ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022м. ДніпроСправа № 904/279/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєва Е.М. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Руслана Слободянюка, буд. 93, ідентифікаційний код 33428816) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" (49069, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 107-Г, кімната 209, ідентифікаційний код 33718667) про стягнення 7 150,00 грн. попередньої оплати, 3 575,00 грн. 25% штрафу, 743,00 грн. пені, 422,00 грн. 28% річних

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою №б/н від 21.01.2022 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" заборгованості на загальну суму 11 890,00 грн., з яких:

- 7 150,00 грн. попередня оплата;

- 3 575,00 грн. 25% штраф;

- 743,00 грн. пеня за період з 01.12.2021 по 21.01.2022;

- 422,00 грн. 28% річних за період з 08.11.2021 по 21.01.2022.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати по сплату судового збору у сумі 2 481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки №2510/21 від 25.10.2021 в частині своєчасної та повної поставки товару за який позивачем сплачено 50% передоплати у сумі 7 150,00 грн. за платіжним дорученням №12478 від 08.11.2021.

Ухвалою суду від 31.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/279/22, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

До суду 08.02.2022 надійшов відзив відповідача яким просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що відповідач договір поставки №2510/21 від 25.10.2021 з позивачем не укладав, а отже жодних зобов`язань, про порушення яких вказує позивач у позовній заяві, на себе не брав. Позивач сплатив платіжним дорученням №12478 від 08.11.2021 авансовий платіж в сумі 7 150,00 грн., що складає 50% вартості товару, який відповідач зобов`язався поставити позивачеві. Разом із цим такі зобов`язання виникли не на підставі договору, на який послався позивач у позовній заяві, а на підставі спрощеної домовленості про купівлю-продаж на підставі рахунку №9295 від 26.10.2021, виставленого відповідачем (зроблено пропозицію на поставку товару) та акцептованого позивачем шляхом сплати 50% суми вартості товару, зазначеного у рахунку.

Також відповідач, на підставі ч. 11 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, заявляє про те, що додані позивачем до справи документи: копія договору поставки №2510/21 від 25.10.2021 та копія специфікації до договору поставки №2510/21 від 25.10.2021 викликають сумніви з приводу їх достовірності.

Крім того, відповідач стверджує, що отримавши від відповідача повідомлення про готовність товару до відвантаження, позивач не здійснив доплату решти 50% вартості товару, який ним було замовлено, а отже відповідач зупинив передачу товару позивачеві, оскільки зобов`язання із поставки (передачі) товару та оплати його товару є зустрічними. Відповідач, отримавши від позивача 05.01.2022 лист №1318 від 23.12.2021. 25.01.2022 надав позивачеві відповідь, якою відхилив претензії позивача та вимагав від позивача виконати своє зобов`язання щодо повної оплати товару, передбаченого до поставки рахунком на оплату №9295 від 26.10.2021.

До суду 10.02.2022 надійшла відповідь позивача на відзив в якій зазначає, що лише після отримання копії позову, відповідач направив позивачеві лист від 25.01.2022, в якому заперечував факт укладення договору поставки та наполягав на укладенні іншого договору поставки в спрощений спосіб. Така позиція відповідача не спростовує факт укладення договору поставки № 2510/21 та специфікацію до нього від 25.10.2022, та не спростовує доводи позовної заяви, оскільки позивач в позові зазначав, що відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Ні договором поставки №2510/21 та специфікацію до нього від 25.10.2022, ні будь яким іншим договором, на який посилається відповідач в відзиві на позов, ні актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Отже товар мав бути поставлений позивачу, а вже потім оплачений після його передачі позивачу. Відповідач відмовляється передавати товар позивачеві, про що зазначає в відзиві на позов, отже в позивача виникло право стягнути суму попередньої оплати, на умовах викладених в позовні заяві.

До суду 22.02.2022 надійшли заперечення відповідача в яких зазначає, що сплата позивачем 50% вартості товару, цією дією позивач прийняв пропозицію на поставку товару, зазначену у наданому позивачеві рахунку на сплату. Строк здійсненню попередньої оплати в повному обсязі в рахунку на сплату відповідачем не було зазначено, а отже до такого строку мають бути застосовані положення статті 530 Цивільного кодексу України. Оскільки позивач не виконує свій обов`язок із попередньої оплати товару за рахунком на оплату, виставленим відповідачем, то відповідач на законний підставах зупинив виконання свого обов`язку із передачі позивачеві товару. В свою чергу в рахунку на оплату товару №9295 від 26.10.2021 не зазначалось жодної інформації про строк поставки товару, а отже твердження позивача про порушення відповідачем строку поставки товару є необґрунтованими. В жодній своїй заяві по суті будь-яких інших строків поставки товару, ніж ті на які посилається позивач у договорі, укладання якого нічим не підтверджено, не зазначено. Таким чином, відповідач стверджує, що й на сьогоднішній день жодних підстав вважати наявними порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань із поставки товару немає, адже строк поставки товару не наступив.

