ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"21" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/198/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Демешина О. А. за участю секретаря судового засідання Ващенко О.В., розглянувши матеріали справи № 916/198/22

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунікації та інженерні мережі" (код 37280567; 65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 10А; для листування: а/с 61, м. Одеса, 65009)

Відповідач: ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 )

про стягнення 549890,00 грн.

з підстав порушення умов договору

За участю представників:

від позивача: не з`явився (надійшла заява про розгляд без участі);

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: 27.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Комунікації та інженерні мережі" (далі позивач) звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення 549 890,00 грн.

14.02.2022 року після усунення Позивачем недоліків позовної заяви, суд відкрив провадження по справі, розглядати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін, призначив дату та час судового засідання, встановив відповідачу строк для надання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України в строк, встановлений ч.1 ст.251 ГПК України п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження по справі.

Копії Ухвал по справі вчасно направлялись Відповідачу за встановленою адресою та повертались до суду неврученими з відміткою поштового відділення: „за закінченням встановленого строку зберігання. Тому, за приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України Відповідач вважається повідомленим належним чином про відкриття провадження по справі.

На підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України у зв`язку із ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

В С Т А Н О В И В :

Звертаючись з цим позовом до суду Позивач врахував обставини, які встановлені іншим Рішенням суду, що набрала законної сили, а саме: Постановою південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2021 року по справі № 916/320/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікаційні та інженерні мережі" до Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича про стягнення 549 890 грн., на підставі ст. 1212 ЦК України.

Згідно ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, вказаною Постановою південно-західного апеляційного господарського суду встановлені наступні обставини, які мають значення для розгляду цієї справи:

- між сторонами у спрощений спосіб укладений договір поставки, шляхом обміну електронними листами та оплати рахунку №12 від 09.09.2019, який містить реквізити одержувача, дані, які надають змогу встановити постачальника та покупця, найменування товару, його кількість, вартість за одиницю товару та загальну вартість;

- за рахунком № 12 від 09.09.2019 Позивачем були сплачені кошти у загальній сумі 549890 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: 17.09.2019р. №2110 на суму 274890 грн. 17.10.2019р. №2335 на суму 60000 грн., 31.10.2019р. №2467 на суму 35000 грн. 04.11.2019р. №2482 на суму 60000 грн. 06.11.2019р. №2500 на суму 60000 грн. 20.11.2019р. №2625 на суму 60000 грн. Тобто, Позивачем були сплачені кошти за поставку товару Smart led брухківки в повному обсязі.

Цей позов ґрунтується на тому, що Відповідач не поставив оплачений Позивачем товар вартістю 549890,00 грн., а строк дії договору поставки закінчився. Тому, Позивач, посилаючись на ст. 629, 712, 525, 526, 693, 631, 664, 693 ЦК України та 265, 267 ГК України просить суд стягнути з Відповідача на свою користь 549 890,00 грн.

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору, відповідно ст. 3 ЦК України.

Згідно п. 1, ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами, відповідно до ст. 629 ЦК України.

Аналогічні положення містить і ГК України.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1, 6 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, як було зазначено, в даному випадку між сторонами справи було укладено Договір поставки у спрощений спосіб, в порядку ч. 1 ст. 181 ГК України.

Відповідно до п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

В даному випадку, сторонами спору не було встановлено строків поставки.

У відповідності ч. 1 ст. 267 Господарського кодексу України договір поставки може бути укладений на один рік, на строк більше одного року або на інший строк, визначений угодою сторін. Якщо в договорі строк його дії не визначений він вважається укладеним на один рік.

Таким чином, сторони не встановили строків поставки, однак в силу прямої вказівки норми закону (ч. 1 ст. 267 ГК України ) між сторонами мав місце укладений договір поставки строком на 1 рік. Враховуючи на встановлені Південно-західним апеляційним господарським судом факти, зокрема дату укладання у спрощений спосіб договору поставки - 17.09.2019 року та відсутність зазначеного строку на який укладений договір між Позивачем і Відповідачем - строк дії договору сплив 18.09.2020 року, натомість, матеріали справи не містять доказів, що Відповідач вчинив дії щодо виконання договору поставки.

Частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

При цьому, суд враховує, що Відповідач припинив свою діяльність як суб`єкт господарювання, згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань - діяльність Фізичної особи-підприємця Оніщенко Володимира Анатолійовича припинена (Дата запису; 05.02.2021. Номер запису: 009055022, Підстава: власне рішення). Така обставина, на думку суду, прямо свідчить про відсутність наміру виконувати укладений між сторонами справи договір поставки.

Проте, що однією із особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи - підприємця є те, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Такі висновки відображені, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року (справа N 6-125цс13) та у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року справа № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18).

Таким чином, Позивач правомірно просить суд стягнути з Відповідача суму 549 890 грн. в якості повернення суми попередньої оплати.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню з покладанням на відповідача судових витрат.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 238, 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Оніщенко Володимира Анатолійовича (код НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Комунікації та інженерні мережі" (код 37280567; 65091, м. Одеса, вул. Середня, буд. 10А; для листування: а/с 61, м. Одеса, 65009): 549 890 гривень боргу та 8248 гривень 36 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України

та може бути оскаржено в порядку ст.ст.253-259 ГПК України .

Повний текст рішення складено 22 червня 2022 р.

Суддя О.А. Демешин