ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 920/1060/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від стягувача: не з`явився;

від боржника: Васютін Д.Г.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року (повний текст складено 03.02.2022) про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню

у справі № 920/1060/19 ( суддя Жерьобкіна Є.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго"

про стягнення 9 623 096, 11 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та хід розгляду справи

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 813 940 грн. 92 коп. пені, 304 824 грн. 20 коп. 3% річних,1003 871 грн. 45 коп. інфляційних втрат, 44 048 грн 66 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 задоволено частково; рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 скасовано частково в частині зменшення пені до 813940,92 грн; в цій частині у справі № 920/1060/19 прийнято нове рішення суду, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 1 627 881 грн 84 коп.; в іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №920/1060/19 - залишив без змін.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 44048 грн 67 коп судового збору за розгляд справи у суді першої інстанції та 18313 грн 67 коп. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції пропорційно розміру задоволених вимог.

10.09.2021 Господарський суд Сумської області видав накази у справі № 920/1060/19 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021.

13.09.2021 до Господарського суду Сумської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надійшла заява про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 920/1060/19.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню задоволено.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції зазначив, що обставини, зазначені боржником в заяві про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, є такими, що дають можливість вважати вказані накази такими, що не підлягають виконанню, у розумінні вимог статті 328 ГПК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року у справі №920/1060/19 та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в новій редакції Закону № 1730-VIII законодавцем акцентовано увагу, що учасником процедури врегулювання заборгованості може бути лише підприємство, яке включене до реєстру. А тому, списання заборгованості ТОВ «Сумитеплоенерго» перед НАК «Нафтогаз України» можливе у разі включення боржника до реєстру за кредитором (НАК «Нафтогаз України»), яке є стягувачем у даній справі. Крім того, апелянт зазначає, що наказ у справі № 920/1060/19 не був виданий судом помилково (рішення у даній справі набрало законної сили, рішення суду підлягає примусовому виконанню, рішення суду в частині стягнення заборгованості не скасоване); наказ виданий за наявності відповідної правової підстави та не створює для боржника обов`язків, які не передбачені рішенням суду.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №920/1060/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

В той же час, на час надходження апеляційної скарги, матеріали справи №920/1060/19 на адресу Північного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 відкладено вирішення питання щодо вчинення процесуальних дій, передбачених параграфом 2 глави 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року у справі №920/1060/19 до надходження матеріалів справи на адресу Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.06.2022.

Через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.06.2022 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Явка представників сторін

У судове засідання 21.06.2022 представник стягувача не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи сторони повідомлялись належним чином, а саме шляхом направлення процесуальних документів на електронну пошту сторін, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягами з електронної пошти.

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи.

Колегією суддів під час розгляду даної справи враховано, що на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 (зі змінами від 14.03.2022, від 18.04.2022, від 17.05.2022), Закону України № 2102-IX від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Стаття 27 Конституції України передбачає, що обов`язок держави - захищати життя людини.

Разом з тим, у відповідності до вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, враховуючи, що під час воєнного стану суди не припинили свою діяльність та продовжують здійснювати правосуддя, колегія суддів, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), зважаючи на те, що явка представників учасників справи у судове засідання не визнавалась обов`язковою, дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника стягувача у судовому засіданні 21.06.2022.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 813 940 грн. 92 коп. пені, 304 824 грн. 20 коп. 3% річних,1003 871 грн. 45 коп. інфляційних втрат, 44 048 грн 66 коп. витрат по сплаті судового збору; у задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021 у справі № 920/1060/19 апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 задоволено частково; рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі № 920/1060/19 скасовано частково в частині зменшення пені до 813940,92 грн; в цій частині у справі № 920/1060/19 прийнято нове рішення суду, яким стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" пеню у розмірі 1 627 881 грн 84 коп.; в іншій частині рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 у справі №920/1060/19 - залишив без змін.

10.09.2021 Господарський суд Сумської області видав накази у справі № 920/1060/19 на виконання рішення Господарського суду Сумської області від 14.01.2021 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2021.

13.09.2021 до Господарського суду Сумської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Сумитеплоенерго" надійшла заява про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню у справі № 920/1060/19.

Обґрунтовуючи заяву, заявник вказує, що на підставі ст. 6 Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" та ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" накази від 10.09.2021 у справі № 920/1060/19 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат з ТОВ "Сумитеплоенерго" підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції зазначив, що обставини, зазначені боржником в заяві про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, є такими, що дають можливість вважати вказані накази такими, що не підлягають виконанню, у розумінні вимог статті 328 ГПК України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 3 ГПК України обов`язковість судового рішення є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства.

В силу приписів ст. 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

В загальному розумінні судовий виконавчий документ (наказ) є офіційним розпорядженням, що видається судом (суддею) і зобов`язує певного суб`єкта на вчинення юридично значимих дій.

Згідно з ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові № 910/9026/13 від 12 жовтня 2018 року, в межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. При цьому, перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків не здійснюється.

Так, 03.11.2016 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" (далі - Закон №1730-VІІІ), метою якого є поліпшення фінансового становища теплопостачальних підприємств життєзабезпечення, запобігання їхнього банкрутства, забезпечення фінансової стабільності та уникнення кризових ситуацій під час проходження опалювального періоду.

29.08.2021 набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" (далі - Закон №1639-ІХ), відповідно до положень якого неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані на заборгованість за договорами купівлі-продажу газу та договорами на транспортування, у тому числі підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, що обліковуються учасниками процедури погашення заборгованості та не сплачені станом на розрахункову дату, підлягають списанню: з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 31.12.2020 або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону.

Таким чином, держава, визнаючи неможливість підприємств паливно-енергетичного комплексу забезпечити свої розрахунки, із прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" вчиняє дії, спрямовані на врегулювання такої заборгованості, зокрема, шляхом списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість з оплати природного газу та послуги з його транспортування.

Крім того, вказаним Законом України №1639-ІХ внесено зміни до Закону України №1730-VIII, відповідно до ст. 1 якого заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду), зокрема, є кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31.12.2019 включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування.

Згідно зі ст. 2 Закону України №1730-VIII його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України №1730-VIII для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру.

Статті 4, 5, 6 Закону України №1730-VIII регулюють проведення взаєморозрахунків та реструктуризацію заборгованості.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії (далі - реєстр), а також користування його даними.

Так, відповідно до п. 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема, зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016; обсяг не відшкодованої станом на 1 червня 2021 р. заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах.

Підпунктом є) пункту 6 частини 2 Розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України №1639-ІХ частину 1 статті 7 Закону України №1730-VIII, який визначає порядок списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, викладено в новій редакції, відповідно до якої на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються.

Нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб:

- підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону;

- підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Отже, зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, серед іншого, слідує, що:

- заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021;

- нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021.

Таким чином, списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису ч. 1 ст. 7 Закону № 1730-VIII, не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання ним чинності та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім.

Списання у порядку ч. 1 ст.7 Закону № 1730-VIII не вимагає реалізації процедури взаєморозрахунків або реструктуризації, передбачених ст. 5 цього закону, а отже, по суті є окремим економічним заходом, спрямованим на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії.

Як зауважив суд першої інстанції, предметом розгляду справи №920/1060/19 були вимоги НАК "Нафтогаз України" про стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що заявлені до стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат було нараховано на заборгованість за поставлений природний газ, за яку боржник розрахувався у повному обсязі до 01.06.2021.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що запровадження в дію частини 1 статті 7 Закону України №1730-VІІІ (з врахуванням змін, внесених Законом України №1639-ІХ) по суті скасовує ознаки протиправності в діях боржника в частині прострочення оплати за поставлену електричну енергію, скасовує дію підстав для проведення відповідних нарахувань та встановлює імперативний припис про списання вже нарахованих санкцій. Списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість, в силу прямого припису частини 1 статті 7 Закону України №1730-VІІІ (з врахуванням змін, внесених Законом України №1639-ІХ) не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання чинності цим Законом та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником газу чи підтвердження останнім.

А тому, є помилковим посилання апелянта на те, що у даному випадку боржником належними та допустимими доказами в розумінні ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» повинна бути доведена обставина списання між сторонами заборгованості із нарахованих штрафних санкцій.

Також, є безпідставними твердження апелянта на те, що Закон України №1730-VІІІ не наділяє суд процесуальною можливістю визнавати недійсними видані виконавчі документи у зв`язку з прийняттям вказаного Закону, оскільки в останньому відсутня вказівка на вчинення такої дії, як і відсутня вказівка про припинення існуючого між сторонами зобов`язання.

Так, зі змісту вищенаведеної ч. 2 ст. 328 ГПК України вбачається, що перелік підстав для визнання судом виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, не є вичерпним.

При цьому, підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання та інше) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема, видача виконавчого документа за рішенням, яке не набрало законної сили; якщо виконавчий документ виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого документа; помилкової видачі виконавчого документа, якщо вже після його видачі у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого документа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого документа до виконання вже після закінчення строку на його пред`явлення до виконання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.01.2018 у справі № 755/15479/15-ц, від 11.07.2019 у справі №910/8665/17.

А тому, прийняття Закону України №1730-VІІІ (з врахуванням змін, внесених Законом України №1639-ІХ), яким фактично припинено обов`язок боржника зі сплати 3 % річних, інфляційних втрат та пені шляхом їх списання, підпадає під правове регулювання ст. 328 ГПК України та є підставою для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Вказане вище також підтверджується правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 28.02.2018 у справі № 911/3914/14, від 13.04.2018 у справі № 914/2801/16 у схожих правовідносинах.

Доводи апелянта про те, що списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість, можливе лише у разі включення боржника - ТОВ "Сумитеплоенерго" до Реєстру за кредитором - НАК "Нафтогаз України", який є стягувачем у даній справі, колегія суддів відхиляє, оскільки аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що ч. 1 ст. 7 Закону України №1730-VIII є нормою прямої дії та застосування її приписів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником основної частини боргу за спожитий природний газ до 01.06.2021.

Отже, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства споживача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Вказане вище узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.06.2022 у справі № 905/847/21.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що суму основної частини боргу боржником погашено до 01.06.2021, за відсутності обов`язку у боржника перед стягувачем про сплату 3 % річних, інфляційних втрат та пені, у зв`язку з його припиненням, накази Господарського суду Сумської області від 10.09.2021 у справі №920/1060/19 щодо стягнення з ТОВ "Сумитеплоенерго" на користь АТ "НАК "Нафтогаз України" 304 824 грн 20 коп. 3% річних, 1 003 871 грн 45 коп. інфляційних втрат та 1 627 881 грн 84 коп. пені правомірно визнано судом першої інстанції такими, що не підлягаю виконанню.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року у справі № 920/1060/19 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав її скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року у справі № 920/1060/19 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Сумської області від 01.02.2022 року у справі № 920/1060/19 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи у справі № 920/1060/19 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 29.06.2022

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко