УХВАЛА

22 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/20036/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,

розглянувши матеріали касаційних скарг Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі

за позовом Дніпровської міської ради

до: 1) Міністерства юстиції України,

2) державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського Максима Володимировича,

за участю третьої особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ",

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду міста Києва із позовом до Міністерства юстиції України, державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського М. В. про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

На обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі № 38/590-07 визнано за ТОВ "РУШ" право спільної власності на 59 % частини нежилого приміщення за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда (проспект Богдана Хмельницького), буд. 113, прим. 106, яке належить територіальній громаді міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради. На підставі вказаного рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковським М. В. було внесено запис про право власності ТОВ "РУШ" на зазначене нерухоме майно за № 29087905, із зазначенням розміру частки 1/1. Позивач вважає свої права порушеними, оскільки вказане нежиле приміщення на праві спільної часткової власності належить Дніпровській міській раді у розмірі 41 % та ТОВ "РУШ" у розмірі 59 %, проте державним реєстратором здійснено реєстрацію права власності в цілому на об`єкт нерухомості за ТОВ "РУШ". Позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. від 12.07.2013 № 3893748 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв.м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20036/20 (суддя Демидов В. О.) у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що позивачем не надано суду доказів, на підставі яких правовстановлюючих документів він є власником 41 % спірного нерухомого майна, тобто позивачем належним чином не підтверджено право власності на вказане нежитлове приміщення, а також не доведено порушення його прав та законних інтересів. Суд також наголосив, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки відповідне рішення вичерпує свою дію із внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

20.05.2021 через загальний відділ діловодства місцевого господарського суду від ТОВ "РУШ" надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме підтвердження судових витрат з розгляду справи.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/20036/20 (суддя Демидов В. О.) заяву третьої особи ТОВ "РУШ" про ухвалення додаткового судового рішення у справі № 910/20036/20 задоволено; стягнуто з Дніпровської міської ради на користь ТОВ "РУШ" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 21 500,00 грн.

Задовольняючи вимоги ТОВ "РУШ" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходив з того, що третьою особою доведено факт надання послуг правничої допомоги детального опису робіт на суму 21 500,00 грн, які є документально підтвердженими, співмірними із складністю справи та наданими послугами, а також часом, витраченим на надання таких послуг та відповідно їх обсягом.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 (Коробенко Г. П. - головуючий, судді Кравчук Г. А., Козир Т. П.) рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20036/20 скасовано; прийнято нове рішення, яким позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. від 12.07.2013 № 3893748 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв. м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; стягнуто з Міністерства юстиції України на користь Дніпровської міської ради 1 051,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1 576,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги; стягнуто з державного реєстратора Департаменту державної реєстрації та нотаріату Міністерства юстиції України Клюковського М. В. на користь Дніпровської міської ради 1 051 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви, 1 576,50 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги; додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 у справі № 910/20036/20 скасовано; відмовлено у задоволенні заяви третьої особи ТОВ "РУШ" про відшкодування витрат на правничу допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції по суті спору мотивована тим, що відповідно до положень статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у редакції, чинній на час прийняття спірного рішення, записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Поряд із цим, колегією суддів враховано, що згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем обрано ефективний спосіб захисту у вигляді визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України Клюковського М. В. від 12.07.2013 № 3893748 про державну реєстрацію прав (з відкриттям розділу) на нежитлове приміщення, яке розташовано в м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв. м. за ТОВ "РУШ", реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

Апеляційний господарський суд зазначив, що спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна.

Апеляційний господарський суд наголосив, що на підставі спірного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень внесено запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "РУШ" на спірне нерухоме майно за № 29087905 із зазначенням розміру частки 1/1, що не узгоджується зі змістом рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.12.2007 у справі №38/590-07, на підставі якого державним реєстратором було прийняте відповідне рішення, та порушує права територіальної громади міста Дніпро в особі Дніпровської міської ради, як власника спільної власності, якому належить 41 % частини нежилого приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв. м., а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

При цьому, суд звернув увагу, що оскільки державна реєстрація речових прав на нерухоме майно є юридичним фактом, який полягає в офіційному визнанні та підтвердженні державою набутого особою речового права на нерухомість та є елементом в юридичному складі (сукупності юридичних фактів), який призводить до виникнення речових прав, скасування рішення державного реєстратора одночасно припиняє речові права ТОВ "РУШ" на 41 % частини нежилого приміщення, яке розташоване в м. Дніпро, вул. Героїв Сталінграду, буд. 113, прим. 106, загальною площею 264,4 кв. м. - речового права, яке перейшло до ТОВ "РУШ" після внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про право власності ТОВ "РУШ" на вказане нерухоме майно за №29087905 із зазначенням розміру частки 1/1.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про задоволення позову у цій справі.

Стосовно заяв про застосування строку позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначив, що право особи на власність підлягає захисту протягом усього часу наявності у особи титулу власника, а тому, положення про позовну давність до заявлених позовних вимог у даній справі не застосовуються.

Заява ТОВ "РУШ" про понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в місцевому господарському суді не підлягає задоволенню з огляду на задоволення позовних вимог. При цьому, суд апеляційної інстанції зазначив, що доводи третьої особи, які стосуються обґрунтованості та доведеності розміру витрат на професійну допомогу, правомірності їх нарахування, не досліджувались.

Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20036/20, Міністерство юстиції України звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 залишити без змін.

За змістом касаційної скарги її подано на підставі положень пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Одним із доводів касаційної скарги, скаржник зазначає, що Міністерство юстиції України повністю підтримує позицію Господарського суду міста Києва викладену у рішенні від 13.05.2021, де суд зазначає про необхідність застосувати до спірних правовідносин висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.09.2018 у справі № 915/127/18, з яких вбачається, що позовна вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення не призведе до поновлення порушених прав позивача, оскільки відповідне рішення вичерпує свою дію із внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності (частина 2 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Якщо судом буде встановлено, що суб`єкт державної реєстрації прав правомірно прийняв рішення про державну реєстрацію права (зокрема, для державної реєстрації подані всі необхідні документи, які вимагаються відповідно до закону, та відсутні встановлені законом підстави для відмови в державній реєстрації права), то це не є перешкодою для задоволення позову про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, якщо наявність такого запису порушує право або інтерес позивача. Тому за позовом про скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності відповідачем є не суб`єкт держаної реєстрації прав, а особа, щодо права якої здійснено такий запис.

Не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20036/20, ТОВ "РУШ" також звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить постанову скасувати, а рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2021 залишити без змін.

За змістом касаційної скарги її подано на підставі положень пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України.

Скаржник наголошує, що судом апеляційної інстанції застосовано положення статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, а саме висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц.

ТОВ "РУШ" звертає увагу, що обставини цієї справи свідчать про те, що позивачем у позовній заяві від 15.12.2020 заявлено вимогу про скасування рішення про державну реєстрацію прав без заявлення вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, тому вимога позивача про скасування спірного рішення про реєстрацію права власності на це майно не є необхідною для ефективного відновлення його права, більш того, це право позивача виходячи з обставин наведених у цій касаційній скарзі є непідтвердженим та не зареєстрованим відповідно до законодавства. Тобто, обраний судом апеляційної інстанції спосіб захисту у оскаржуваному рішенні прав позивача є не ефективним, без наявних прав у позивача для їх захисту судом та таким, що суперечить висновку, викладеному Великою Палатою Верховного Суду. Внаслідок ухвалення апеляційною інстанцією оскаржуваного рішення виникла прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на нерухоме майно ТОВ "РУШ".

Також, скаржник звертає увагу, на те, що суд апеляційної інстанції в обґрунтування своєї позиції у оскаржуваному рішенні щодо задоволення вимог позивача, не звернув увагу на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 28.10.2020 у справі № 910/10963/19, від 25.05.2021 у справі №909/319/20.

Заявник касаційної скарги також зазначає, що судом апеляційної інстанції не наведено жодного порушення відповідачами положень статей 2, З, 10, 11, 15, 19, 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у редакції, що діяла станом на 12.07.2013 при державній реєстрації у Державному реєстрі прав, за ТОВ "РУШ" права власності на нежитлове приміщення, тобто підстав протиправності спірного рішення. Із зазначеного випливає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та оскаржуване рішення не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.05.2022 прийнято до свого провадження касаційні скарги ТОВ "РУШ" та Міністерства юстиції України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20036/20 та призначено касаційні скарги до розгляду на 28.06.2022.

Під час підготовки справи до касаційного розгляду колегією суддів установлено, що ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.12.2021 передано справу № 914/2350/18 (914/608/20) на розгляд Великої Палати Верховного Суду з огляду на необхідність відступу від висновку викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.10.2021 у справі № 545/1883/20. Мотивуючи зазначену ухвалу, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зауважив, що скаржник посилається на застосування судом першої інстанції лише абзацу 2 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та неврахування судом вимог абзаців 3 та 4 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", відповідно до яких ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, а також скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності прав).

Натомість у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.10.2021 у справі № 545/1883/20 зазначено, що на момент ухвалення судами першої та апеляційної інстанцій рішень у цій справі скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства "Реєстр нерухомого майна та бізнесу" Онищенка Р. М. про державну реєстрацію права власності за Акціонерним товариством "Альфа-Банк" було правомірним та ефективним способом захисту права, з урахуванням змін, внесених до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", і саме такий спосіб захисту прав позивача є дієвим та належним, його застосування призведе до відновлення порушеного права позивача.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 02.02.2022 справу № 914/2350/18 (914/608/20) прийняла до розгляду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у справі № 914/2350/18(914/608/20) стосуватимуться застосування положень абзацу 3 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та визначення обставин за яких з метою ефективного захисту порушених прав необхідно при ухваленні судових рішень про скасування рішення державного реєстратора необхідно одночасно визнавати, змінювати чи припиняти цим рішенням речові права, обтяження речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). У той же час, зазначеними положеннями законодавства, зокрема, положеннями статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обґрунтовано касаційні скарги Міністерства юстиції України та ТОВ "РУШ" як підставу для скасування оскаржених судових рішень, а тому Суд вважає за необхідне зупинити касаційне провадження у справі № 910/20036/20 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/2350/18 (914/608/20).

Керуючись статтями 228, 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження за касаційними скаргами Міністерства юстиції України та Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20036/20 зупинити до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 914/2350/18(914/608/20) та оприлюднення повного тексту судового рішення ухваленого за результатами такого розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