ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/126/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Грека Б.М.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представника Кам`янської міської ради Московської О.Г. (в режимі відеоконференції),

розглянувши апеляційну скаргу Кам`янської міської ради

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 16.08.2021 (повне рішення складено 03.09.2021, суддя Яковенко А.В.)

у справі № 910/126/20

за заявою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича, Кам`янської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ інвест девелопмент груп" (код 38513827)

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 у справі № 910/126/20 визнано кредитором у справі № 910/126/20 по відношенню до боржника:

- приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича з грошовими вимогами на суму 59 585,41 грн - вимоги четвертої черги;

- Кам`янську міську раду Дніпропетровської області з грошовими вимогами на суму 4116257,84 грн, з яких 56767,00 грн - вимоги першої черги, 4059490,84 грн - вимоги четвертої черги;

- Прокуратуру Дніпропетровської області з грошовими вимогами на суму 102330,67 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 98126,67 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" з грошовими вимогами на суму 24004204,00 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 24000000,00 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" з грошовими вимогами на суму 8804204,00 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 8800000,00 грн - вимоги четвертої черги;

- Головне управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами на суму 10672,25 грн, з яких 4204, 00 грн - вимоги першої черги, 5773,02 грн - вимоги другої черги, 695,23 грн - вимоги шостої черги.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Кам`янська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп", судові витрати покласти на сторін по справі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахувавши пропуск строку для заявлення кредиторських вимог безпідставно розглянув заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" у попередньому засіданні без дослідження доказів виникнення таких вимог.

Так, за твердженням скаржника, визнаючи грошові вимоги ТОВ "Сіті транспорт груп", суд першої інстанції не звернув уваги на існування спору про право між сторонами, оскільки в межах справи про банкрутство розглядається позов Кам`янської міської ради про визнання недійсним договору комісії від 16.03.2016 № 1124, на підставі якого були заявлені грошові вимоги до боржника.

Суд першої інстанції не дослідив питання пов`язаності боржника та кредитора, що має вплив на оцінку дійсності укладеного між ними договору.

При цьому, скаржник вважає, що грошові вимоги не підтверджені належними первинними документами, оскільки акт прийому-передачі транспортних засобів не є повноцінним документом, який би це підтверджував, враховуючи відсутність відображення вказаної господарської операції у балансі боржника.

Заперечуючи грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод", скаржник зазначив про не дослідження судом першої інстанції питання про пропуск позовної давності за грошовими вимогами кредитора, позаяк договір купівлі-продажу від 31.07.2013 в частині оплати повинен був би виконаний боржником до 31.01.2014. На переконання скаржника, кредитор дізнався про своє порушене право в частині невиконання зобов`язання боржником ще в січні 2014 року, підписавши акт звірки взаємних розрахунків, а відтак пропустив строк позовної давності за своїми вимогами до боржника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/126/20 за апеляційною скаргою Кам`янської міської ради Дніпропетровської області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021, розгляд справи призначено на 30.11.2021.

ТОВ "Сіті транспорт груп" подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, залишити ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 у даній справі без змін. Так, за доводами кредитора, суд першої інстанції не визнавав грошові вимоги товариства такими, що мають право вирішального голосу на зборах кредиторів. Порушення судом вимог ч. 6 ст. 45 КУзПБ не є підставою для скасування оскарженої ухвали, оскільки не призвело до прийняття неправильного рішення та не порушує права скаржника. Наявність спору щодо недійсності правочину, на якому ґрунтуються грошові вимоги кредитора, не є підставою для відхилення таких грошових вимог. Факт перебування сторін правочину під спільним контролем не доведено, а укладання пов`язаними особами правочинів не заборонено законом. Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами не поширюється на разову операцію передачі транспортних засобів на комісію. Акт приймання-передачі автобусів є належним доказом, оскільки містить всі необхідні реквізити та інформацію, що підтверджує відповідні обставини. Вимога про повернення майна була вручена боржнику, що підтверджується відповідним підписом на вимозі.

