 24.04.2020 р. про незалежну оцінку розміру збитків завданого власнику КТЗ: „Volkswagen Caravelle", реєстраційний номер НОМЕР_1 , складеного і проведеного ТОВ „Експертно-консультаційний центр", не є належними та допустимими доказами, що підтверджують наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме факт заподіяння саме відповідачем (його працівником) вказаних збитків позивачу; наявність вини саме відповідача (його працівника) у заподіянні збитків позивачу; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою саме відповідача (його працівника) і заявленими збитками позивача.

Так, позивачем не надано копій матеріалів з місця дорожньо-транспортної пригоди, а саме протоколу стосовно ДТП, схеми події, тощо, які б підтвердили викладені ним у позовній заяві обставини.

Крім того, у процесі розгляду справи позивачем у відповідності до ч. 3 ст. 13 та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України не було надано суду жодних належних та допустимих доказів, що б підтверджували дотримання його працівником - водієм транспортного засобу - автомобіля „Volkswagen Caravelle", реєстраційний номер НОМЕР_1 , Правил пропуску автомобілів в обмежену болардами пішохідну зону, затверджених керівником апарату Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, при проїзді 16.04.2020 р. в пішохідну зону на Контрактовій площі, 2, в місті Києві.

З огляду на недоведеність позивачем фактів заподіяння відповідачем (його працівником) вказаних збитків позивачу (протиправної поведінки), їх розмір, наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача і заявленими збитками позивача, суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення із відповідача 64 896, 62 грн відшкодування матеріальної шкоди.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 року у справі № 911/672/21 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Національного банку України на рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі № 911/672/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі № 911/672/21 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 27.10.2021 у справі № 911/672/21.

4. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

5. Матеріали справи № 911/672/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко