ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/2168/21

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Ярош А.І.,

Суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за участю представників:

від позивачів: Бут І.О.

від відповідача: Ізмалков А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Найди Данила Івановича та фізичної особи-підприємця Графової Тетяни Борисівни

на рішення Господарського суду Одеської області від 12 січня 2022 року, суддя в І інстанції Смелянець Г.Є., повний текст якого складено 19.01.2022 в м. Одесі

у справі № 916/2168/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Найди Данила Івановича, Фізичної особи-підприємця Графової Тетяни Борисівни

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРІНСТАЛ ОДЕСА"

про стягнення збитків у розмірі 849 406 грн.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 20219 року фізична особа-підприємець Найда Данило Іванович та фізична особа-підприємець Графова Тетяна Борисівна звернулися до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРІНСТАЛ ОДЕСА (далі - Товариство) про стягнення 424 703 грн. на користь фізичної особи-підприємця Найди Данила Івановича та 424 703 грн. на користь фізичної особи-підприємця Графової Тетяни Борисівни збитків, завданих внаслідок пошкодження орендованого приміщення під час демонтажу орендарем відповідного обладнання, від`ємності чи невід`ємності цих поліпшень.

Товариство не визнало позов посилаючись на те, що позивачем не доведено, що шкода заподіяна ним саме невиконанням умов договору, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням шкоди і розміром відшкодування. В порушення вимог ст.ст.74-76 ГПК України позивачами не надано доказів того, в якому саме стані приміщення передавалося в оренду відповідачу. При проведенні експертизи експертом було враховано докази, які не містять достатньої інформації для підтвердження факту завданих відповідачем позивачам збитків. Відповідач заздалегідь повідомив позивачів про відсутність наміру продовжувати з ними оренді правовідносини. До підписання акту повернення (2) звільнив від своїх речей та обладнання приміщення. 16.04.2021р. відповідач був присутнім у приміщенні та був готовий підписати акт повернення (2). Позивач з 16.04.2021р. мав фактичну можливість використовувати надане йому приміщення на свій розсуд. Позивачем не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, що підтверджують стан приміщення, його складових елементів, предметів інтер`єру станом на 16.04.2021р., невідповідність санітарному та технічному стану станом на 16.04.2021р., що демонтоване обладнання є невіданими поліпшенням нерухомого майна, оскілки мають невід`ємний характер та спрямовані на покращення фізичного (технічного стану орендованого майна та його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості та заподіяння шкоди для об`єкту нерухомого майна.

Рішенням господарського суду Одеської області від 12.01.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову місцевий господарський суд врахував, що акт повернення (2) не підписаний позивачами та у рішенні господарського суду Одеської області від 27.07.2021р. у справі №916/1221/21 встановлено, що акт повернення (2) не складений та не підписаний з власної волі орендодавців, а також зазначено, що фактично між сторонами наявний спір щодо правомірності демонтажу орендарем певного обладнання в орендованих приміщеннях, від`ємності чи невід`ємності цих поліпшень.

Наданий позивачем Висновок експерта (спеціаліста) №09-06/21 у розумінні вимог ст.98 ГПК України не є висновком експерта та оцінений судом як письмовий доказ у справі, який не надав суду можливості встановити обставини невід`ємності здійснених відповідачем поліпшень, оскільки відповідному спеціалісту, яким складено Висновок №09-06/21 взагалі не було поставлено на вирішення питання щодо характеру (від`ємності або невід`ємності) здійснених відповідачем поліпшень. Також не доводять обставин невід`ємності здійснених відповідачем поліпшень і міркування експерта у висновку, що відсутність сантехнічного та іншого обладнання, освітлення та опалення не дає можливості для використання приміщення, оскільки такий стан не відповідає санітарним та технічним вимогам.

Отже, необґрунтованими, безпідставними та недоведеними є посилання позивача на умови пп.10.14. п.10 договору, якими встановлено, що всі зміни (поліпшення), що не можуть бути усунені без завдання шкоди приміщенню, залишаються у власності Орендодавця, а також умови п.10.4. п.10 договору, якими встановлено, що як до підписання договору оренди, так і після вартість будь-яких поліпшень, які здійснені Орендарем, які не можуть бути відокремлені від приміщення без його пошкодження (невід`ємні поліпшення), а також вартість монтажу (демонтажу) обладнання Орендодавцем не відшкодовується і не підлягає зарахуванню в рахунок будь-яких платежів, які здійснюються Орендарем згідно договору оренди (в тому числі у випадку розірвання цього договору).

Вилучення відповідачем встановленого ним під час оренди обладнання відповідає умовам пп.11.8. п.11 договору. Поряд з цим, із врахуванням умов пп.11.8. п.11 договору, доведеними позивачами є лише обставини протиправної поведінки відповідача, яка полягає у пошкодженні орендованого приміщення під час вилучення відповідачем відповідного обладнання.

Позивачами не надано суду належних, допустимих, достовірних доказів, які свідчать про розмір збитків, що спричинені позивачам саме внаслідок пошкодження орендованого приміщення, а у Висновку експерта (спеціаліста) №09-06/21 від 09.06.2021р. встановлено вартість відновлювальних будівельних робіт, які необхідно виконати для приведення приміщень, що складає 849 406 грн. та вартість збитків, нанесених при демонтажі сантехнічного та електричного обладнання у приміщеннях, що складає 849 406 грн., в розмірі 849 406 грн. загалом, без відокремлення розміру збитків, спричинених позивачам внаслідок пошкодження орендованого приміщення під час вилучення обладнання.

Більш того, суд критично ставиться до Висновку експерта (спеціаліста) , як доказу, що свідчить про розмір спричинених позивачам збитків, з огляду на те, що експерт (спеціаліст) яким складено відповідний Висновок має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури, який дозволяє виконувати роботи (послуги) пов`язані із створенням об`єктів архітектури, а саме проводити технічне обстеження будівель і споруд.

Отже, позивачами не доведено суду обставин, які свідчать про невід`ємність здійснених відповідачем під час оренди поліпшень приміщення, а також розміру збитків, що спричинені позивачам внаслідок пошкодження орендованого приміщення під час вилучення відповідного обладнання.

Не погоджуючись із вказаним рішенням позивачі звернулися до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

На думку скаржників судом першої інстанції допущені наступні порушення:

- не з`ясування обставин, що мають значення для справи (щодо розміру збитків, спричинених вiдповiдачем);

- невiдповiднiсть висновкiв, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи (щодо підтвердженого вiдповiдачем факту проведення невід`ємних поліпшень);

- порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (щодо допущення представника вiдповiдача без належно оформлених документів на підтвердження повноважень, щодо застосування положень закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України» до правовідносин, що врегульовані Законом України «Про архітектурну діяльність»).

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржники також, зокрема, посилаються, на те, що:

- суд не надав оцінки поясненням вiдповiдача, наведених у вiдповiдi на питання позивачів вiд 08.10.2021р., де у п. 3 вiдповiдач зазначає, що ТОВ «УКРIНСТАЛ ОДЕСА» невід`ємних поліпшень не проводилося, з чого можна дійти висновку, що yci поліпшення, здійснені вiдповiдачем є невід`ємними;

- судом помилково визначено, що iз врахуванням умов пп.11.8. п.11 договору, доведеними позивачами є лише обставини протиправної поведiнки вiдповiдача, яка полягає у пошкодженні орендованого приміщення пiд час вилучення вiдповiдачем вiдповiдного обладнання, у зв`язку з чим суд вважав недоведеними розмір збитків, спричинені псуванням /пошкодженням приміщення та /або майна;

- суд першої iнстанцiї помилково оцiнив висновок експерта (спецiалiста) №09-06/21 вiд 09.06.2021р., який складений на пiдставi Закону України «Про архiтектурну дiяльнiсть», застосувавши вимоги, якi висуваються законодавством до звiту про оцiнку майна на пiдставi Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професiйну оцiночну дiяльнiсть в Українi»;

- суд не досліджував питання щодо наявності складу правопорушення, однак позивачі вважають, що склад господарського правопорушення є доведеним, однак позивачi вважаютъ, що склад господарського правопорушення є доведеним, оскiльки для застосування такої мiри вiдповiдальностi, як вiдшкодування збиткiв необхiдною є наявнiсть ycix чотирьох загальних умов вiдповiдальностi, а саме: протиправна поведiнка; збитки; причинний зв`язок мiж протиправною поведiнкою i завданими збитками; вина боржника.

Також скаржники звертають увагу апеляційного суду на те, що повноваження представника відповідача не підтверджуються у встановлений процесуальним законодавством спосіб.

У відзиві на апеляційну скаргу Товариство заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

При цьому відповідач зазначає, що позивачем в обґрунтування своєї позиції не надано суду належних, достатніх та достовірних доказів, які підтверджують стан приміщення, його складових елементів, предметів інтер`єру, а також невідповідності санітарному та технічному стану, станом на 16 квітня 2021 року.

Позивач не надав належного документального підтвердження того, що демонтоване обладнання є невід`ємними поліпшеннями нерухомого майна, оскільки мають невід`ємний характер та спрямовані на покращення фізичного (технічного) стану орендованого майна та його споживчих якостей, відокремлення яких призведе до зменшення його ринкової вартості та заподіяння шкоди для об`єкта нерухомого майна.

Відповідач також вказує, що його представник - адвокат Iзмалков А.Г. не мав нiяких обмежень щодо представництва його інтересів при розгляді справи в суді першої інстанції, i немає також обмежень при розгляді справи у Пiвденно-захiдному апеляцiйному господарському судi.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 01.09.2020р. між АТ АЛЬФА-БАНК (орендодавець) та ТОВ Укрінстал Одеса (орендар) було укладено договір оренди нерухомості №ОДУ-001, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування (оренду) на передбачений умовами договору строк оренди нежитлові приміщення, основні параметри яких та погоджені додаткові умови оренди наведені у додатку № 1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 договору приміщення передається орендодавцем та приймається орендарем за Актом приймання (№ 1) iз зазначенням санiтарного, технiчного стану приміщення, іншої необхідної інформації. Акт Приймання (№1) підписується уповноваженими представниками орендодавця та орендаря, i з моменту його підписання є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з пп. 7.1.2. договору орендар має право здійснювати за умови отримання попереднього письмового дозволу орендодавця ремонт (поліпшення) приміщення.

Пунктом пп.10.1 договору визначено, що орендар у разі виникнення такої необхідності має право проводити ремонт в приміщенні. Будь-який ремонт проводиться орендарем тільки після отримання письмового дозволу орендодавця на проведення такого ремонту. Здійснення такого ремонту проводиться орендарем самостійно, за власний рахунок, при цьому орендар зобов`язаний погодувати проект ремонту приміщення з орендодавцем.

Умовами пп.10.4. договору передбачено, що як до підписання договору оренди, так і після вартість будь-яких поліпшень, які здійснені орендарем, які не можуть бути відокремлені від приміщення без його пошкодження (невід`ємні поліпшення), а також вартість монтажу (демонтажу) обладнання орендодавцем не відшкодовується і не підлягає зарахуванню в рахунок будь-яких платежів, які здійснюються орендарем згідно договору оренди (в тому числі у випадку розірвання цього договору).

Відповідно до пп.10.14. договору, всі зміни (поліпшення), що можуть бути усунені без завдання шкоди приміщенню та які були зроблені в приміщенні під час строку оренди, мають бути усунені орендарем самостійно, а приміщення проведено до стану, в якому воно надавалося у користування. Всі зміни (поліпшення), що не можуть бути усунені без задання шкоди приміщенню, залишаються у власності орендодавця, та не підлягають відшкодуванню орендодавцем. Незалежно від наведеного в Додатку №1 дня закінчення оренди, кінцевою датою строку користування приміщенням є дата підписання Акту Повернення (2) уповноваженими представниками сторін. В будь-якому разі за відсутності іншої домовленості між сторонами вартість частки орендаря у праві власності та/або вартість його витрат на поліпшення, що підлягають відкодуванню не може перевищувати 100 грн.

Згідно з пп. 11.8 договору у випадку проведення без дозволу орендодавця будь-яких поліпшень приміщення орендар зобов`язаний вилучити їх за власний рахунок, якщо інше не передбачено окремою домовленістю між сторонами. При цьому таке вилучення повинно проводитися належним чином, щоб уникнути пошкоджень приміщення та/або майна, що в ньому знаходиться, в противному випадку Орендар зобов`язаний відшкодувати в повному обсязі усі збитки, спричинені псуванням /пошкодженням приміщення та /або майна.

Відповідно до пп. 14.2.8. договору орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір і вимагати повернення приміщення за вимогою орендодавця з попередженням за 20 календарних днів.

Згідно з пп.14.3. договору у випадку, передбаченому п.14.2.8. договору, цей договір вважається розірваним на 31 день з моменту отримання орендарем повідомлення орендодавця про припинення договору.

У пп.14.6. п.14 договору визначено, що дія цього договору припиняється у разі продажу об`єкта оренди, при цьому орендодавець зобов`язаний повідомити орендаря за 30 календарних днів. Цей договір вважається розірваним на 31 день з моменту отримання орендарем повідомлення орендодавця про припинення договору.

За умовами пп.14.4. договору приміщення повертається в чистому вигляді зважаючи на нормальну амортизацію та повинне бути повністю вільним від працівників орендаря (та інших осіб, допущених орендарем до приміщення) та майна, яке належить орендареві.

У випадку, якщо приміщення, його частина та/або майно в ньому були пошкоджені з вини орендаря, він повинен за свій рахунок усунути усі пошкодження. В разі невиконання цього протягом 10 (десяти) днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги від орендодавця, останній має право залучити третіх осіб для усуненням пошкоджень із наступним покладенням відповідних витрат на орендаря. (п. 14.5. договору).

За Актом приймання-передачі приміщення (№ 1) від 01.09.2020 Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування нежитлові приміщення першого поверху № 2, 2а, 2б, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22-24, 25, 27, 28, 28а, 28б, загальною площею 649,1 кв.м., що розташовані в нежитловому приміщенні, загальною площею 802,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 199, прим.101.

У пункті 3 Акту приймання-передачі приміщення (№ 1) від 01.09.2020 вказано, що на дату його підписання сторони свідчать, що приміщення повністю відповідає положенням договору, зокрема всім санітарним та технічним вимогам, придатне для його використання за призначенням.

01.01.2021 за Актом приймання-передачі приміщення (№ 1) Орендодавець передав, а Орендар прийняв у користування нежитлові приміщення другого поверху № 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 152,9 кв.м., що розташовані в нежитловому приміщенні, загальною площею 802,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 199, прим.101. /т. І а.с. 27/.

В пункті 3 Акту приймання-передачі приміщення (№ 1) від 01.01.2021 вказано, що на дату його підписання сторони свідчать, що приміщення повністю відповідає положенням договору, зокрема всім санітарним та технічним вимогам, придатне для його використання за призначенням.

19.03.2021 року між АТ АЛЬФА -БАНК (продавець), гр. ОСОБА_1 (покупець 1) та гр. ОСОБА_2 (покупець 2) було укладено договір купівлі-продажу, за умовами якого продавець зобов`язався продати та передати у спільну часткову власність покупцям, а покупці зобов`язалися сплатити обумовлену грошову суму в обумовлені строки та прийняти у власність нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення, приміщення першого поверху зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13,15, 17,19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один) (надалі - Нерухоме майно) в наступних частках:

1.1.1. Покупцю 1 - 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, приміщення першого поверху, зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один);

1.1.2. Покупцю 2 - 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, приміщення першого поверху, зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один).

За умовами п. 1.5. даного договору покупці проінформовані про те, що на момент укладання цього договору нерухоме майно є об`єктом оренди відповідно до договору оренди нерухомості № ОДУ-001 від 01.09.2020р. (надалі - Договір оренди), укладеного між Продавцем та ТОВ УКРІНСТАЛ ОДЕСА (надалі - Орендар). Продавець повідомляє, що орендар нерухомого майна згідно з умовами договору оренди відмовився від свого переважного права на придбання у будь-який спосіб нерухомого майна. Під час укладання Акту приймання-передачі Нерухомого майна до даного Договору продавець зобов`язаний передати покупцям копію даного договору оренди з усіма його додатками та додатковими угодами.

З метою збереження орендних правовідносин продавець, покупці та орендар протягом 7 (семи) робочих днів після державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з покупцями укладають додатковий договір до Договору оренди щодо заміни орендодавця в договорі оренди.

Відповідно до п.1.6. договору підписанням цього договору покупці визнають та підтверджують, що нерухоме майно на момент укладення цього договору та фактичної його передачі покупцям за Актом приймання-передачі нерухомого майна відповідає всім характеристикам, визначеним правовстановлюючим документам продавця, та цьому договору. За домовленістю сторін технічна інвентаризація Нерухомого майна, яка є предметом цього Договору, перед його відчуженням не проводилась.

Пунктом 2.5. договору встановлено, що ринкова вартість нерухомого майна та невід`ємних поліпшень згідно висновку про вартість майна, виданого СОД ПП Консалтингова група АГРО-ЕКСПЕРТ 23.02.2021р. (сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий Фондом державного майна України від 08 вересня 2020 р. № 809/20, складає 8 805 600,00 (вісім мільйонів вісімсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, з ПДВ. складає 8 805 600 грн.

На виконання умов даного договору продавець передав, а покупці прийняли у спільну часткову власність:

1.1. нежитлове приміщення, приміщення першого поверху зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9,10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17,19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2,3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9,10,11,12,13,14,15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська, будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один) (надалі - Нерухоме майно) в наступних частках:

1.1.1. Покупець 1 - 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, приміщення першого поверху зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а. 11. 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21,22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2, 3, 4, 4а, 5. 5а. 6. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса вулиця Балківська, будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один);

1.1.2. Покупець 2 - 1/2 (одну другу) частку нежитлового приміщення, приміщення першого поверху зазначених на плані під №№ 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а. 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25. 27, 28, 28а, 286; та другого поверху №№ 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а. 6. 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,0 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Одеса, вулиця Балківська будинок 199 (сто дев`яносто дев`ять) приміщення 101 (сто один), що підтверджується підписаним між сторонами Актом приймання-передачі нерухомого майна 19.03.2021р.

У п. 2 цього Акту зазначено, що покупці підтверджують, що нерухоме майно було оглянуте покупцями до підписання договору. Претензій щодо стану нерухомого майна зі сторони покупців немає. Покупці переконалися у тому, що характеристики нерухомого майна фактично відповідають тим, які зазначені у правовстановлюючих документах, а також, що незастережних продавцем недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання нерухомого майна, не виявлено. Технічний стан нерухомого майна задовільний.

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №249066399 від 19.03.2021р. та за №249066584 від 19.03.2021р. підтверджується проведення державної реєстрації права спільної часткової власності на нежитлові приміщення загальною площею 802 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 розмір частки 1/2 та ОСОБА_2 розмір частки Ѕ.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна, складеного 23.02.2021 суб`єктом оціночної діяльності ПП Консалтингова група Агро-Експерт, ринкова (оціночна) вартість майна - нежитлового приміщення 101, яке складається з приміщень першого поверху, зазначених на плані під № 2, 2а, 26, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 286 та приміщень другого поверху, зазначених на плані під №№1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, б, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 800,2 кв. м, що розташовано за адресою: Одеська область, м. Одеса, вулиця Балківська, будинок 199, приміщення 101, власником якого є АТ АЛЬФА-БАНК, станом на 23.02.2021 з урахуванням податку на додану вартість становить: 8805600 грн.

Листом від 15.03.2021р. за вих. № 7 Товариство, зокрема, повідомило АТ АЛЬФА-БАНК про те, що згідно договору оренди нерухомості ОДУ-001 від 01.09.2020р. ним було вкладено кошти на поліпшення початкового стану приміщення: були проведені ремонті роботи, були встановлені нові системи освітлення та опалення, проведено утеплення приміщення, оздоблювальні роботи, відновлена система електропостання, вентиляції та кондиціювання. Вартість систем освітлення 220 000 грн., системи опалення 1 000 000 грн. Був встановлений тепловий насос. Всі дані елементи обліковуються на балансі ТОВ Укрінстал Одеса, чому є документальне підтвердження. Системи освітлення та опалення є віддільними частинами, які у випадку, якщо наше підприємство буде виїжджати з орендованих приміщень, будуть демонтовані та зняті з кріпильними елементами, (згідно п. 10.4 договору). Всі системи освітлення та опалення, які були надані банком, свого часу законсервовані. Все приховано за легкими гіпсокартонними конструкціями, які служать додатковим утепленням. Приміщення буде повернуто не в гірше стану в якому воно було передане в оренду. Також відповідачем було запропоновано відшкодувати або викупити проведені поліпшення в приміщенні.

Листом від 26.03.2021р. на адресу відповідача позивачі повідомили про набуття ними права власності на нерухоме майно - нежитлові приміщення першого поверху зазначені на плані під № 2, 2а, 2б, 4, 9, 10, 10а, 11, 11а, 13, 15, 17, 19, 20, 21, 22, 24, 25, 27, 28, 28а, 28б, та другого поверху № 1, 2, 3, 4, 4а, 5, 5а, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, загальною площею 802,00 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, буд. 199, приміщення 101, а також про перехід до них від попереднього власника усіх прав та обов`язків орендодавця за договором оренди від 01.09.2020 № ОДУ-001 з усіма змінами та доповненнями. Зокрема, було повідомлено про обов`язок сплати орендарем орендної плати на користь нових власників в рівних частинах (50/50) в порядку та строки обумовлені договором на рахунки нових орендодавців за наведеними реквізитами.

Також, повідомлено відповідача про те, що сплаті підлягає орендна плата за користування нерухомими майном за період з 20.03.2021 по 31.03.2021 у розмірі 32 011,74 грн., а в подальшому до моменту його повернення.

Окрім того, позивачі з посиланням на пункт 14.6 договору від 01.09.2020 і лист ТОВ Укрінстал Одеса від 15.03.2021 № 7, вказували про те, що договір вважається розірваним з 15.04.2021, а отже, орендар зобов`язаний повернути об`єкт оренди включно з невід`ємними поліпшеннями, здійсненими орендарем, в тому числі системою опалення, тепловим насосом, системами освітлення, електропостачання, вентиляції та кондиціювання, елементами оздоблення (стінові панелі, гіпсокартоні конструкції), які не можуть бути відокремлені від приміщення без його пошкодження, у зв`язку з чим було запропоновано утворити спільну комісію з представників попереднього власника, нових власників та орендаря з метою вирішення питання про складання акта приймання-передачі нерухомого майна та проведення остаточних взаєморозрахунків.

Доказом направлення вказаного листа свідчить опис вкладення Укрпошти у цінний лист від 29.03.2021.

У відповідь на лист, ТОВ «УКРІНСТАЛ ОДЕСА» листом від 01.04.2021р. повідомило позивачів про те, що 15.03.2021 є датою, з якої йому стало відомо про продаж приміщення та початок перебігу строку згідно з п. 14.6 договору оренди, а саме дата виїзду з приміщення 16.04.2021. Також зазначало про те, що вказане позивачами майно, а саме: система опалення, тепловий насос, система освітлення, електропостачання, вентиляція та кондиціювання, елементи оздоблення (стінові панелі, гіпсокартоні конструкції), не передавалося орендодавцем, що підтверджується Актом приймання-передачі приміщення (№1) від 01.09.2021р. Відповідно до п.10.14., п.14.4. договору усе майно, обладнання яке належить ТОВ Укрінстал Одеса на праві власності без завдання шкоди приміщенню буде вивезено.

Листом б/н та б/д відповідач запропонував позивачам розглянути придбання ТМЦ, які належать відповідачу та на даний час розміщені за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 199 на об`єкті який знаходиться у власності позивачів.

Згідно переліку ТМЦ позивачам запропоновано придбати:

Освітлення залу стельове = 200 000 грн.

Освітлення декору = 26000 грн.

Освітлення кабінетів = 40 000 грн.

Тепловий насос Vaillant aro Therm VWL155/2 A = 460 000 грн.

Опалення залу, (Фанкойл 2 шт., радіатори Purmo 8 шт., електрокотел Vaillant eloBlock 28 кВт 1 шт., буферна ємність 30 л 1 шт., насосні групи Vaillant VDM10 і VDM20- 2 шт.) = 240 000 грн.

Опалення кабінетів 95 000 грн.

Водопостачання нових кабінетів 15 000 грн.

Сантехніка санвузлів (унітаз Cersanit merida, умивальник Cersanit President, тумба з умивальником KOLO 1 шт., бойлер 15 літрів Gorenje GT15U - 2 шт., дзеркало 1 шт., душовий піддон Radaway - 1 шт., змішувач для умивальника Valvex - 2 шт., змішувач для душу Valvex 1 шт., змішувач для кухні Valvex - 1 шт.) 24 000 грн.

Меблі вбудовані (стіл каса = 1 шт., стіл підвісний 2 шт., стелаж менеджерський 2 шт.) = 80 000 грн.

Система відеоспостереження 80 000 грн.

Система охорони з договором центрального пульту 40 000 грн.

16.04.2021 року позивачі звернулися до відповідача з вимогою, в якій повідомили про те, що під час огляду приміщення 16.04.2021р. Акт повернення (2) не було складено, оскільки орендодавцями виявлено недоліки приміщення, допущені орендарем: орендарем було самовільно демонтовано: тепловий насос Vaillant aro Therm VWL155/2A; фанкойл; радіатори PURMO Compact C22 500 (8 шт.); душовий піддон Radaway Kyntos F 100х70 HKF10070-04; змішувач для умивальника Valvex Sigma 2456100 (2 шт.); змішувач для Valvex Logic 2450750 (1 шт.); змішувач для кухні Valvex Quasar (1 шт.); електрокотел Vaillant eloBlok VE28 R13, 28 кВТ; буфена ємність 30 л.; насосні групи Vaillant VDM10 I VDM 20 (2 шт.); унітаз Cersanit merida 010 3/6 з кришкою поліпропілен Soft CloseK03-018; умивальник Cersanit President; тумба з умивальником KOLO MODO 89507000; бойлер Gorenje GT 15 U, 15 л (2 щт.); освітлення залу стельове; освітлення декору LED; освітлення кабінетів.

Відсутність сантехнічного та іншого обладнання, освітлення та опалення не надає можливості використання приміщення, оскільки такий стан не відповідає санітарним та технічним вимогам. Демонтуючи обладнання Орендарем було пошкоджено підлогу, стіни та стелю, у приміщені №2, 2а, 2б, 4 першого поверху внаслідок демонтажу електрообладнання на стелі залишені отвори, на фасадній стіні приміщення №2 першого поверху наявні сліди демонтажу обладнання систем опалення, демонтовано гіпс картонну панель. У приміщеннях зі стелі та стін звисають неізольовані електричні дроти, що створює небезпеку експлуатації приміщення. Заміна орендарем сантехнічного та іншого обладнання не можуть бути підставою для його демонтажу. У приміщеннях 28, 28а, 28б наявні пошкодження оздоблювальних матеріалів, спричинені демонтажем сантехнічного обладнання, у приміщенні 25 першого поверху наявні пошкодження стелі. Також було зобов`язано орендаря усунути вказанi у вимозi пошкодження у 10-денний строк.

У відповідь на цю вимогу відповідач листом від 22.04.2021р. №18 повідомив позивачів, що майно перераховане у вимозі від 16.04.2021р. належить відповідачу на праві приватної власності та знаходиться на балансі підприємства, а тому на виконання п.1.4.4. договору відповідач звільнив орендоване приміщення від свого майна. Відповідач звільняючи приміщення, залишило поліпшення, які не можливо відокремити та наслідками відокремлення яких могло бути псування приміщення, а саме були проведені наступні ремонтні роботи з покращенням стану приміщення: штукатурка і фарбування стін, стель, відновлення покриття підлог, укладка плитки, встановлення окремих стінових гіпсокартонних конструкцій та фарбування їх, заміна і ремонт дверних проходів, утеплення окремих частин приміщень, втеплювання стін, ремонт та часткова заміна труб у підвалі приміщення для системи водовідведення та каналізації, кранів, змішувачів, монтаж системи освітлення, ремонт несправностей в електричних мережах.

27.04.2021 року позивачами було оглянуто спірне приміщення та складено в односторонньому порядку відповідний Акт обстеження приміщення від 27.04.2021, в якому зазначено, що під час огляду приміщення на предмет виконання орендарем вимоги від 16.04.2021р. орендодавцями виявлено наступні недоліки приміщення, допущені орендарем, а саме:

1. Орендарем самостійно демонтовано:

1.1. Тепловий насос Vaillant аго Therm VWL155/2A;

1.2. Фанкойл;

1.3. Радіатори PURMO Compact С22 500 (8 піт.);

1.4. Душевий піддон Radaway Kyntos F 100x70 HKF10070-04;

1.5. Змішувач для умивальника Valvex Sigma 2456100 (2 шт.);

1.6. Змішувач для душу Valvex Logic 2450750 (1 шт.);

1.7. Змішувач для KyxmValvex Quasar (1 шт.);

1.8. Електрокотел Vaillant eloBlock VE28 RI3, 28 кВт;

1.9. Буферна ємність ЗО л.;

1.10. Насосні групи Vaillant VDM10 I VDM 20 (2 шт.);

1.11. Унітаз Cersanit merida 010 3/6 з кришкою поліпропилен Soft CloseK03-018;

1.12. Умивальник Cersanit President;

1.13. Тумба з умивальником KOLO MODO 89507000;

1.14. Бойлер Gorenje GT 15 U, 15 л (2 шт.);

1.15. Освітлення залу стельове; освітлення декору LED; освітлення кабінетів.

Орендарем було пошкоджено підлогу, стіни та стелю, у приміщенні № 2, 2а, 26, 4 першого поверху внаслідок демонтажу електрообладнання на стелі залишені отвори, на фасадній стіні приміщення № 2 першого поверху наявні сліди демонтажу обладнання системи опалення, демонтовано гіпсокартонну панель.

У приміщеннях зі стелі та стін звисають неізольовані електричні дроти, що створює небезпеку експлуатації приміщення. У приміщеннях 28, 28а, 286 наявні пошкодження оздоблювальних матеріалів, спричинені демонтажем сантехнічного обладнання. У приміщенні 25 першого поверху наявні пошкодження стелі. Зафіксована (окрім вищенаведених недоліків) наявність будівельного сміття, забрудненість підлоги, сходових клітин, приміщення другого поверху забруднені та не придатні до використання.

Додатком до цього Акту є фототаблиця фіксації пошкоджень на 27 арк.

Листом від 28.04.2021р. позивачі повідомили відповідача, що останній день усунення відповідачем недоліків сплинув 27.04.2021р., однак вказані недоліки орендарем усунуто не було.

Крім того, листом ТОВ Укрінстал Одеса №18 від 22.04.2021р. було зазначено про відмову від усунення вказаних недоліків та від оплати рахунків, що виставлялися орендодавцями. Окрім того, Акт №2 приймання-передачі, надісланий відповідачем листом №17 від 21.04.2021р. не може бути підписаний до приведення приміщень у стан, придатний до використання, що відповідає санітарним і технічним вимогам. Витрати на усунення недоліків в подальшому будуть покладені на орендаря в повному обсязі.

