ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22 червня 2022 року м. ТернопільСправа № 921/372/18
Господарський суд Тернопільської області у складі судді Руденка О.В. розглянув заяву №30-1/05 від 30.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про покладення на Заліщицький відділ ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судових витрат на професійну правничу допомогу у справі №921/372/18
про стягнення солідарно із Приватного аграрно-промислового підприємства "УСТЕЧКО" та ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" 48 097 грн 16 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 577 грн 18 коп. пені та 7 950 грн 31 коп. інфляційних втрат на підставі договору поставки на умовах товарного кредиту №ТК170311/6 від 17 березня 2011 року, Угоди №27-03/13-1 про заміну кредитора у зобов`язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 27 березня 2013 року, договору поруки б/н від 17 березня 2011 року та Угоди №14-08/14-40 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 14 серпня 2014 року, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.
представники сторін не прибули.
Суть справи:
В провадженні Господарського суду Тернопільської області перебувала справа №921/372/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" до відповідачів Приватного аграрно-промислового підприємства "УСТЕЧКО" та ОСОБА_1 про стягнення солідарно 48 097 грн 16 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 577 грн 18 коп. пені та 7 950 грн 31 коп. інфляційних втрат, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 28.12.2018 у справі №921/372/18 позов задоволено частково та стягнуто з відповідача-1 - Приватного аграрно-промислового підприємства "УСТЕЧКО", (село Устечко, Заліщицький район, Тернопільська область, 48634, () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС", просп. Академіка Глушкова, буд. 40, оф. 315, м. Київ, 03187 (поштова адреса: вул. Академіка Заболотного, 38 офіс 23, м. Київ, 03187), () - 48 097 грн 16 коп. відсотків за користування чужими грошовими коштами, 1 577 грн 18 коп. пені та 7 950 грн 31 коп. інфляційних втрат.

13.09.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із скаргою №09-3/09 від 09.09.2019 (вх. №16394 від 13.09.2019) на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВ ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 12 лютого 2019 року.

Ухвалою суду від 27.05.2022 цю скаргу задоволено частково.

ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" 06.06.2022 звернулося до Господарського суду Тернопільської області із заявою №30-1/05 від 30.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про покладення на Заліщицький відділ ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 12 800 грн.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Тернопільської області від 06.06.2022, у зв`язку з перебуванням судді Гевка В.Л., в провадженні якого перебувала справа №921/372/18, у відпустці, проведено повторний автоматизований розподіл справи, за результатами якого вказану вище заяву передано на розгляд судді Руденку О.В.

Ухвалою від 08.06.2022 призначено судове засідання для розгляду вище вказаної заяви на 22.06.2022

В судове засідання представник заявника не з`явився. Разом з тим, в заяві №30-1/05 від 30.05.2022 Компанія зазначила про те, щоб розгляд її заяви про покладення на Відділ ДВС судових витрат на професійну правничу допомогу здійснювати по суті за відсутності представника Товариства.

Повноважні представники відповідачів та органу ДВС в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв, клопотань чи заперечень не подавали, хоча про розгляд заяви повідомлялися. Зокрема, трекінг із офіційного сайту Укрпошти із доказами отримання органом ДВС 09.06.2022 року судової ухвали знаходиться у справі .

Згідно із ч.4 ст.244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву та додані до неї матеріали, господарським судом встановлено наступне.

В силу ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До останніх належать витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Позивачем дана процесуальна норма дотримана.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме зі змісту скарги на бездіяльність державного виконавця Заліщицького ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Товариство повідомило про понесення у майбутньому з урахуванням умов та на підставі договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) витрат, пов`язаних з розглядом даної скарги. Об`єм, розмір та обсяг котрих на момент подання скарги визначити неможливо, адже невідомо коли спір за даною скаргою остаточно буде вирішено та котрий розмір витрат змушений буде понести заявник.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 8 статті 129 ГПК України вказано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як слідує із матеріалів справи, 10.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (Замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (Виконавець), був укладений договір №10-10-2020/9 про надання адвокатських послуг (правової допомоги), згідно із п.1.1. якого адвокат Грищенко Олександр Миколайович надавав Замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між Замовником, ПАП "Устечко" () та Заліщицьким РВДВС у Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), котрі виникли у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 12.02.2019 по справі №921/372/18, надання консультацій з приводу можливого, законодавчо доцільного та обґрунтованого вжиття заходів Заліщицьким РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), направлених на примусове виконання наказу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/372/18 від 12.02.2019 та стягнення із боржника безспірного розміру грошових коштів, консультації з питань практичного застосування норм виконавчого, виконавчо-процесуального та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки, написання та подання від імені Замовника до Заліщицького РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) різного роду клопотань про вчинення виконавчих дій із врахуванням Закону України "Про виконавче провадження", підготовки, написання та подання до господарського суду відповідної скарги на бездіяльність Заліщицького РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) під час примусового виконання наказу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/372/18 від 12.02.2019 при наявності підстав для такого заходу, представництві інтересів Замовника у суді під час розгляду судової справи за поданою скаргою, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов`язків Виконавця за даним договором.

У розділі 3 сторони визначили порядок розрахунків по договору. Так, контрагенти погодили, що вартість виконання передбачених цим договором комплексу правових послуг та робіт визначається в актах здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг) щодо надання адвокатських послуг, виходячи із того, що вартість однієї години роботи Виконавця складає 800 грн (включаючи всі витрати (поштові, комісійні, банківські, транспортні, тощо) по підготовці матеріалів у відповідності до пункту 1.1. договору).

Окремо сторони дійшли згоди, що вартість послуг та роботи Виконавця, зокрема, та не обмежуючись, становить: ознайомлення з матеріалами справи, отримання у суді відповідної судової інстанції - 900 грн; судові засідання - 1500 грн; побудова правової позиції, аналіз судової практики, вивчення первинної документації, складання процесуальних документів, надсилання їх та документів до них сторонам та до суду ; інші види правової допомоги у межах судового розгляду справи - із розрахунку 800грн/година.

Сторонами було підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (надання послуг), згідно якого Виконавцем надано наступні послуги:

- зустріч із Замовником з метою з`ясування обставин справи №921/372/18 в призмі існування та допущення Заліщицьким ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) порушення прав та інтересів Замовника у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 12.02.2019 по справі №921/372/18 (1 година);

- організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне проведення робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, належним обґрунтуванням правомірності доводів/посилань скарги вих.№09-2/04 від 09.04.2022 ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" на бездіяльність державного виконавця Заліщицького ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 12.02.2019 по справі №921/372/18. Підготовка щодо подання до Господарського суду Тернопільської області скарги вих.№09-2/04 від 09.04.2022 (6 годин);

- за участь у судовому засіданні, котре відбулось 26.04.2022 - 1500 грн;

- за участь у судовому засіданні, котре відбулось 17.05.2022 - 1500 грн;

- ознайомлення із запереченням/відзивом Заліщицького ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на скаргу вих.№09-2/04 від 09.04.2022, здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), котрі було подано до відповідного заперечення/відзиву (1 година);

- за участь у судовому засіданні, котре відбулось 27.05.2022 - 1500 грн;

- гонорар адвоката на підставі пункту 3.8. договору №10-10-2020/9 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 10.10.2020 у зв`язку із прийняттям позитивного для Замовника судового рішення у справі №921/372/18 за скаргою вих№09-2/04 від 09.04.2022 на бездіяльність державного виконавця Заліщицького РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Тернопільської області від 12.02.2019 по справі №921/372/18 1900 грн.

З урахуванням викладеного, заявник просить суд постановити додаткову ухвалу щодо вирішення питання про стягнення з Відділу ДВС в користь ТОВ "Ніко-Тайс" - 12 800 грн судових витрат, понесених ним на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі-Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ГПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану її учасників.

За змістом положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Такий висновок викладений у постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18 та у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц.

Відділ ДВС не звертався до суду із клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу.

Проте, на переконання суду, слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. У частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормовано також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 ГПК України.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.02.2021 у справі №920/39/20.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При вирішенні питання щодо певних видів правничої допомоги адвоката Грищенка О.М. судом враховується як пов`язаність їх з розглядом справи, обґрунтованість та розумність визначення у контексті обсягу наданих юридичних послуг так і доцільність понесених витрат.

У даній справі перелічені вище принципи в повній мірі не дотримані.

Суд погоджується із тим, що виходячи із конкретних обставин справи, адвокат вправі самостійно визначатися зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Але суд вважає неприпустимим штучне збільшення обсягу наданих адвокатом послуг.

У постанові № 922/1163/18 від 06.03.2019 Верховним Судом висловлені позиції щодо отримання відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката, а саме: "за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Таким чином, системний аналіз норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

6) відсутність у договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність ".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково".

Витрати на правничу допомогу сторони визначили в Акті здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг), зазначивши конкретну надану послугу та розмір адвокатського гонорару при її наданні.

Дослідивши його зміст суд вважає, що організація, процесуально-правовий супровід, належне процесуальне провадження робіт/послуг щодо розроблення, підготовки тексту скарги та наповнення її правовим змістом, включають в себе і зустріч із Замовником з метою з`ясування обставин справи №921/372/18. Відтак витрати за їх проведення не можуть відшкодовуватися окремо як правова допомога.