ТОВ "Дніпровський автобусний завод" подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 залишити без змін. На переконання кредитора, він не порушив позовну давність, оскільки заборгованість визнавалась боржником шляхом підписання актів звірки взаємних розрахунків, в тому числі і станом на 31.12.2018. Підписання акту звірки у відповідності до ст. 264 Цивільного кодексу України перериває перебіг строку позовної давності, в результаті чого перебіг позовної давності розпочинається заново, тобто з 31.12.2018. Розгляд грошових вимог, що подані із пропуском встановленого строку для їх заявлення не може бути підставою для скасування судового рішення, оскільки таке порушення не призвело до прийняття неправильного рішення.

Кам`янська міська рада подала відповідь на відзиви ТОВ "Дніпровський автобусний завод" та ТОВ "Сіті транспорт груп", у якому заперечила доводи кредиторів з аналогічних підстав, що викладені у апеляційній скарзі.

Головуючий суддя (суддя-доповідач) Сотніков С.В. з 17.11.2021 по 03.12.2021 перебував у відпустці, у зв`язку з чим розгляд справи в судовому засіданні 30.11.2021 не відбувся.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 призначено розгляд справи № 910/126/20 в судовому засіданні на 23.12.2021.

У відповідності до ч. 10 ст. 32 ГПК України та згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021 для розгляду справи №910/126/20, у зв`язку з перебуванням на лікарняному суддів Копитової О.С. та Остапенка О.М., сформовано колегію суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Грек Б.М., Отрюх Б.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 вирішено здійснювати розгляд справи № 910/126/20 по суті спочатку колегією суддів у складі: Сотніков С.В. (головуючий, доповідач), Грек Б.М., Отрюх Б.В., яка визначена протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.12.2021.

Ухвалою від 23.12.2021 відкладено розгляд справи на 15.02.2022.

Кам`янська міська рада подала доповнення до відповіді на відзиви, у якому зазначила, що у разі вчинення правочину за дорученням комітента, комісіонер зобов`язаний надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії, втім докази на підтвердження реалізації боржником переданих йому на комісію автобусів матеріали справи не містять. Окрім того, скаржник зазначив про відсутність статуту боржника та ТОВ "Сіті транспорт груп" в редакції станом на час укладання договору комісії, який би підтвердив право боржника на укладання значного правочину. Також, скаржник посилається на обставини та докази, що підтверджують передачу боржником свого нерухомого майна в орендне користування ТОВ "Сіті транспорт груп".

В судовому засіданні 15.02.2022 було оголошено перерву до 15.03.2022.

15.03.2022 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.04.2022 призначено розгляд справи на 31.05.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 розгляд справи відкладено на 21.06.2022.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника Кам`янської міської ради, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає частковому скасуванню, з огляду на наступне.

Провадження у справах про банкрутство регулюється Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.02.2020 відкрито провадження у справі №910/126/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ інвест девелопмент груп".

12.03.2020 оприлюднене оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

14.04.2020 ТОВ "Дніпровський автобусний завод" звернулась із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 24000000,00 грн.

14.04.2020 ТОВ "Сіті транспорт груп" звернулась із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 8800000,00 грн.

Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 у справі № 910/126/20 визнано кредитором у справі № 910/126/20 по відношенню до боржника:

- приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шевцова Ігоря Вікторовича з грошовими вимогами на суму 59 585,41 грн - вимоги четвертої черги;

- Кам`янську міську раду Дніпропетровської області з грошовими вимогами на суму 4116257,84 грн, з яких 56767,00 грн - вимоги першої черги, 4059490,84 грн - вимоги четвертої черги;

- Прокуратуру Дніпропетровської області з грошовими вимогами на суму 102330,67 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 98126,67 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" з грошовими вимогами на суму 24004204,00 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 24000000,00 грн - вимоги четвертої черги;

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" з грошовими вимогами на суму 8804204,00 грн, з яких 4204,00 грн - вимоги першої черги, 8800000,00 грн - вимоги четвертої черги;

- Головне управління ДПС у м. Києві з грошовими вимогами на суму 10672,25 грн, з яких 4204, 00 грн - вимоги першої черги, 5773,02 грн - вимоги другої черги, 695,23 грн - вимоги шостої черги.

Ухвала попереднього засідання в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" обґрунтована тим, що боржник на підставі договору купівлі-продажу майнового комплексу купив та зареєстрував за собою право власності на нерухоме майно, втім після підписання договору купівлі-продажу майнового комплексу від 31.07.2013 не здійснив сплату грошових коштів у розмірі 24 000 000,00 грн.

Відхиляючи заперечення Кам`янської міської ради щодо визнання грошових вимог ТОВ "Дніпровський автобусний завод" у зв`язку з пропуском строку позовної давності, суд першої інстанції вказав на підписання боржником актів звірки взаємних розрахунків за 2013-2018 роки, що свідчить про визнання особою свого боргу та про переривання перебігу позовної давності, у розумінні частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України.

Визнаючи грошові вимоги ТОВ "Сіті транспорт груп", суд першої інстанції встановив укладання боржником як комісіонером договору комісії від 16.03.2016 та отримання для реалізації автобусів в кількості 4 шт. вартістю 8800000,00 грн за актом передачі-приймання від 17.03.2016. Разом з тим, 15.02.2019 ТОВ "Сіті транспорт груп" висунуло боржнику вимогу про повернення усієї кількості товару, що перебував на комісії, однак останній повернення товару не здійснив, про що надав відповідь у листі від 21.02.2019 № 21/02/19.

Відхиляючи заперечення Кам`янської міської ради щодо визнання грошових вимог ТОВ "Сіті транспорт груп" суд першої інстанції виходив з того, що не відображення боржником у бухгалтерському обліку та фінансовій звітності прийнятих на комісію транспортних засобів не може бути достатньою та безумовною підставою спростування факту здійснення сторонами договору комісії відповідної господарської операції.

У подальшому, Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" висунуто боржнику вимогу про повернення усієї кількості товару, що перебував на комісії, у відповідь на яку боржник повідомив про неможливість виконання зобов`язання.

Відтак, відсутність доказів перерахування коштів чи доказів повернення товару свідчить про невиконання комісіонером обов`язку щодо передачі комітенту всього одержаного за договором комісії, як це передбачено частиною 1 статті 1022 Цивільного кодексу України.

Окрім того, за висновком суду першої інстанції, Кам`янською міською радою не спростовано встановлену положеннями статті 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, що свідчить про обов`язковість застосування його положень до даних правовідносин.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для визнання грошових вимог ТОВ "Дніпровський автобусний завод" колегія суддів виходить з такого.

Статтею 1 КУзПБ визначено:

грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. Склад і розмір грошових зобов`язань визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом;

кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 КУзПБ конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Абзацом 5 ч. 2 ст. 45 КУзПБ встановлено, що майнові вимоги кредиторів до боржника мають бути виражені в грошових одиницях і заявлені до господарського суду в порядку, встановленому цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 45 КУзПБ для кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, усі дії, вчинені у судовому процесі, є обов`язковими так само, як вони є обов`язковими для кредиторів, вимоги яких були заявлені протягом встановленого строку. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, задовольняються в порядку черговості, встановленої цим Кодексом. Кредитори, вимоги яких заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою цієї статті, є конкурсними, однак не мають права вирішального голосу на зборах та комітеті кредиторів.

Відповідно до ч. 6 ст. 45 КУзПБ заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, подані в межах строку, визначеного частиною першою цієї статті, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. Вимоги кредиторів, заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, розглядаються господарським судом у порядку черговості їх отримання у судовому засіданні, яке проводиться після попереднього засідання господарського суду. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів. Ухвала господарського суду є підставою для внесення відомостей про таких кредиторів до реєстру вимог кредиторів.

Таким чином, норми чинного законодавства не мають присічного строку для заявлення конкурсними кредиторами своїх вимог до боржника, їх розгляд проводиться судом в порядку черговості їх надходження до суду.

Разом з тим, Кодексом прямо визначено порядок розгляду судом у попередньому засіданні лише заяв конкурсних кредиторів, що подані у визначений ч. 1 ст. 45 КУзПБ строк.

Відтак, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про порушення судом першої інстанції норм процесуального права при розгляді заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровський автобусний завод" та заяви ТОВ "Сіті транспорт груп" у попередньому засіданні, оскільки вони подані зі спливом 30-денного строку після оприлюднення оголошення про відкриття провадження у даній справі про банкрутство, яке відбулось 12.03.2020, а кредитори направили свої заяви поштовим зв`язком лише 14.04.2020.

Втім, не всі порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування судового рішення у відповідності до ст. 277 ГПК України, а лише ті, що призвели до неправильного вирішення справи.

Позаяк заяви кредиторів, що подані із порушенням строку у відповідності до ч. 6 ст. 45 КУзПБ, мають бути розглянуті судом, а в разі визнання вимог таких кредиторів - відомості про них вносяться до реєстру вимог кредиторів, який має бути сформований за результатами попереднього засідання, то колегія суддів не вбачає розгляд заяв ТОВ "Дніпровський автобусний завод" та ТОВ "Сіті транспорт груп" у попередньому засіданні як підставу для скасування оскарженої ухвали від 16.08.2021.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 КУзПБ у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна.

Виходячи із спеціальних норм КУзПБ на господарський суд покладено обов`язок надавати правовий аналіз заявлених кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог.

Тобто, кредитори, заявляючи вимоги до боржника, повинні довести свої грошові вимоги виключно відповідними документами (рішеннями суду, відповідями на претензію, договорами, первинними бухгалтерськими документами, актами звірок, накладними та ін.), тобто, грошові зобов`язання повинні бути встановлені як за розміром, так і за суттю.

Докази, на яких ґрунтуються грошові вимоги кредитора, повинні надавати право кредитору на звернення до боржника з грошовими вимогами у встановленому чинним законодавством порядку.

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "Дніпровський автобусний завод" звернулось із заявою про грошові вимоги до боржника 14.04.2020, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, який сплив 12.04.2020.

Грошові вимоги ґрунтуються на тому, що у відповідності до укладеного між ТОВ "Дніпровський автобусний завод" як продавцем та боржником як покупцем договору купівлі-продажу майнового комплексу від 31.07.2013, боржник не виконав свого зобов`язання з оплати предмету договору, оскільки не сплатив на користь продавця грошові кошти в сумі 24 000 000,00 грн протягом 6 місяців з моменту підписання цього договору, тобто у строк до 31.01.2014.

Виходячи зі змісту статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина 1 статті 692 ЦК України).

Докази на підтвердження оплати за договором купівлі-продажу майнового комплексу від 31.07.2013 боржник не подав, втім підписав з продавцем акти звірки станом на 31.12.2013, 31.12.2014, 31.12.2015, 31.12.2016 (акт від 03.01.2017), 31.12.2017 (акт від 02.01.2018), 31.12.2018.

Відповідно до частин 1, 3 статті 264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що до дій, які свідчать про визнання особою свого боргу, у розумінні частини 1 статті 264 Цивільного кодексу України, належить, зокрема, підписання в межах позовної давності уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір.

За вказаних обставин, належить визнати законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наявність заборгованості за боржником у розмірі 24 000 000,00 грн перед ТОВ "Дніпровський автобусний завод" належним чином підтверджена, відтак підлягає визнанню з віднесенням таких грошових вимог до вимог четвертої черги задоволення.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що такі грошові вимоги хоч і є конкурсними, але не мають права вирішального голосу на зборах кредиторів, оскільки заявлені після завершення строку, визначеного частиною першою статті 45 КУзПБ.

Отже, доводи апеляційної скарги належить відхилити в частині грошових вимог ТОВ "Дніпровський автобусний завод", а з урахуванням наведених вище висновків про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що не призвели до неправильного вирішення справи в цій частині, колегія суддів вважає за можливе залишити ухвалу попереднього засідання в цій частині без змін.

14.04.2020 ТОВ "Сіті транспорт груп" звернулось із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 8800000,00 грн, тобто з порушенням строку, встановленого ч. 1 ст. 45 КУзПБ, який сплив 12.04.2020.

Грошові вимоги ґрунтуються на тому, що 16.03.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" (комітент) та боржником (комісіонер) укладено договір комісії, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента здійснити в інтересах останнього продаж товару, перелік, найменування та інші характеристики якого визначено в додатку № 1 до вказаного договору.

Згідно пункту 1.3 договору комітент має право у будь-який час, за власним розсудом, вимагати повернення непроданого товару/одиниці товару на умовах, визначених цим договором.

Комітент зобов`язується здійснити поставку товару протягом 90 робочих днів з дати вступлення в дію даного договору (пункт 1.4 договору).

У відповідності до умов договору Комісіонер зобов`язується:

прийняти у комітента товар. Прийняття товару комісіонером від комітента відбувається за актом передачі-приймання товару, який підписується сторонами (пункт 2.1);

знайти покупця на товар й здійснити продаж товару (пункт 2.2);

у разі продажу окремої одиниці або всього товару подати звіт комітенту протягом трьох робочих днів з дня продажу товару, та здійснити перерахування мінімальної ціни продажу товару, зазначеної у Додатку № 1 до цього договору, на рахунок комітента протягом тридцяти днів з дати продажу товару (пункт 2.3).

Відповідно до пункту 2.5 договору комісіонер у разі надходження від комітента вимоги про повернення непроданого товару повинен здійснити належну передачу комітенту товару за актом передачі-приймання протягом тридцяти днів з моменту надходження такої вимоги. У разі невиконання вимоги комітента про повернення проданого товару у вказаний строк комісіонер зобов`язаний негайно повернути комітенту повну вартість товару, визначену виходячи з мінімальної ціни продажу товару, зазначену у додатку № 1 до цього договору.

Згідно додатку № 1 до договору комісії повна вартість 4 одиниць товару, переданого на комісію, складає 8800000,00 грн., а саме: автобус-D ЛАЗ А-183FO, WIN: Y8АА183 FOС0000322, вартістю 2200000,00 грн.; автобус-D ЛАЗ А-183FO, WIN: НОМЕР_1 , вартістю 2200000,00 грн.; автобус-D ЛАЗ А-183FO, WIN: НОМЕР_2 , вартістю 2200000,00 грн.; автобус-D ЛАЗ А-183FO, WIN: НОМЕР_3 , вартістю 2200000,00 грн.

На підставі акту передачі-приймання від 17.03.2016, підписаного та скріпленого печатками обох сторін, зазначений у додатку № 1 до договору товар був переданий комісіонеру для проведення його продажу згідно умов договору.

15.02.2019 ТОВ "Сіті транспорт груп" пред`явило боржнику вимогу про повернення автобусів в кількості 4 шт., які перебувають на збереженні, або сплатити повну вартість автобусів.

У відповіді на вказану вимогу боржник листом від 21.02.2019 № 21/02/19 повідомив, що не має можливості сплатити повну вартість або повернути автобуси марки ЛАЗ у найближчий час.

Відповідно до ст. 1011 Цивільного кодексу України (ЦК України) за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно з ч. 3 ст. 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну.

Комітент зобов`язаний забезпечити комісіонера усім необхідним для виконання обов`язку перед третьою особою (ч. 1 ст. 1016 ЦК України).

За договором, укладеним з третьою особою, комісіонер набуває права навіть тоді, коли комітент був названий у договорі або прийняв від третьої особи виконання договору (ч. 2 ст. 1016 ЦК України).

За частиною 1 статті 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

Відповідно до ч. 1 ст. 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 1025 ЦК України комітент має право відмовитися від договору комісії.

Якщо договір комісії укладено без визначення строку, комітент повинен повідомити комісіонера про відмову від договору не пізніше ніж за тридцять днів.

У разі відмови комітента від договору комісії він повинен у строк, встановлений договором, а якщо такий строк не встановлений, - негайно розпорядитися своїм майном, яке є у комісіонера. У разі невиконання комітентом цього обов`язку комісіонер має право передати це майно на зберігання за рахунок комітента або продати майно за найвигіднішою для комітента ціною.

Як було встановлено вище, на виконання умов договору комісії, ТОВ "Сіті транспорт груп" за актом приймання-передачі передало боржнику 4 автобуси з метою укладання останнім договорів купівлі-продажу із третіми особами (покупцями).

Втім, у заяві про грошові вимоги до боржника, ТОВ "Сіті транспорт груп" не посилається на виконання боржником договору комісії - укладання договору купівлі-продажу із покупцями. Тобто, боржник як комісіонер не вчинив правочин на користь ТОВ "Сіті транспорт груп", відповідно виконання договору комісії зі сторони боржника не відбулось.

Відсутність укладених на виконання договору комісії договорів купівлі-продажу також підтверджується тим, що спірні автобуси зареєстровані за ТОВ "Сіті транспорт груп" згідно відповідних свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, що наявні у матеріалах справи.

15.02.2019 ТОВ "Сіті транспорт груп" пред`явило боржнику вимогу про повернення автобусів, що перебуває на його збереженні, або сплатити повну вартість автобусів.

Тобто, пред`являючи вимогу про повернення автобусів, ТОВ "Сіті транспорт груп" фактично відмовилось від договору комісії. При цьому, у відповідності до ч. 3 ст. 1025 ЦК України, комітент розпорядився своїм майном, пред`явивши вимогу комісіонеру про його повернення.

Таким чином, в даному випадку, у боржника виникло зобов`язання з повернення автобусів, у зв`язку з відмовою комітента від договору комісії.

Одночасно цивільне законодавство не встановлює права комітента вимагати сплати вартості переданого комісіонеру товару або ж відповідний обов`язок комісіонера сплатити вартість товару в разі невиконання ним умов договору комісії, тобто переведення на нього прав покупця переданого на комісію товару.

Разом з тим, у відповідності з частиною 1 статті 1021 ЦК України комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

Будь-яких доказів на підтвердження настання вказаних обставин, ТОВ "Сіті транспорт груп" суду не повідомило та відповідні докази не надало.

Колегія суддів зазначає про помилковість застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин норми ч. 1 ст. 1022 ЦК України, згідно з якою після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії.

Як було встановлено вище, боржник не вчиняв договори купівлі-продажу, а відтак у нього відсутнє зобов`язання з подання відповідного звіту комітентові та передання на його користь всього одержаного за договором комісії, в даному випадку - грошових коштів за продаж автобусів, як про те безпідставно дійшов висновку суд першої інстанції визнавши грошові вимоги ТОВ "Сіті транспорт груп" в сумі 8800000,00 грн.

На переконання колегії суддів, вимоги до боржника за договором комісії від 16.03.2016 можуть мати майновий характер у вигляді вимоги про повернення автобусів або грошові - в разі доведення підстав для настання відповідальності за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

Втім, ТОВ "Сіті транспорт груп", звертаючись із заявою про грошові вимоги до боржника в сумі 8800000,00 грн обґрунтовує їх зобов`язанням боржника сплатити вартість автобусів, яке у нього відсутнє, що має наслідком відхилення заявлених грошових вимог у зазначеному розмірі.

Таким чином, колегія суддів констатує, що при розгляді заяви ТОВ "Сіті транспорт груп" суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував обставини, що мають значення для справи, що визнається як підстави для скасування ухвали попереднього засідання в частині визнання грошових вимог ТОВ "Сіті транспорт груп" в сумі 8800000,00 грн. У цій частині належить прийняти нове рішення про відхилення грошових вимог повністю.

Доводи апеляційної скарги щодо невідповідності укладеного між сторонами договору комісії вимогам законодавства та існування із цього приводу судового спору колегією суддів відхиляються, оскільки як вірно зазначив суд першої інстанції, необхідно виходити із презумпції правомірності правочину, що встановлена ст. 204 ЦК України. Судове рішення зі спору про визнання правочину недійсним може підтвердити існування відповідних обставин, що мають ознаки нововиявлених і стати підставою для перегляду судового рішення в майбутньому. Станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції за результатами попереднього засідання настання таких обставин не підтверджується.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Згідно з частиною 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду даної справи, що має наслідком її часткове задоволення, оскаржувану ухвалу попереднього засідання належить частково скасувати з підстав нез`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, прийняти у відповідній частині нове рішення.

У зв`язку з частковим задоволенням апеляційної скарги, судовий збір за її подання належить покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" в сумі 6306,00 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1, 2 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Кам`янської міської ради задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 у справі № 910/126/20 в частині грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" скасувати.

3. Прийняти в зазначеній частині нове рішення.

Відмовити у визнанні грошових вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" на суму 8800000,00 грн.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті транспорт груп" на користь Кам`янської міської ради 6306,00 грн витрат по сплаті судового збору.

5. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.08.2021 у справі № 910/126/20 залишити без змін.

6. Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений та підписаний 04.07.2021.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді Б.М. Грек

Б.В. Отрюх