УХВАЛА

м. Київ

29.06.2022Справа № 910/5139/22

Господарський суд міста Києва у складі Пукшин Л.Г., розглянувши

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел»

про забезпечення позову у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел» (03058, м. Київ, вул. Слов`янська, 28/84)

до Акціонерного товариства «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 22)

про визнання недійсним, вчинений відповідачем правочин, у формі повідомлення

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

27.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел» до Акціонерного товариства «Укрпошта» про визнання недійсним вчинений відповідачем правочин у формі Повідомлення №101.004.002.002.-2241-22 від 24.05.2022 про розірвання Договору №270521-05/127ПсЕ від 27.05.2021, укладеного між Акціонерним товариством «Укрпошта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел» в односторонньому порядку з 01 липня 2022 року.

Одночасно з позовом було подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони Акціонерному товариству «РВС Банк» здійснювати платежі Акціонерному товариству «Укрпошта» за Гарантією виконання зобов`язань №3644-21Г від 27.05.2021, наданою в забезпечення виконання договору №/ПсЕ від 27.05.2021, укладеного між Акціонерним товариством «Укрпошта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел».

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні, з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому, згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що предметом заявленого позову є вимога про визнання недійсним вчинений відповідачем правочин у формі Повідомлення №101.004.002.002.-2241-22 від 24.05.2022 про розірвання Договору №270521-05/127ПсЕ від 27.05.2021, укладеного між Акціонерним товариством «Укрпошта» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел», в односторонньому порядку з 01 липня 2022 року.

В поданій заяві про забезпечення позову заявник зазначає, що у разі перерахунку за банківською гарантією Банком-Гарантом коштів у розмірі 524 992,95 грн на користь АТ «Укрпошта» до прийняття судом рішення за позовною заявою ТОВ «Сіел», останнє призведе до неефективного захисту та поновлення порушених прав ТОВ «Сіел», за захистом яких він звернувся до суду, адже заявник, справа якого ще не буде вирішена судом, вже буде нести негативні майнові наслідки за неправомірний правочин АТ «Укрпошта» та її недобросовісну поведінку в процесі виконання договору №270521-05/127ПсЕ від 27.05.2021.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінивши наведені заявником доводи, дослідивши докази, суд дійшов висновку, що заявником належним чином не обґрунтовано наявності правових підстав, не наведено обставин із якими діюче законодавство пов`язує доцільність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони органам державної влади, органам місцевого самоврядування, фізичним та юридичним особам вчиняти будь-яких дій щодо державної реєстрації, зміни цільового призначення, відчуження (вилучення) та передачі в користування іншим особам земельної ділянки.

Крім того, саме лише посилання на можливість вчинення дій, направлених на стягнення коштів за банківською гарантією не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіел» належним чином не обґрунтовано співвідношення та зв`язку між заявленими заходами забезпечення позову та предметом позовної вимоги, а саме заборони Акціонерному товариству «РВС Банк» здійснювати платежі АТ «Укрпошта» за Гарантією виконання зобов`язань №3644-21Г від 27.05.2021 та визнання недійсним вчинений АТ «Укрпошта» правочин у формі Повідомлення №101.004.002.002.-2241-22 від 24.05.2022 про розірвання Договору №270521-05/127ПсЕ від 27.05.2021.

Зі змісту Гарантії виконання зобов`язань №3644-21Г від 27.05.2021 вбачається, що АТ «РВС Банк» зобов`язалось безвідклично та безумовно виплатити на користь АТ «Укрпошта» суму гарантії, зокрема, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за договором, за дії (бездіяльність) принципала, що призвели до неможливості подальшого виконання договору.

Таким чином, виходячи зі змісту заяви про забезпечення позову, суд дійшов висновку про безпідставність останньої, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

При цьому суд зазначає, що під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, обов`язок по доведенню та обґрунтуванню наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіел» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили 29.06.2022 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги у строк визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л. Г. Пукшин