РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2022Справа № 910/20980/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз"

до Міністерства оборони України

про стягнення 57744,24 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бріз" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Міністерства оборони України 57744,24 грн, з яких 53488,80 грн основного боргу та 4255,44 грн інфляційних втрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок визнання недійсним за рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2020 у справі №910/2326/20 укладеного між сторонами договору про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України) №303/26/232-19 від 03.09.2019, у відповідача виник обов`язок повернути позивачу сплачений останнім на виконання умов вказаного договору забезпечувальний платіж на суму 53488,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.12.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/20980/21, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечує, зазначає, що відсутні підстави для повернення позивачу суми забезпечення, оскільки позивачем договірні зобов`язань щодо поставки товару не виконані.

Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався.

За приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

03.09.2019 між Міністерством оборони України (замовник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бріз" (постачальник, позивач) був укладений договір №303/26/232-19 про закупівлю товарів, робіт або послуг (за кошти Державного бюджету України) (далі - Договір або Договір № 303/26/232-19 від 03.09.2019), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язався у 2019 році поставити замовникові, код предмета закупівлі (за державним класифікатором продукції та послуг ДК 021:2015), столи, серванти, письмові столи та книжкові шафи (3912) (стіл розкладний) Лот 4 Столи 39121200-8 (стіл розкладний) (далі - товар), а замовник - забезпечити приймання та оплату товару в кількості, у строки (терміни) і виключно за цінами згідно положень Договору.

Згідно п. 12.1 Договору постачальник забезпечує виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 5% від суми Договору платіжним дорученням від 03.09.2019 № 845 на суму 53488,80 грн.

У п. 6.2.3 Договору закріплено право відповідача залишити внесені постачальником кошти в якості забезпечення виконання Договору у розмірі 5 % ціни Договору.

В той же час, п. 12.3 Договору сторони погодили, що забезпечення виконання Договору про закупівлю повертається після виконання постачальником всіх умов Договору у повному обсязі стосовно якості товару, кількості та строків і виключно за вартістю товару за одиницю виміру згідно Договору, а також у разі визначення судом результатів процедури закупівлі або Договору недійсними, у випадках, передбачених ст. 37 Закону України "Про публічні закупівлі", а також з умовами, зазначеними у Договорі, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.05.2020 у справі № 910/2326/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2020, Договір № 303/26/232-19 від 03.09.2019 було визнано недійсним.

У зв`язку з цим позивач звернувся до відповідача з вимогою від 23.06.2021, відповідно до якої просив останнього повернути забезпечення виконання Договору у розмірі 53488,80 грн протягом 5 днів з моменту отримання вимоги.

Відповідач відповідь на вказану вимогу не надав, забезпечення виконання Договору у розмірі 53488,80 грн не повернув.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що на виконання укладеного між сторонами Договору позивач згідно платіжного доручення № 845 від 03.09.2019 перерахував відповідачу забезпечення виконання Договору у розмірі 53488,80 грн.

В подальшому Договір № 303/26/232-19 від 03.09.2019 був визнаний недійсним в судовому порядку. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.05.2020 № 910/2326/20 про визнання Договору недійсним набрало законної сили 22.12.2020.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, згідно положень п. 12.3 Договору протягом п?яти банківських днів з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання цього Договору недійсним, тобто у строк до 30.12.2020, відповідач мав повернути позивачу забезпечувальний платіж. Проте свого зобов`язання відповідач не виконав. Відповідно, відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання з 31.12.2021.

Посилання відповідача на невиконання позивачем зобов`язань за Договором суд відхиляє, оскільки умовами Договору прямо передбачений обов`язок відповідача повернути позивачу забезпечувальний платіж у разі визнання Договору недійсним.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача 53488,80 грн, сплачених в якості забезпечувального платежу, є правомірними.

Крім того, враховуючи невиконання відповідачем свого зобов`язання щодо повернення суми забезпечення договору позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 4255,44 грн за період з лютого 2021 року по листопад 2021 року.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Оскільки факт порушення відповідачем грошового зобов`язання встановлений судом та по суті відповідачем не спростований, вимога позивача про стягнення інфляційних втрат також визнається судом обґрунтованою.

Розрахунок інфляційних втрат, здійснений позивачем за заявлений період, є арифметично вірним.

Враховуючи вищевикладене, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз" підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову та відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Міністерства оборони України (Україна, 03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, будинок 6; ідентифікаційний код 00034022) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бріз" (Україна, 08132, Київська обл., Бучанський р-н, місто Вишневе, вул. Київська, будинок 12; ідентифікаційний код 31767314) суму боргу у розмірі 53488 (п`ятдесят три тисячі чотириста вісімдесят вісім гривень 80 коп.), втрати від інфляції у розмірі 4255 (чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень 24 коп.) та судовий збір у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

3.Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.М. Смирнова