Згідно з висновком експерта (спеціаліста) №09-06/21, складеного 09.06.2021р. експертом (спеціалістом) Найдьоновим І.В. на заяву позивачів про проведення дослідження, яке потребує спеціальних знань у технічній сфері, відповідно до кошторисного розрахунку (додаток 2) вартість відновлювальних будівельних робіт, які необхідно виконати для приведення приміщень №101 за адресою: м. Одеса, вул. Балківська. №199 до попереднього стану (на 01.09.2020р.) складає 849 406 грн. Вартість збитків, нанесених при демонтажі сантехнічного та електричного обладнання у приміщеннях №101 по вул. Балківська, 199 складає 849 406 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Проаналізувавши матеріали справи, судова колегія вважає, що предметом спору у даній справі є вимога позивачів про стягнення з відповідача збитків, завданих ним під час звільнення орендованого приміщення внаслідок демонтажу встановленого у приміщенні обладнання, яке позивачі вважають невід`ємними поліпшеннями приміщення, та пошкодження цього приміщення при демонтажу.

Тобто, у рамках провадження у даній справі мають бути досліджені обставини щодо монтажу (встановлення) відповідачем відповідного обладнання в орендованому приміщенні, а також обставини щодо демонтажу цього обладнання відповідачем, щодо від`ємності або невід`ємності здійснених позивачем поліпшень в орендованому приміщенні, щодо здійснення відповідачем відповідних поліпшень за згодою або за відсутністю згоди орендодавця, щодо пошкодження відповідачем орендованого приміщення під час демонтажу обладнання, обставини, які свідчать про наявність складу правопорушення.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов`язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов`язання, які виникають з договорів та інших правочинів.

Згідно з приписами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності.

При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіюваною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази повинні бути належними та допустимими.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 10.03.2020 у справі № 908/3209/16 зазначив, що відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім, і що особливо важливо, невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку, є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Верховний Суд акцентує, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено, самостійно визначає докази, які, на її думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи покладений на господарський суд.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок з доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Законом України № 132-IX від 20.09.2019 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" (набув чинності 17.10.2019), зокрема, внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Так колегією суддів встановлено, що з актів приймання-передачі приміщення (№ 1) від 01.09.2020 та від 01.01.2021, укладених між орендодавцем АТ «АЛЬФА-БАНК» та орендарем ТОВ «УКРІНСТАЛ ОДЕСА», вбачається, що на дату їх підписання сторонами було засвідчено, що орендоване приміщення повністю відповідає положенням договору, зокрема, всім санітарним та технічним вимогам, придатне для його використання за призначенням (т.1, а.с.32,33).

Також, актом приймання-передачі нерухомого майна від 19.03.2021р., укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «УКРІНСТАЛ ОДЕСА» підтверджується, що нерухоме майно було оглянуто до підписання договору. Претензій щодо стану нерухомого майна зі сторони покупців не має. Позивачі переконалися у тому, що характеристики нерухомого майна фактично відповідають тим, які зазначені у правовстановлюючих документах, а також, що незастережених продавцем недоліків, які значно знижують цінність або можливість використання нерухомого майна, не виявлено. Технічний стан нерухомого майна задовільний (т. 1, а.с.52).

Вказані акти, на думку колегії суддів, мають невизначений характер, а саме містять не конкретизоване формулювання, відсутній перелік та характеристика того обладнання, яке перебувало у приміщення під час оренди. Тобто, вiдомостi, якi мiстяться в цих актах приймання-передачi об`єкта оренди, є недостатньо інформативними та не дають змоги оцiнити суду в повному обсязі стан орендованого відповідачем приміщення.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до акту обстеження приміщення від 27.04.2021, оскільки він складений скаржниками в одностороннього порядку та відповідачем не підписаний.

Вказані акти також не підтверджують обставин, які свідчать про монтаж (встановлення) відповідачем відповідного обладнання в орендованому приміщенні, а також про демонтаж цього обладнання відповідачем.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що в договорі купівлі продажу та акті приймання-передачі нерухомого майна від 19.03.2021р. відсутній перелік майна, зазначений позивачами у вимозі від 16.04.2021.

Наведені факти підтверджуються також рішенням господарського суду Одеської області від 27.07.2021р. у справі № 916/1221/21, що набрало законної сили, яким, зокрема, яким встановлено наступні обставини: «Отже, вказане листування свідчить про те, що ТОВ «Укрінстал Одеса» було вжито належних заходів щодо повернення орендодавцям об`єкта оренди за наслідком припинення орендних правовідносин, зокрема, звільнено приміщення від своїх речей і обладнання. А станом на 16.04.2021 майно не утримувалось орендарем у своєму володінні і відповідачем не чинилися перешкоди в доступі орендодавців до належного їм об`єкта оренди. Акт повернення (№ 2) не складений та не підписаний з власної волі орендодавців.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, які беруть участь і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі.

Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

При цьому колегія суддів зазначає, що між сторонами у справі відсутні будь-які орендні правовідносини, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачі (покупці) та відповідач (орендар) протягом 7 (семи) робочих днів після державної реєстрації права власності на нерухоме майно в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не уклали додатковий договір до Договору оренди щодо заміни орендодавця в договорі оренди.

Також, в обґрунтування пред`явлених вимог скаржники посилаються на висновки експерта (спеціаліста) №09-06/21 від 09.06.2021, складені ПП «Проект» на їх замовлення.

Колегія суддів зазначає, що вказані висновки експерта не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, з огляду на наступне.

Статтею 101 ГПК України передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.

Частиною 6 ст. 101 ГПК України визначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права та обов`язки, що і експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 101 ГПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Отже, колегія суддів вважає, що у вказаному висновку експерта не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду.

Крім того, відповідно до вимог ст.98 ГПК України вказані висновки не є висновком експерта та оцінюються судом як письмовий доказ у справі, який не надає суду можливість встановити обставини невід`ємності здійснених відповідачем поліпшень, оскільки відповідному спеціалісту не було поставлено на вирішення питання щодо характеру (від`ємності або невід`ємності) здійснених відповідачем поліпшень. Також не доводять обставин невід`ємності здійснених відповідачем поліпшень і міркування експерта у висновку, що відсутність сантехнічного та іншого обладнання, освітлення та опалення не дає можливості для використання приміщення, оскільки такий стан не відповідає санітарним та технічним вимогам.

Отже колегія суддів приходить до висновку, що скаржниками не надано суду жодного доказу на підтвердження факту погіршення стану орендованого майна та здійснення відповідачем під час оренди невід`ємних поліпшень.

Тому, правомірним є висновок місцевого суду про безпідставність посилання скаржників на умови пп.10.14. п.10 договору, якими встановлено, що всі зміни (поліпшення), що не можуть бути усунені без завдання шкоди приміщенню, залишаються у власності орендодавця, а також умови п.10.4. п.10 договору, якими встановлено, що як до підписання договору оренди, так і після вартість будь-яких поліпшень, які здійснені орендарем, які не можуть бути відокремлені від приміщення без його пошкодження (невід`ємні поліпшення), а також вартість монтажу (демонтажу) обладнання Орендодавцем не відшкодовується і не підлягає зарахуванню в рахунок будь-яких платежів, які здійснюються Орендарем згідно договору оренди (в тому числі у випадку розірвання цього договору).

Також колегія суддів враховує, що з урахуванням наявного у справі листування між сторонами та наданих суду пояснень відповідачем визнавались обставини того, що він не звертався до АТ Альфа-Банк з пропозиціє надати йому дозвіл на проведення ремонту в орендованому приміщенні та від АТ Альфа-Банк не надходило такої згоди.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає доведеним факт здійснення відповідачем поліпшень в орендованому приміщенні без згоди орендодавця.

Також, відповідно до умов п.11.8. п.11 договору у випадку проведення без дозволу орендодавця будь-яких поліпшень приміщення орендар зобов`язаний вилучити їх за власний рахунок, якщо інше не передбачено окремою домовленістю між сторонами. При цьому таке вилучення повинно проводитися належним чином, щоб уникнути пошкоджень приміщення та/або майна, що в ньому знаходиться, в противному випадку Орендар зобов`язаний відшкодувати в повному обсязі усі збитки, спричинені псуванням /пошкодженням приміщення та /або майна.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що вилучення відповідачем встановленого ним під час оренди обладнання відповідає умовам пп.11.8. п.11 договору, у зв`язку з чим доведеним є факт протиправної поведінки відповідача, яка полягає у пошкодженні орендованого приміщення під час вилучення відповідачем відповідного обладнання.

Між тим, колегія суддів зазначає, що скаржниками не доведено суду за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів розмір збитків, спричинених позивачам саме внаслідок пошкодження орендованого приміщення.

Так, колегія суддів зазначає, що у висновку експерта (спеціаліста) №09-06/21 від 09.06.2021р. встановлено вартість відновлювальних будівельних робіт, які необхідно виконати для приведення приміщень, що складає 849 406 грн. та вартість збитків, нанесених при демонтажі сантехнічного та електричного обладнання у приміщеннях, що складає 849 406 грн., в розмірі 849 406 грн. загалом, тобто без відокремлення розміру збитків, спричинених позивачам внаслідок пошкодження орендованого приміщення під час вилучення обладнання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що вказаний висновок був складений 09.06.2021, тобто майже через 2 місяці після звільнення відповідачем орендованого нерухомого майна.

Більш того, експерт (спеціаліст) яким складено відповідний висновок має кваліфікаційний сертифікат відповідального виконавця окремих видів робіт (послуг), пов`язаних із створенням об`єкта архітектури, який дозволяє виконувати роботи (послуги) пов`язані із створенням об`єктів архітектури, а саме проводити технічне обстеження будівель і споруд.

В свою чергу правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів встановлюються Законом України Про оцінку майну .

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону незалежною оцінкою майна вважається оцінка майна, що проведена суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання.

Відповідно до ст.12 Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

У ст.15 Закону встановлено, що кваліфікаційне свідоцтво оцінювача (далі - кваліфікаційне свідоцтво) є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведення оцінки майна. Форми кваліфікаційних свідоцтв оцінювача встановлюються Фондом державного майна України. Право на отримання кваліфікаційного свідоцтва набувають фізичні особи, які мають закінчену вищу освіту, пройшли навчання за програмою базової підготовки та стажування протягом одного року у складі суб`єкта оціночної діяльності разом з оцінювачем, який має не менше ніж дворічний досвід практичної діяльності з оцінки майна, отримали його позитивну рекомендацію та успішно склали кваліфікаційний іспит.

Кваліфікаційні свідоцтва підтверджують професійну підготовку оцінювача за такими напрямами оцінки майна відповідно до програм базової підготовки: оцінка об`єктів у матеріальній формі; оцінка цілісних майнових комплексів, паїв, цінних паперів, майнових прав та нематеріальних активів, у тому числі прав на об`єкти інтелектуальної власності.

Підвищення кваліфікації відбувається за напрямами, зазначеними у кваліфікаційному свідоцтві оцінювача, за результатами якої видається посвідчення про підвищення кваліфікації, яке є невід`ємною частиною кваліфікаційного свідоцтва.

Кваліфікаційне свідоцтво видається Фондом державного майна України спільно з навчальним закладом, на базі якого проводилася підготовка та складався кваліфікаційний іспит, на підставі відповідного рішення Екзаменаційної комісії. За видачу кваліфікаційного свідоцтва справляється плата в розмірі одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Зазначена плата спрямовується на покриття організаційних витрат, пов`язаних з видачею кваліфікаційного свідоцтва. У кваліфікаційному свідоцтві зазначаються назва органу державної влади та навчального закладу, які його видали, дата видачі, номер свідоцтва, прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, якій видається свідоцтво, напрям програми базової підготовки, відповідно до якої підтверджується фаховий рівень оцінювача та дозволяється здійснювати оцінку. Кваліфікаційне свідоцтво є безстроковим у разі виконання всіх вимог, встановлених цим Законом.

Як вже було зазначено вище, позивачами в порушення ст.ст.74-76 ГПК України не надано суду доказів, в якому саме станi передавалось та поверталось орендоване приміщення.

Будь-яких інших доказів в обґрунтування розміру спричинених позивачам збитків внаслідок пошкодження орендованого відповідачем приміщення, крiм вищезгаданих актів приймання-передачі приміщення (№ 1) від 01.09.2020, від 01.01.2021 та акту приймання-передачі нерухомого майна від 19.03.2021р., які мають невизначений характер, а також висновку експерта, скаржниками до суду не подано.

Враховуючи, що для здійснення експертизи експертом було враховано докази, які не містять достатньої інформації для підтвердження факту завдання відповідачем позивачам збитків, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відхилення такого доказу як неналежного.

Колегія звертає увагу, що матеріали справи не мiстять акту повернення об`єкту оренди по закінченню строку дiї договору, вiдповiдно, при проведенні експертного висновку експертом встановлена сума вартостi відновлювальних будівельних робіт без урахування документів, підтверджуючих стан об`єкта при поверненні з оренди та без урахування здійснених орендарем поліпшень приміщення.

При цьому, судова колегія зауважує, що оцiнити той факт, що приміщення знаходиться не в гiршому станi, у якому воно передавалось орендарю, неможливо на пiдставi тих доказів, якi знаходяться в матеріалах даної справи, сторонами окрiм Актів приймання-передачi об`єкта, ніяким чином не зафіксовано стан орендованого приміщення.

З актів вбачається, що на дату їх підписання сторони засвідчили, що приміщення повністю відповідає положенням договору, зокрема всім санітарним та технічним вимогам, придатне для його використання за призначенням.

Тому за наявними матеріалами справи неможливо встановити стан приміщення на момент, коли відповідач повернув орендоване приміщення.

Отже, колегія суддів вважає, що позивачами не доведено суду обставин та не надано суду доказів, які б свідчили про наявність вини відповідача у заподіянні збитків позивачам. Також позивачами не доведено обставин, які б підтверджували саме невід`ємність здійснених відповідачем під час оренди поліпшень приміщення, а також розміру збитків в сумі 849 406 грн, що спричинені позивачам внаслідок пошкодження орендованого приміщення під час вилучення відповідного обладнання.

В матеріалах справи відсутні також докази, що підтверджують стан приміщення, його складових елементів, предметів інтер`єра, а також невідповідності вказаного приміщення санітарному та технічному стану станом на момент повернення орендованого приміщення. Також, матеріалами справи не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивачами зроблені витрати, пов`язані із відновленням порушеного права, зокрема, витрати на ремонт орендованого майна, необхідні для його подальшої експлуатації.

Наведеним вище спростовуються доводи скаржника про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставин, що мають значення для справи, а саме щодо розміру збитків, спричинених вiдповiдачем.

Підсумовуючи, колегія суддів наголошує, що встановити розмір збитків (у разі їх наявності) можливо лише шляхом порівняння стану майна, яке передавалося в оренду, із станом, в якому це майно повернуто орендодавцеві. Позивачем не подані документи або будь-які інші докази, що відображають технічний стан орендованого майна станом на момент передачі його в оренду 01.09.2120 року, 19.03.2021 та 15.03.2021 року відповідно.

Таким чином, зважаючи на відсутність в матеріалах справи доказів, які б підтверджували технічний стан (від`ємність чи невід`ємність поліпшень) орендованого майна на момент його передачі в оренду, колегія суддів приходить до висновку про недоведеність позивачем своїх позовних вимог.

Також, будь-яких документів, які б відображали технічний стан орендованого майна на момент його передачі в оренду, в розпорядження оцінювача скаржниками надано не було.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позивачами не доведено належними та допустимими доказами у розумінні статей 76, 77 ГПК України факту завдання відповідачем збитків у заявленому розмірі та причинного зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та збитками позивачів, що свідчить про відсутність у діях відповідача елементів складу цивільного правопорушення, з якими стаття 22 ЦК України та стаття 224 ГК України пов`язують застосування такої міри відповідальності до відповідача як стягнення збитків.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи колегія суддів вважає, що позовні вимоги про відшкодування збитків, завданих позивачам, є необґрунтованими і місцевий господарський суд прийняв правильне рішення про відмову в їх задоволенні.

З огляду на наведене, колегією суддів відхиляються доводи скаржника про те, що суд не досліджував питання щодо наявності складу правопорушення, однак позивачі вважають, що склад господарського правопорушення є доведеним.

Колегія суддів відхиляє викладені в апеляційній скарзі доводи скаржника щодо допущення представника вiдповiдача без належно оформлених документів на підтвердження повноважень, з огляду на таке.

Вiдповiдно до Положення про ордер на надання правової' (правничої') допомоги «нова редакція», затвердженого рішенням Ради адвокатів України 12 квітня 2019 року № 41, а саме:

- п.12. Ордер містить наступні реквізити;

- п.12.8. Обмеження повноважень, якщо такi передбачені договором про надання правничої' (правової)допомоги.

Так на вимогу суду адвокатом Iзмалковим А.Г. був наданий договiр б/н вiд 29 вересня 2021р., пiсля вивчення якого судом першої інстанції було встановлено, що обмеження повноважень в договорі відсутні, у зв`язку з чим розгляд справи продовжився вiдповiдно до діючого законодавства.

Представник позивачiв пiсля з`ясування повноважень не заперечував про участь адвоката Iзмалкова А.Г. в якості представника ТОВ «УКРIНСТАЛ ОДЕСА».

Отже, представник ТОВ «УКРПНСТАЛ ОДЕСА» адвокат Iзмалков А.Г. не мав ніяких обмежень щодо представництва його інтересів при розгляді справи у господарському судi Одеської області i немає також обмежень при розгляді справи в апеляційному господарському судi.

Неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при вирішенні даного спору по суті, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому доводи скаржника в цій частині не приймаються до уваги.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Апеляційним господарським судом при прийнятті рішення було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, взято до уваги інтереси учасників справи та почуто їх, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин даної справи, колегія суддів вважає доводи викладені скаржниками в апеляційній скарзі необґрунтованими, оскільки вони спростовуються зібраними по справі доказами та не відповідають вимогам закону, що регулює спірні правовідносини. За таких обставин колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування рішення місцевого суду відсутні.

З огляду на те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає то в порядку ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за подання та розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржників.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Найди Данила Івановича та фізичної особи-підприємця Графової Тетяни Борисівни залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 12 січня 2022 року у справі № 916/2168/21 залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст. 284 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст.ст.287-288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 22.06.2022.

Головуючий суддя А.І. Ярош

Судді: Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська