ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. Справа№ 910/2089/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Отрюха Б.В.

Остапенка О.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника АТ "Банк Кредит Дніпро" адвоката Лисенка В.М.,

арбітражного керуючого Карасюка О.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 24.01.2022 (повний текст складено 31.01.2022, суддя Омельченко Л.В.)

у справі № 910/2089/21

за заявою ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність фізичної особи,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі № 910/2089/21:

затверджено звіт № 02-01/08-57 від 17.09.2021 керуючого реалізацією майна боржника про нарахування і виплату основної грошової винагороди під час процедури реалізації майна боржника за період з 02.08.2021 по 22.09.2021 в сумі 11 664,77 грн;

затверджено звіт № 02-01/08-74 від 24.12.2021 керуючого реалізацією майна боржника про нарахування і виплату основної грошової винагороди під час процедури реалізації майна боржника за період з 23.09.2021 по 24.12.2021 в сумі 21 939,36 грн;

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Воллєт" на користь арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича частину основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 21 786,50 грн;

стягнуто з Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на користь арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича частину основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 23170,70 грн;

затверджено звіт № 02-01/08-58 від 17.09.2021 керуючого реалізацією майна боржника про здійснення та відшкодування витрат під час процедури реалізації майна боржника за період з 02.08.2021 по 22.09.2021 на загальну суму 430,96 грн, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

затверджено звіт № 02-01/08-75 від 25.12.2021 керуючого реалізацією майна боржника про здійснення та відшкодування витрат під час процедури реалізації майна боржника за період з 23.09.2021 по 24.12.2021 на загальну суму 264,00 грн, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів;

стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Воллєт" на користь арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича частину компенсації витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 794,60 грн;

стягнуто з Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на користь арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича частину компенсації витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 845,08 грн.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, АТ "Банк Кредит Дніпро" звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 в частині стягнення з банку на користь арбітражного керуючого частини основної грошової винагороди арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 23170,70 грн та частини компенсації витрат арбітражного керуючого за період виконання повноважень керуючого реалізацією майна з 02.08.2021 по 22.09.2021 у сумі 845,08 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог арбітражного керуючого.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі, призначено розгляд справи № 910/2089/21 на 14.06.2022.

Апеляційна скарга мотивована невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, оскільки встановивши, що банк набув прав кредитора лише 22.09.2021, безпідставно стягнув винагороду арбітражного керуючого за період з 02.08.2021 по 22.09.2021. Також, скаржник зазначає, що кредитор за своїм процесуальним статутом є стороною, на користь якої прийнято рішення (визнано грошові вимоги), отже він не може нести тягар судових витрат під час їх розподілу. Окрім того, банк вважає, що отримав збитки від боржника, які не відшкодовані йому під час провадження у справі про неплатоспроможність за рахунок майна боржника в розмірі визнаних кредиторських вимог та судового збору, отже покладення на нього додаткового зобов`язання з оплати послуг арбітражного керуючого не може вважатись справедливим, а винагорода арбітражного керуючого має виплачуватись за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника згідно з ч. 2 ст. 30 Кодексу України з процедур банкрутства. Тобто, скаржник зазначає про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, оскільки неправильно застосовано законодавство, що врегульовує оплату винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Також, скаржник зазначає, що арбітражний керуючий є суб`єктом незалежної професійної діяльності само зайнятою особою, відтак має нести ризик неотримання прибутку і отримання збитків.

Арбітражний керуючий Карасюк О.В. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити без змін ухвалу суду першої інстанції.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство та у справах про неплатоспроможність фізичної особи регулюється з 21.10.2019 Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.03.2021 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 ; уведено процедуру реструктуризації боргів боржника; призначено керуючим реструктуризацією боргів фізичної особи ОСОБА_1 арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.06.2021 визнано кредитором боржника Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Воллєт" на загальну суму 20812,00 грн, з яких: 4540,00 грн - судовий збір позачергово; 16272,00 грн - друга черга.

Постановою Господарського суду міста Києва від 02.08.2021 припинено процедуру реструктуризації боргів боржника, визнано банкрутом боржника, уведено процедуру погашення боргів фізичної особи ОСОБА_1 , призначено керуючим реалізацією майна боржника арбітражного керуючого Карасюка Олександра Володимировича, встановлено керуючому реалізацією майна боржника арбітражному керуючому Карасюку Олександру Володимировичу основну грошову винагороду у розмірі трьох прожиткових мінімумів для працездатних осіб за кожний місяць виконання ним повноважень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2021 визнано кредитором боржника Акціонерне товариство "Банк Кредит Дніпро" на загальну суму 22134,28 грн, а саме 4540,00 грн - судовий збір позачергово; 17594,28 грн - друга черга.

Керуючий реалізацією майна боржника звернувся із клопотанням про затвердження звітів про нарахування та виплату основної грошової винагороди арбітражному керуючому під час виконання повноважень керуючого реалізацією майна у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 та стягнення її з кредиторів пропорційно визнаних грошових вимог, оскільки відсутнє майно боржника, за рахунок якого можливо виплатити таку грошову винагороду арбітражному керуючому.

Так, відповідно до звіту № 02-01/08-57 від 17.09.2021 керуючого реалізацією майна боржника основна грошова винагороди під час процедури реалізації майна боржника за період з 02.08.2021 по 22.09.2021 нарахована в сумі 11 664,77 грн.

Згідно звіту № 02-01/08-74 від 24.12.2021 керуючого реалізацією майна боржника основна грошова винагорода під час процедури реалізації майна боржника за період з 23.09.2021 по 24.12.2021 нарахована в сумі 21 939,36 грн.

В силу положень частини другої статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства, основна грошова винагорода та витрати арбітражного керуючого в справі № 910/2089/21 підлягали до погашення за рахунок коштів одержаних від продажу майна банкрута.

Разом з цим, у банкрута відсутні майнові активи, за рахунок яких можливе погашення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Карасюка О.В.

За доводами апеляційної скарги, Кодексом України з процедур банкрутства передбачено відшкодування витрат арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність фізичної особи за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі, а не за рахунок кредиторів.

Колегія суддів не погоджується із вказаним твердженням скаржника та вважає його помилковим з огляду на таке.

Згідно пункту 3 частини першої статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі має право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Кодексом.

Частиною першою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Згідно абзаців 6, 7 частини другої статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі. У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.

Частиною п`ятою статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.

Окрім того, статтею 114 Кодексу України з процедур банкрутства визначено права та обов`язки арбітражного керуючого у справах про неплатоспроможність фізичних осіб. При цьому, згідно частини четвертої вказаної норми кредитори мають право за рахунок власних коштів встановити арбітражному керуючому додаткову винагороду.

Згідно частин першої, четвертої, сьомої статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

З матеріалів справи вбачається та як вказано у звітах арбітражного керуючого, за виконання повноважень керуючого реалізацією майна у даній справі арбітражному керуючому Карасюку О.В. основну грошову винагороду не виплачено в повному обсязі.

Згідно ж підсумкового звіту керуючого реалізацією, складеного за наслідками процедури погашення боргів, у банкрута відсутні майнові активи, за рахунок яких можливе погашення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Карасюка О.В.

При цьому відмову від оплати винагороди арбітражному керуючому можна розцінювати як примушування до безоплатної праці, що забороняється та прирівнюється до рабства в контексті статті 4 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та інших міжнародних актів (зокрема, Конвенції 1926 року про заборону рабства, Конвенції Міжнародної організації праці про примусову чи обов`язкову працю 1930 року ратифіковану Україною 10.08.1956 року, Конвенції Міжнародної організації праці №105 про скасування примусової праці 1957 року ратифіковану Україною 05.10.2000 року), резолюції Економічної і Соціальної Ради ООН (ЕКОСОС) 1996 року тощо) та суперечить статті 43 Конституції України.

Колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи відсутні подані чи задоволені скарги чи заперечення щодо дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Карасюка О.В. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання ним своїх повноважень з метою затягування розгляду справи про неплатоспроможність боржника.

Кредитори за умови непогодження з роботою арбітражного керуючого, з належним виконанням покладених на нього функцій, з розміром оплати праці арбітражного керуючого вправі були подавати скарги на дії арбітражного керуючого, ставити питання про відсторонення його від виконання повноважень, оскаржувати ухвали суду про затвердження звітів про нарахування і виплату грошової винагороди, чого у цій справі не встановлено.

Крім того, пункт 14.1.226. статті 14 Податкового кодексу України визначає: самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Отже, відповідно до приписів Податкового кодексу України поняття незалежна професійна діяльність визначене через термін "самозайнята особа".

Відтак, надання послуг арбітражного керуючого, як суб`єкта незалежної професійної діяльності, повинно відбуватися на платній основі.

Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.

При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.

Слід зазначити, що відмінність боржників яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат, що узгоджується із правовими висновками Верховного Суду викладені в постановах від 24.04.2018 у справі № 910/2923/15-г, від 01.08.2018 у справі № 912/1783/16, від 16.04.2019 у справі № 914/2458/16, від 30.01.2019 у справі № 910/32824/15 тощо.

Належить також відхилити доводи апеляційної скарги про те, що кредитор за своїм процесуальним статутом є стороною, на користь якої прийнято рішення (визнано грошові вимоги), отже він не може нести тягар судових витрат під час їх розподілу.

Винагорода арбітражного керуючого у справах про банкрутство (неплатоспроможність) не відноситься до будь-якого виду судових витрат згідно ст. 123 ГПК України, що виключає застосування до них правил статті 129 ГПК України.

При цьому, винагорода арбітражного керуючого у справі про неплатоспроможність згідно ст. 133 КУзПБ віднесена до витрат, пов`язаних з провадженням у такій справі та відшкодовується у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів, тобто позачергово.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, аргументи скаржника не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи.

З урахуванням викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення клопотання арбітражного керуючого та затвердження звітів про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедури реалізації майна боржника, а також стягнення таких коштів з кредиторів.

Колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у даній справі відповідає фактичним обставинам та матеріалам справи, прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстав для її скасування або зміни не вбачається.

Судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на скаржника в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись, ст. 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 у справі № 910/2089/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено та підписано 23.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.В. Отрюх

О.М. Остапенко