Відповідно до частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коприг" (далі - відповідач, постачальник) 25.10.2021 укладено договір поставки №2510/21 (далі - договір) відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити у власність покупця - продукцію, в асортименті, кількості, у терміни, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в договорі і специфікаціях/рахунках, що є невід`ємними частинами договору.

Відповідно до п.1.2 договору покупець зобов`язався прийняти продукцію, що поставляється у його власність і оплатити її вартість відповідно до умов договору.

Постачання продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, з якісними характеристиками та за цінами, погодженими сторонами в договорі і специфікаціях/рахунках, що є невід`ємними частинами договору (п.3.1 договору).

Умови постачання продукції визначаються за домовленістю сторін та відповідно до положень, затверджених "ІНКОТЕРМС-2020" та вказуються у Специфікаціях, що є невід`ємними частинами договору (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору разом з продукцією постачальник зобов`язаний надати покупцеві наступні оригінали документів: - рахунок-фактуру, видаткову накладну, відповідні товаросупроводжувальні накладні, сертифікат якості та/або відповідності. та паспорт на продукцію.

Датою поставки вважається безпосередньо дата отримання продукції покупцем (п.3.5 договору).

Згідно з п.3.6 договору зобов`язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження покупця у погодженому пункті призначення поставки, та підписання представником покупця відповідних товаросупроводжувальних документів, наданих постачальником.

Відповідно до розділу 4 ціна і порядок розрахунків договору ціни на продукцію, що поставляється постачальником, встановлюються сторонами у специфікаціях/рахунках до договору (п.4.1 договору). Загальна вартість продукції, що поставляється, складається із сум вартості всіх специфікацій/рахунків до договору (п.4.2 договору). Розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником за договором здійснюються покупцем у національній валюті України шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок постачальника наступним чином - 50% передплати, остаточний розрахунок здійснюється на протязі 30 (тридцяти) календарних днів віддати поставки продукції (п.4.3 договору).

У випадку невиконання або неналежного виконання будь-якою зі сторін прийнятих на себе за договором зобов`язань, вона несе відповідальність перед іншою стороною відповідно до вимог діючого законодавства України (п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2 договору у випадку не передачі або несвоєчасної передачі постачальником товару у строки, зазначені в договорі та специфікаціях до договору, постачальник сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого (недопоставленого) товару.

Згідно з п.5.3 договору у випадку прострочення передачі товару більш, ніж на 5 календарних днів, покупець має право відмовитись від приймання товару та розірвати договір, повідомивши про це постачальника в письмовій формі. В даному випадку постачальник зобов`язаний повернути покупцю отриманий авансовий платіж (якщо така подія мала місце) впродовж 3 (трьох) банківських днів з моменту отримання повідомлення про розірвання договору, та в ці ж самі строки сплатити покупцю штраф згідно п.5.2 договору та процент за використання чужих грошових коштів від суми авансу з моменту його отримання та до дати повернення покупцю в розмірі 28% річних.

Відповідно до п.5.4 договору у випадку відмови постачальника від виконання своїх зобов`язань щодо продажу (передачі) товару, він повинен повернути суму авансового платежу покупцю на його поточний рахунок впродовж 1 (одного) банківського дня, а також сплатити покупцю процент за використання чужих грошових коштів від суми авансу (якщо така подія мала місце) з моменту його отримання та до дати повернення покупцю в розмірі 28% річних.

У випадку недотримання строків повернення суми авансового платежу, встановлених в п.п. 5.3, 5.4 договору, постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання.

Договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами і діє по 31.12.2021 включно. У випадку, якщо жодна із сторін письмово не заявить про всій намір розірвати або змінити договір за 10 днів до його закінчення, договір вважається пролонгованим на 1 рік (п.7.1 договору).

У Специфікації від 25.10.2021 сторони погодили, що на виконання умов договору поставки, постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти продукцію:

- механічне ущільнення до насосу Jabsco HP60 у кількості 1 од. на суму, з ПДВ - 14 300,00 грн.;

- термін поставки - 21 календарний день;

- розрахунки за продукцію, що поставляється по специфікації, здійснюється покупцем наступним чином: 50% передоплата за цінами та в терміни згідно виставленого рахунку постачальника, остаточний розрахунок на протязі 30 (тридцяти) календарних днів від дати поставки продукції.

На підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату №9295 від 26.10.2021 на суму 14 300,00 грн. позивачем платіжним дорученням №12478 від 08.11.2021 сплачена попередня оплата у сумі 7 150,00 грн.

Внаслідок непоставки відповідачем продукції позивач 31.12.2021 надіслав відповідачу лист №1318 від 23.12.2021 про розірвання договору поставки №2510/21 від 25.10.2021 та перерахування впродовж 3 (трьох) банківських днів попередню оплату сумі 7 150,00 грн. Зазначене підтверджується фіскальним чеком від 31.12.2021, описом вкладення до цінного листа № 380 та накладною з штихкодовим ідентифікатором №380.

Відповідач лист отримав 05.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та відомостями зазначені на сайті Укрпошти про отримання листа з штихкодовим ідентифікатором № 380.

Таким чином, позивач стверджує, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, чим істотно порушив умови договору, що є причиною виникнення спору, та просить стягнути з відповідача 7 150,00 грн. попередньої оплата, 3 575,00 грн. 25% штрафу, 743,00 грн. пені за період з 01.12.2021 по 21.01.2022 та 422,00 грн. 28% річних за період з 08.11.2021 по 21.01.2022.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору, факти поставки продукції та оплати, строки дії договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту умов договору (п.7.1 договору), договір вступає в силу з моменту його підписання обома сторонами. З матеріалів справи вбачається, що договір та специфікація підписані сторонами, позивачем залучені належним чином засвідчені копії спірного договору та специфікації.

На виконання умов договору позивачем здійснення 50% передоплата у сумі 7 150,00 грн., проте відповідач зобов`язання щодо поставки продукції (термін поставки - 21 календарний день) не виконав.

Частинами 1 та 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У цьому випадку порушення умов договору щодо своєчасної поставки продукції є істотним порушенням, за яким позивач позбавлений можливості отримати відповідний прибуток, на який він розраховував під час укладання договору.

Відповідно до частини 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Станом на час розгляду справи доказів повернення суми попередньої оплати у повному обсязі від представників сторін не надійшло.

Відтак, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідач 7 150,00 грн. попередньої оплати підлягають задоволенню.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Позивач нарахував 25% штраф (п.5.2 договору) у сумі 3 575,00 грн., пеню (п.5.5 договору) за період з 01.12.2021 по 21.01.2022 у сумі 743,00 грн. та 28% річних за використання чужих грошових коштів (п.5.4 договору) за період з 08.11.2021 по 21.01.2022 у сумі 422,00 грн.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає його правильним, суд вбачає підстави для задоволення вимоги та стягнення з відповідача 3 575,00 грн. 25% штрафу, 743,00 грн. пені та 422,00 грн. 28% річних.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за результатами аналізу всіх наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що докази на підтвердження правомірності позовних вимог є більш вірогідними, ніж докази надані на їх спростування.

Враховуючи викладені обставини та надаючи оцінку наявним у справі доказам господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2 481,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Статтею 126 цього ж кодексу передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, як вбачається з умов договору про надання правової допомоги №б/н від 20.01.2022 відповідно до розділу договору Предмет договору надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (далі - клієнт) правової допомоги, консультацій і роз`яснень з правових питань, направлення адвокатських запитів та підготовка позовної заяви про стягнення коштів. Виконання договору з сторони Адвокатського об`єднання "Кіровоградська обласна колегія адвокатів" (далі - колегія) доручено адвокату Кулібабі Михайлу Івановичу (далі - адвокат), який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №260/Н від 05.02.2007.

Відповідно до розділу договору Гонорар - винагорода адвоката за здіснення захисту, представника інтересів клієнта та надання йому інших видів правової допомоги на умовах і в порядку, що визначені договором. Гонорар складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та можуть бути змінені в додатках до договору. Розмір гонорару не залежить від досягнення чи недосягнення адвокатом позитивного результату, якого бажає клієнт. Сума гонорару подвоюється у разі надання адвокатом послуг клієнту у неробочий час, вихідні та святкові дні. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Консультування клієнта щодо порядку подання позовної заяви та необхідного переліку документів щодо підготовки позовної заяви, підготовка позовної заяви та подання позовної заяви до суду - 4 000,00 грн. Кошти оплачуються клієнтом після підписання акту наданих послуг протягом 10 банківських днів з дня винесення судом рішення у справі.

Разом з тим, суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц, де зазначено наступне.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Однак, позивач не надав суду Акт приймання-передачі наданих послуг на суму 4 000,00 грн., а тому суд позбавлений можливості здійснити перевірку та аналіз наданих адвокатом послуг для вирішення питання обґрунтованості виникнення заявленої суми до стягнення.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу з відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" про стягнення 7 150,00 грн. попередньої оплати, 3 575,00 грн. 25% штрафу, 743,00 грн. пені, 422,00 грн. 28% річних задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коприг" (49069, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 107-Г, кімната 209, ідентифікаційний код 33718667) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (25014, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Руслана Слободянюка, буд. 93, ідентифікаційний код 33428816) 7 150,00 грн. попередньої оплати, 3 575,00 грн. 25% штрафу, 743,00 грн. пені, 422,00 грн. 28% річних та судовий збір у розмірі 2 481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення, шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Е.М. Бондарєв