ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/249/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН-ТЕРМІНАЛ» (61068, м. Харків, вул. Тарасівська, буд.3, код ЄДРПОУ - 33109845, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1)

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОБАС» (66401, Одеська обл., Подільський р-н, м. Ананьїв, вул. Героїв України, буд.1, код ЄДРПОУ - 43122904)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Богомолова В.С.

Представники сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ДОН-ТЕРМІНАЛ», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «ДНІПРОБАС» про стягнення заборгованості за Договором поставки №07/04-21/04ТС від 07.04.2021р. у розмірі 30 049 грн 92 коп., інфляційних втрат у розмірі 881 грн 29 коп., 3% річних у розмірі у розмірі 503 грн 76 коп., пені у розмірі 2 443 грн 40 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.02.2022р. позовну заяву ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» залишено без руху.

14 лютого 2022 р. до Господарського суду Одеської області надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/249/22, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 03.03.2022р.

24 лютого 2022р. Президентом України підписано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

Указом Президента України від 14.03.2022р. №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджено Законом України №2119-IX від 15.03.2022р.

Ухвалою суду від 21.03.2022р. призначено судове засідання на 12.05.2022р.

Указом Президента України від 18.04.2022р. №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022р. №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Ухвалою суду від 12.05.2022р. призначено судове засідання на 24.06.2022р.

Позивач позов підтримує у повному обсязі та просить суд його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Згідно клопотання, що надійшло до суду 03.06.2022р., позивач просив суд здійснювати розгляд справи за відсутності його представника.

Відповідач проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 22.06.2022р.

Позивач у справі зазначає, що 07.04.2021р. між ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» (Постачальник) та ТОВ «ДНІПРОБАС (Покупець) укладено Договір поставки №07/04-21/04ТС на постачання технічних масел, мастил і іншої продукції (Товар), відповідно до умов якого відповідачу було поставлено в 2021 році мастильні матеріали на суму 30 049 грн 92 коп. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними: №ДТ-04/08-27 від 08.04.2021р. на суму499 грн 92 коп., №ДТ-04/23-04 від 23.04.2021р. на суму 8199 грн 95 коп. (з ПДВ), №ДТ-05/06-23 від 06.05.2021р. на суму 7 750 грн 02 коп. (З ПДВ), №ДТ-05/26-31 від 26.05.2021р. на суму 13 600 грн 03 коп. (з ПДВ). Поставка товару підтверджується також податковими накладними та рахунками-фактури на оплату поставленого товару.

Товар був отриманий уповноваженими особами Покупця, що підтверджується підписом директора ТОВ «ДНІПРОБАС» на зазначених накладних.

Відповідно до п.6.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються в національній валюті України шляхом банківського перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок Постачальника, вказаний в рахунку на оплату Покупця, протягом 30 календарних днів від дати підпису видаткових накладних на отримання товару, якщо додатковою письмовою угодою не буде передбачений інший порядок розрахунків.

Позивач зазначає, що сторони не укладали інших угод щодо зміни порядку розрахунків.

Враховуючи те, що ТОВ «ДНІПРОБАС» взагалі не перераховувало коштів за отриманий товар, розмір заборгованості, за даними позивача, становить 30 049 грн 92 коп,, яку позивач просить суд стягнути на свою користь, посилаючись на положення ст.ст.11, 526, 530 Цивільного кодексу України

Також позивач зазначив, шо відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі зазначеної норми законодавства, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 503 грн 76 коп., інфляційні втрати у розмірі 881 грн 29 коп., які просить суд стягнути з відповідача.

Крім того, позивач зазначив, що відповідно до п.7.3 Договору за несвоєчасну оплату товару Покупець повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ «ДНІПРОБАС», становить 2 443 грн 40 коп.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 2 000 грн у якості відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги, яку було надано адвокатом Картавих Сергієм Миколайовичем згідно Договору №6 від 17.12.2021р., що підтверджується платіжним дорученням №14514 від 30.12.2021р. на суму 2000 грн, актом приймання-передачі адвокатських послуг від 31.12.2021р. В обґрунтування підстав для відшкодування судових витрат позивач посилається на положення ст.ст.123, 126, 129 ГПК України.

Відповідач - ТОВ «ДНІПРОБАС», у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує, посилаючись на невірно визначену суму заборгованості, адже, за твердженнями відповідача, партія товару, поставлена згідно видаткової накладної №ДТ-04/08-27 від 08.04.2021 р. була повернута Постачальнику.

Також відповідач зазначає, що йому незрозумілий механізм обрахунку суми боргу з урахуванням індексу інфляції, оскільки за кожний місяць, який враховується при розрахунку, відсутнє чітке зазначення суми боргу з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, відповідачу не зрозуміле походження індексу інфляції, який використовувався при визначенні кінцевої суми заборгованості за кожним платежем.

Будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції відповідач до суду не надав.

Розглянув матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

У ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 Цивільного кодексу України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 Цивільного кодексу України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначено у ст.ст. 642-643 Цивільного кодексу України.

У ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст засади свободи договору викладено у ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, згідно з якими свобода договору полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Закріпивши принцип свободи договору, законодавець разом із тим у Цивільному кодексі України визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами -юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (ч.1 та ч.7 ст.179 Господарського кодексу України).

Судом встановлено, що 07.04.2021р. між ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» (Постачальник) та ТОВ «ДНІПРОБАС» (Покупець) укладено Договір поставки №07/04-21/04ТС, відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити, а Покупець прийняти й оплатити відповідно до умов цього Договору і додатків до нього технічні масла, мастила і іншу продукцію (Товар).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Таким чином, між сторонами склалися правовідносини щодо поставки товару.

Асортимент, кількість, ціна товару визначаються в відповідних Специфікаціях та/або видаткових накладних, які мають силу специфікацій та є невід`ємними додатками до цього Договору (п.1.2 Договору).

Згідно п.3.1 Договору ціна товару, що поставляється, визначається у відповідних рахунках-фактурах, специфікаціях та/або видаткових накладних, які мають силу специфікацій та є невід`ємними додатками до цього Договору. До ціни товару, що поставляється, додається податок на додану вартість по ставці 20% відповідно до чинного законодавства (п.3.2 Договору). Загальна сума Договору визначається сумою всіх поставок товару на виконання цього Договору та орієнтовно складає 1 000 000 грн, у том числі ПДВ 20% (п.3.3 Договору).

Відповідно до п.5.1 Договору товар поставляється на умовах поставки СРТ-склад Покупця, відповідно до Міжнародних правил тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010. За погодженням сторін можлива поставка товару за інших умов, що визначаються у відповідних специфікаціях та/або видаткових накладних, які мають силу специфікацій та є невід`ємними додатками до цього Договору.

При цьому, за умовами п.5.7 Договору Покупець підтверджує, що приймання товару, поставленого за цим Договором, будуть здійснювати уповноважені на те особи (представники) Покупця. Покупець може підтвердити повноваження представників окремим документом (довіреністю, актом органу юридичної особи, статутом тощо). У разі ненадання з боку Покупця такого окремого документу, Покупець підтверджує, що його представник є уповноваженим на прийомку товару, якщо підпис даної особи на видатковій накладній скріплений відбитком печатки Покупця або відбитком печатки або штампу складу чи іншої структурної одиниці Покупця.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до умов Договору поставки №07/04-21/04ТС ТОВ «ДНІПРОБАС» було поставлено в 2021 році мастильні матеріали на суму 30 049 грн 92 коп. (з ПДВ), що підтверджується видатковими накладними: №ДТ-04/08-27 від 08.04.2021р. на суму 499 грн 92 коп., №ДТ-04/23-04 від 23.04.2021р. на суму 8199 грн 95 коп. (з ПДВ), №ДТ-05/06-23 від 06.05.2021р. на суму 7 750 грн 02 коп. (з ПДВ), №ДТ-05/26-31 від 26.05.2021р. на суму 13 600 грн 03 коп. (з ПДВ).

Згідно п.6.1 Договору розрахунки за цим Договором здійснюються у національній валюті України шляхом банківського перерахування відповідних грошових сум на поточний рахунок Постачальника, вказаний у рахунку на оплату Покупцем, протягом 30 календарних днів від дати підпису видаткових накладних на отримання товару, якщо додатковою письмовою угодою не буде передбачений інший порядок розрахунків.

Виходячи з матеріалів справи, будь-якого іншого порядку розрахунків, ніж той, що встановлений п.6.1 Договору, сторонами не встановлювалося. Рахунки на оплату товару були виставлені Покупцю.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлює, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

За приписами ст.9 зазначеного Закону (в редакції станом на 12.04.2018р.) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України №88 від 24.05.1995р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704, яке встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності, установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.

Таким чином, враховуючи наявні у матеріалах справи видаткові накладні, суд вважає підтвердженим факт поставки ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» на користь ТОВ «ДНІПРОБАС» товару на суму 30 049 грн 92 коп.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Отже, у ТОВ «ДНІПРОБАС» після отримання товару виникло зобов`язання щодо його оплати за цінами, визначеними у видаткових накладних та у строк, встановлений Договором. Але, за матеріалами справи, товар не було оплачено. Посилання ТОВ «ДНІПРОБАС» на повернення Постачальнику товару, отриманого згідно видаткової накладної №ДТ-04/08-27 від 08.04.2021р., будь-якими доказами не підтверджено, у зв`язку із чим не приймається судом до уваги.

Таким чином, заборгованість ТОВ «ДНІПРОБАС» по оплаті за товар, отриманий за Договором поставки №07/04-21/04ТС від 07.04.2021р., становить 30 049 грн 92 коп. Отже, позовні вимоги у частині стягнення основного боргу у розмірі 30 049 грн 92 коп. підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до п.7.3 Договору за несвоєчасну оплату товару Покупець повинен сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який стягується пеня, від вартості несплаченого товару за кожний день прострочення.

За розрахунком позивача розмір пені, що підлягає стягненню з ТОВ «ДНІПРОБАС» становить 2 443 грн 40 коп.

Однак, позивачем не взято до уваги положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Здійснивши власний розрахунок пені з урахуванням правил обчислення строків, визначених Цивільним кодексом України, судом визначено, що розмір пені становить 1 944 грн 90 коп., у зв`язку з чим позовна вимога щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню.

За приписами ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, наданий позивачем, судом встановлено, що позивачем також не враховано положення ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, тому, здійснивши власний розрахунок, суд встановив, що 3% річних становлять 501 грн 74 коп., а інфляційні втрати - 1 074 грн 95 коп.

Враховуючи заявлений до стягнення розмір інфляційних втрат, а саме 881 грн 29 коп., позовна вимога щодо стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню в розмірі, визначеному позивачем в позовній заяві, в свою чергу, позовна вимога щодо стягнення 3% річних підлягає задоволенню в розмірі 501 грн 74 коп.

За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування . Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, 17.10.2019р. набув чинності Закон України від 20.09.2019 №132-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів «, на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування . Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за Договором поставки №07/04-21/04ТС від 07.04.2021р. у розмірі 30 049 грн 92 коп., інфляційних втрат у розмірі 881 грн 29 коп., 3% річних у розмірі у розмірі 501 грн 74 коп., пені у розмірі 1 944 грн 90 коп.

Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 2 000 грн, суд зазначає наступне:

Згідно з ч.1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частино 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, викладеного в позовній заяві, позивач очікував понести витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.

Суд приймає до уваги, що під час розгляду справи відповідачем не надавалося до суду заперечень або клопотань про зменшення розміру судових витрат.

За приписами ст.126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно із ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази мають бути надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Виходячи з аналізу положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до матеріалів справи, 17.12.2021р. між ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» (Підприємство) та Адвокатом Картавих Сергієм Миколайовичем укладено Договір про надання правничої допомоги №6, відповідно до п.1.1. якого Підприємство доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання відповідно до умов цього Договору надати професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану зі збором доказів та підготовкою до розгляду в Господарському суді Одеської області позову Підприємства по стягненню заборгованості за Договором поставки від 07.04.2021р. №07/04-21/04ТС з ТОВ «ДНІПРОБАС».

Згідно п.3.1. Договору вартість наданих Адвокатом юридичних послуг 2 000 грн без ПДВ.

Пунктом 3.2. Договору визначено, що Підприємство оплачує послуги Адвоката протягом 20 днів з дня підписання цього Договору. Оплата здійснюється в безготівковому порядку за реквізитами, визначеними в Договорі (п.3.3. Договору).

Відповідно до платіжного доручення №14514 від 30.12.2021р. ТОВ «ДОН-ТЕРМІНАЛ» сплачено на користь Картавих С.М. 2 000 грн.

Крім того, 31.12.2021р. сторонами за Договором підписано Акт приймання-передачі наданих адвокатських послуг, відповідно до якого Адвокатом в повному обсязі і відповідно до умов Договору №6 від 17.12.2021р. надано професійну правничу допомогу адвоката, пов`язану зі збором доказів та підготовкою до розгляду в Господарському суді Одеської області позову Підприємства по стягненню заборгованості за Договором поставки від 07.04.2021р. №07/04-21/04ТС з ТОВ «ДНІПРОБАС», а саме: а) здійснено аналіз первинних бухгалтерських та розрахункових документів Підприємства; б) здійснено збір доказів по справі; в) складено позовну заяву Підприємства про стягнення з відповідача заборгованості за Договором поставки від 07.04.2021р. №07/04-21/04ТС для її підпису посадовими особами Підприємства; г) підготовлено додатки до позовної заяви для їх підпису посадовими особами Підприємства; д) виконано інші дії у зв`язку з виконанням зобов`язань за цим Договором.

Згідно п.2 Акта вартість наданих адвокатських послуг 2 000 грн без ПДВ.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Таким чином, виходячи із системного аналізу положень ч.8 ст. 129, ч. 3 ст. 126 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Верховний Суд в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020р. у справі №910/13071/19 звернув увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч. 4 ст. 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст. 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст. 43 Конституції України.

У відповідності до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати (крім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з наданих позивачем доказів на підтвердження витрат на оплату наданої професійної правничої допомоги, оцінивши відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, їх вартості та реальності, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 1 970 грн 40 коп.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН-ТЕРМІНАЛ», до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОБАС» про стягнення заборгованості за Договором поставки №07/04-21/04ТС від 07.04.2021р. у розмірі 30 049 грн 92 коп., інфляційних втрат у розмірі 881 грн 29 коп., 3% річних у розмірі у розмірі 503 грн 76 коп., пені у розмірі 2 443 грн 40 коп. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДНІПРОБАС» (66401, Одеська обл., Подільський р-н, м. Ананьїв, вул. Героїв України, буд.1, код ЄДРПОУ - 43122904) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН-ТЕРМІНАЛ» (61068, м. Харків, вул. Тарасівська, буд.3, код ЄДРПОУ - 33109845, електронна адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1) заборгованість за Договором поставки №07/04-21/04ТС від 07.04.2021р. у розмірі 30 049 грн 92 коп., інфляційні втрати у розмірі 881 грн 29 коп., 3% річних у розмірі у розмірі 501 грн 74 коп., пеню у розмірі 1 944 грн 90 коп., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 444 грн 34 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 970 грн 40 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 29 червня 2022 р.

Суддя Н.В. Рога