ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 червня 2022 року Справа № 903/435/16

за заявою Приватного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед", м. Луцьк

про банкрутство

Суддя Кравчук А. М.

Секретар судового засідання Мачульська Л.В.

Представники:

від кредиторів: н/з

ліквідатор: представник Красуцький В.В., довіреність від 02.03.2020

Судове засіданні проведене в режимі відеоконференції відповідно до ухвали суду від 07.06.2022

встановив: ухвалою Господарського суду Волинської області від 04.07.2016 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед", визнано безспірні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 1 839 935 грн. 99 коп., відкрито процедуру розпорядження майном строком на 115 календарних днів, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Рибачука В.В.

Ухвалою суду від 10.10.2016 затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед", а саме:

- ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в сумі 431 209,79 грн., з яких: 2 756,00 грн. - перша черга, 347 861,79 грн. - четверта черга, 80 592,00 грн. - шоста черга;

- ВВД ФСС НВВ ПЗ України у м. Луцьку в сумі 10 145,66 грн., з яких: 2 756,00 грн. - перша черга, 7 389,66 грн. - друга черга;

- ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 8 915 776,75 грн., з яких: 16 536,00 грн. - перша черга, 4 683 620,75 грн. - четверта черга, 4 215 620,00 грн. шоста черга;

- Костянтинівський міський центр зайнятості в сумі 10 524,87 грн., з яких: 2 756,00 грн. - перша черга, 7 768,87 грн. - друга черга.

Постановою господарського суду від 06.03.2017 ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича.

07.03.2017 за №40956 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України здійснено оприлюднення повідомлення про визнання банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед".

Ухвалою суду від 10.04.2017 визнано поточні грошові вимоги ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк" в сумі 15 469,28 грн., з яких: 3 200,00 грн. - перша черга, 12 269,28 грн. - четверта черга.

Ухвалою суду від 18.07.2018 у затвердженні звітів ліквідатора Рибачука Валерія Володимировича та ліквідаційного балансу ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед" відмовлено, зобов`язано ліквідатора Рибачука В. В. вжити всіх заходів для виявлення та реалізації майна боржника, завершення ліквідаційної процедури.

Ухвалою суду від 10.01.2019 у задоволенні клопотання ліквідатора Рибачука Валерія Володимировича №66 від 19.07.2018 про продовження строку ліквідаційної процедури та повноважень ліквідатора відмовлено. Зобов`язано ліквідатора Рибачука Валерія Володимировича вжити заходів для завершення ліквідаційної процедури; до 01.02.2019 подати суду звіт про проведену роботу за період з 18.07.2018 по день подання звіту; звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед".

Ухвалами суду від 17.04.2019 у затвердженні звітів ліквідатора Рибачука Валерія Володимировича та ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" відмовлено; усунено арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича від виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед"; запропоновано комітету кредиторів боржника подати суду кандидатуру ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед"; зобов`язано арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича здійснювати повноваження ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" до моменту призначення у справі №903/435/16 нового ліквідатора у встановленому Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" порядку.

Ухвалою суду від 05.09.2019 ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Струця М. П.

Ухвалою від 08.07.2020 задоволено частково заяву арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича №001 від 16.03.2020 про затвердження основної грошової винагороди. Затверджено оплату послуг арбітражному керуючому Рибачуку Валерію Володимировичу в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" за період з 06.03.2017 по 17.04.2018 в сумі 89 525 грн. 14 коп. В частині стягнення основної грошової винагороди в сумі 153059,00 грн. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" відмовлено.

Ухвалою суду від 27.11.2020 у задоволенні заяви ліквідатора Рибачука Валерія Володимировича № 01 від 11.11.2020 про роз`яснення ухвали суду від 08.07.2020 відмовлено.

Ухвалою суду від 10.02.2021 в задоволенні заяви № 001 від 28.12.2021 в частині визнання арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича поточним кредитором ТзОВ "Неттелко Люкс Лімітед" по заборгованості з оплати грошової винагороди в сумі 89 525 грн 14 коп. відмовлено.

Ухвалою від 02.06.2021 задоволенні скарги арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича від 08.05.2021 №01 на дії (бездіяльність) ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Неттелко Люкс Лімітед Струця Миколу Петровича відмовлено.

Ухвалою суду від 27.04.2022 у задоволенні заяви суб`єкта підприємницької діяльності Рибачука Валерія Володимировича від 31.01.2022 №001 про перегляд ухвали суду від 02.11.2021 за нововиявленими обставинами відмовлено.

31.05.2022 на адресу суду надійшла заява суб`єкта підприємницької діяльності Рибачука В.В. від 25.05.2022 № 01 про стягнення грошової винагороди (оплату праці) арбітражного керуючого Рибачука В.В. з кредиторів боржника ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед" за період з 06.03.2017 по 17.04.2018 в сумі 89 525 грн. 14 коп.

Ухвалою від 02.06.2022 розгляд справи призначено на 22.06.2022 об 11 год. 00 хв.

Ліквідатор Струць М.П. у поясненні від 16.06.2022 № 02-01-903/435/16-16-06-22-2 у задоволенні заяви просить відмовити, оскільки ухвалою суду від 17.04.2019 арбітражного керуючого Рибачука В.В. усунено від виконання обов`язків ліквідатора через не вжиття заходів для завершення ліквідаційної процедури, в тому числі розшуку майна боржника залізничного тупика та ангару, яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. У матеріалах справи відсутні докази звітування заявником щомісяця перед комітетом кредиторів про нарахування та виплату грошової винагороди. Після усунення Рибачука В.В. комітетом 03.06.2020 відмовлено в погодженні та схваленні його грошової винагороди. Кредитори не створювали фонд для авансування винагороди. За банкрутом також зареєстровані 24 транспортні засоби. Заявник пропустив трьохрічний строк позовної давності. Подав заяву від 16.06.2022 № 02-01-903/435/16-16-06-22-1 про застосування позовної давності.

АТ «Перший український міжнародний банк» у поясненні від 20.06.2022 № КНО 61.1.3.1/52 у задоволенні заяви просить відмовити, оскільки фактичні розрахунки, зокрема з колишнім ліквідатором Рибачуком В.В., повинні відбутися після реалізації майна боржника та завершення ліквідаційної процедури. Заява є необґрунтованою та передчасною.

Арбітражний керуючий Рибачук В.В. у клопотанні від 10.06.2022 № 022 просить проводити розгляд справи без його участі.

АТ КБ «Приватбанк» у клопотанні від 21.06.2022 розгляд справи просить відкласти у зв`язку зі зайнятістю уповноваженого представника в іншому судовому засіданні.

Суд клопотання про відкладення розгляду справи відхилив як не обґрунтоване та не підтверджене доказами, оскільки ухвалою суду від 05.04.2022 явка учасників справи у судове засідання визнавалась не обов`язковою. ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні представник ліквідатора Красуцький В.В. заяву заперечив з підстав, викладених в поясненні.

Згідно ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника ліквідатора, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в :

Ч. 1 ст. 3 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу визнано такими, що втратили чинність: Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 440 із наступними змінами); Постанова Верховної Ради України "Про введення в дію Закону України "Про банкрутство" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 31, ст. 441).

Ч. 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що з дня введення в дію цього Кодексу подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України про офіційне тлумачення статей 58, 78,79, 81 Конституції України та статей 243-21, 243-22, 243-25 Цивільного процесуального кодексу України (у справі щодо несумісності депутатського мандата) від 13.05.1997 №1-зп/1997).

Принцип, закріплений у ч. 1 ст. 58 Конституції України, треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої ст. 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів від 09.02.1999 №1-рп/1999).

Суть положення ст. 58 Конституції України про незворотність дії законів та інших нормативно-правових актів у часі, на яке посилався Вищий арбітражний суд України, полягає в тому, що дія законів та інших нормативно-правових актів поширюється на ті відносини, які виникли після набуття чинності <...>, і не поширюється на правовідносини, які виникли і закінчилися до набуття такої чинності <...> (рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Відкритого акціонерного товариства „Концерн Стирол" щодо офіційного тлумачення положення абзацу першого пункту 1 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (справа про оспорювання актів у господарському суді) від 02.07.2002 №13-рп/2002).

У заяві від 25.05.2022 № 01 суб`єкт підприємницької діяльності Рибачук В.В. просить стягнути затверджену ухвалою суду від 08.07.2020 грошову винагороду за виконання ним повноважень ліквідатора у справі з кредиторів боржника за період з 06.03.2017 по 17.04.2018 в сумі 89 525 грн. 14 коп., зокрема з Костянтинівського міського центру зайнятості 81 грн. 14 коп., УВД ФСС України у Волинській області 6 589 грн. 00 коп., ПАТ КБ «Приватбанк» - 79 042 грн. 00 коп., ПАТ «ПУМБ» - 3 813 грн. 00 коп. (том 23, а. с. 208-210).

Заява обґрунтована відсутністю будь якого майна у боржника, за рахунок якого можна було б здійснити виплату грошової винагороди арбітражному керуючому. Зазначає, що вказане в ухвалі суду від 08.07.2020 майно боржника, зокрема залізничний тупик 304 пог.м, ангар площею 793,30 кв. м частковою власністю 2/3, 24 транспортні засоби рахуються за боржником тільки на паперах.

У цей період часу відносини щодо винагороди та витрат ліквідатора регулювалися приписами ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно з частинами 1, 4, 7 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Європейський суд з прав людини (рішення від 28.03.2006 року за заявою № 31443/96 у справі "Броньовський проти Польщі") зазначив, що принцип верховенства права зобов`язує державу поважати і застосовувати запроваджені нею закони, створюючи правові та практичні умови для втілення їх у життя.

Статтею 98 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (надалі - Закон) встановлено право арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) користуватися усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора відповідно до законодавства, у тому числі право отримувати винагороду в розмірі та порядку, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 115 Закону передбачено, що арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) виконує повноваження за грошову винагороду.

Ухвалою суду від 08.07.2020 затверджено оплату послуг арбітражному керуючому Рибачуку Валерію Володимировичу в розмірі двох мінімальних заробітних плат за кожен місяць виконання обов`язків ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" за період з 06.03.2017 по 17.04.2018 в сумі 89 525 грн. 14 коп. У задоволенні заяви арбітражного керуючого Рибачука Валерія Володимировича в частині стягнення основної грошової винагороди в сумі 153 059 грн. 00 коп. з Товариства з обмеженою відповідальністю "Неттелко Люкс Лімітед" відмовлено.

Згідно ч. 5 ст. 115 ЗУ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" сплата грошової винагороди та відшкодування витрат арбітражного керуючого у зв`язку з виконанням ним повноважень у справі про банкрутство здійснюються за рахунок наявних у боржника коштів, одержаних у результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна (майнових прав) боржника.

Згідно інформаційної довідки з Державних реєстрів за ТОВ Неттелко Люкс Лімітед зареєстровані: залізничний тупик 304 пог.м., ангар площею 793,30 кв.м. часткою власності 2/3 (том 18, а. с. 34-38).

Згідно відповіді РСЦ МВС в Донецькій області №31/5-6745 від 17.09.2019 за боржником зареєстровані 24 транспортних засоби.

Наявність зареєстрованого за банкрутом вищевказаного майна підтверджена ліквідатором Струцем М.П. у проміжному звіті від 06.06.2022 №02-01-903/435/16-06-06-22-1.

Ліквідаційна процедура ТОВ "Неттелко Люкс Лімітед" на день розгляду заяви арбітражного керуючого Рибачука В.В. не завершена, реалізація майна не здійснювалась, у зв`язку з чим вимога про стягнення грошової винагороди є передчасною.

Посилання суб`єкта підприємницької діяльності Рибачука В.В. на практику Верховного суду, викладену у постановах від 01.08.2018 року у справі № 912/1783/16, від 04.10.2018 року у справі № 916/1503/17, 30.01.2019 року у справі № 910/32824/15, №22б/5014/2595/2012 (12)83б від 09.10.2019 є безпідставним. У вказаних постановах стягнено грошову винагороду арбітражному керуючому за виконання обов`язків ліквідатора боржника з кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам, у зв`язку з відсутністю у боржника коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника.

В той же час, станом на день розгляду справи за ТОВ «Неттелко Люкс Лімітед» зареєстроване майно, від продажу якого можливе погашення грошової винагороди арбітражному керуючому.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви суб`єкта підприємницької діяльності Рибачука В.В. від 25.05.2022 № 01.

Щодо заяви ліквідатора про застосування позовної давності суд зазначає, що вона застосовується лише у випадку підставності заявлених вимог. Крім того грошова винагорода нарахована за виконання повноважень ліквідатора у справі згідно законодавства про банкрутство, яке передбачає порядок її відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви суб`єкта підприємницької діяльності Рибачука Валерія Володимировича від 25.05.2022 № 01 про стягнення коштів основної грошової винагороди з кредиторів банкрута відмовити.

Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання відповідно до ч.2 ст. 235 ГПК України.

Ухвала суду підписана 23.06.2022.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя А. М. Кравчук