Також, з аналізу Акту слідує, що адвокат до складу виконаних робіт включив вартість надання консультації із питань практичного застосування норм господарсько-процесуального законодавства, виконавчого та виконавчо-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень щодо аналізу правовідносин між Замовником, ПАП "Устечко" та Заліщицьким РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), котрі виникли у виконавчому провадженні №59298747 за №59298403 .

Проте, заявником суду не доведено, що такі послуги зі сторони адвоката були необхідними у даному випадку.

При цьому суд враховує, що в межах цієї справи стягувачем неодноразово подавалися скарги на бездіяльність державного виконавця у виконавчому провадженні №59298747 та №59298403, а саме: 13.09.2019, 18.12.2019, 16.06.2020, 19.04.2022.

Таким чином, суд вважає, що звертаючись вчетверте зі скаргою, яка є подібною за змістом до попередніх скарг, та різниться в основному лиш періодом за який просить скаржник визнати бездіяльність ДВС по належному виконанню рішення суду, стягувач уже був достатньо обізнаний із нормами законодавства, яке за період, що оскаржується не зазнало суттєвих змін.

Крім того, надаючи таку консультацію клієнту (із питань практичного застосування норм законодавства) адвокат розумів, що саме він практично буде застосовувати в подальшому вказані норми законодавства, так як саме ним здійснюється підготовка скарги і звернення з нею до суду, витрати з чого також включено адвокатом у акті виконаних робіт.

А тому, суд не вважає, що є обґрунтованою, розумною та необхідною зі сторони адвоката зазначена вище послуга.

Крім того, низка послуг, вказаних у акті, такі як організація, технічне підготування (ксерокопіювання) та проведення роботи/послуг щодо направлення на адреси всіх учасників спору безпосередньо скарги, не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, відповідно не підлягають відшкодуванню як правова допомога. Більше того така процесуальна дія, а саме направлення скарги іншим учасникам справи, визначена ст.170 ГПК України. Відтак, у цій частині заявлених витрат слід відмовити.

Як наслідок, із заявлених стягувачем витрат на правничу допомогу в сумі 5600 грн. ( 800 грн х 7 год) задоволенню підлягають витрати в сумі 2400 грн ( 800 грн х 4 год х 75 % від задоволених судом вимог).

Натомість, беручи до уваги, що адвокат ТОВ "Компанія Ніко-Тайс" Грищенко О.М. тричі брав участь у судових засіданнях, які проводились в режимі відеоконференцзв`язку, по розгляду скарги, суд вважаючи таку вимогу правомірною та такою, що відповідає умовам договору, а тому задовольняє заявлені до стягнення витрати за участь в судових засіданнях в сумі 3375 грн, пропорційно до задоволених вимог (3 х 1500 грн х 75 % від задоволених судом вимог).

"Гонорар успіху" є складовою гонорару адвоката і належить до судових витрат. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати, зокрема, і «гонорар успіху» за критерієм розумності таких витрат, їх співмірності з ціною позову, складністю справи та її значенням для сторони справи

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

Суд, розглянувши вказану вимогу стягувача зазначає, що заявлена сума -1900 грн є складовою частиною гонорару адвоката, тож належить до судових витрат, але підлягає компенсації пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 1425 грн.

Також в сумі 600 грн, підлягають стягненню із органу ДВС судові витрати на правову допомогу за ознайомлення адвокатом із запереченням/відзивом Заліщицького ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) на скаргу вих.№09-2/04 від 09.04.2022, здійснення аналізу та дослідження переданих матеріалів (документів), котрі було подано до відповідного заперечення/відзиву (1 год х 800 грн х 75 % від задоволених судом вимог).

Статтею 344 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Відтак, зважаючи на характер спору, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг, час, витрачений ним на виконання робіт, а також враховуючи часткове задоволення скарги, суд вважає за доцільне заяву №30-1/05 від 30.05.2022 Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" про покладення на Заліщицький відділ ДВС у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково, а саме у розмірі 7 800 грн.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву задовольнити частково.

2. Стягнути із Заліщицького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (вул. Гонти, 5, м. Заліщики, Тернопільська область, 48600, ідент. код 34852894) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС" (юридична адреса: просп. Академіка Глушкова, буд.40, оф.315, м. Київ, 03187, ідент. код 38039872) - 7800 (сім тисяч вісімсот) грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті заяви відмовити.

4. Копію додаткової ухвали направити учасникам справи рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення:

- ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" (вул Академіка Заболотного, 38, оф. 23, м. Київ, 03187), -

- ПАП "Устечко" (с.Устечко Заліщицького району Тернопільської області,48634),

- ОСОБА_1 , село Устечко, Заліщицький район, Тернопільська область, 48634;

- Заліщицькому РВДВС Південно-Західного МРУ Міністерства юстиції (вул. Гонти, 5, м. Заліщики, Тернопільська область, 48600).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Повний текст додаткової ухвали складено 27.06.2022.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному б-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко