РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2022Справа № 910/3725/22

Господарський суд міста Києва, у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу

за позовом Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр»

до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району»

про стягнення 2 868,35 грн

Без виклику учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Комунальне підприємство «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (далі - позивач) з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» (далі - відповідач) про стягнення 2 868,35 грн, з яких 2 427,60 грн заборгованість, 336,94 грн втрати від інфляції та 103,81 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 1701 від 23.11.2007 в частині оплати наданих у період березень-грудень 2020 року послуг у встановлений таким договором строк.

Господарський суд міста Києва ухвалою суду від 23.05.2022 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 910/3725/22 та призначив її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надав учасникам справи строк для реалізації процесуальних прав.

Згідно з положеннями ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд зазначає, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом України № 2212-IX від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом України № 2263-IX від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

За змістом статей 10, 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження, зокрема, судів. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, а суди повинні забезпечувати безпеку учасників судового провадження, запобігти створенню перешкод для реалізації ними права на судовий захист та визначених законом процесуальних прав в умовах воєнного стану, коли реалізація учасниками справи своїх прав і обов`язків є суттєво ускладненою.

Рада суддів України надала рекомендації щодо роботи судів в умовах воєнного стану, зокрема, вказала по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Судом встановлено факт належного повідомлення сторін про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання.

Так, ухвала суду від 23.05.2022 була отримана позивачем 30.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 109.

Також копія ухвали суду від 23.05.2022 була направлена на адресу відповідача рекомендованим відправленням за № 095. Однак, конверт з ухвалою суду від 23.05.2022, який направлявся на адресу відповідача, був повернутий до суду з довідкою відділення поштового зв`язку, в якій причиною невручення вказаного поштового відправлення зазначено «адресат відсутній за вказаною адресою/ організація виїхала».

При цьому, відповідно до даних з Єдиного державного реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходження Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» (ідентифікаційний код юридичної особи: 35509619) є: (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25).

Відповідно до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заперечень проти розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до суду не надходило.

Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

23.11.2007 між Комунальним підприємством «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (виконавець за договором, позивач) та Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» (замовник, відповідач) було укладено договір № 1701 на виконання робіт (далі - договір), відповідно до пункту 1.1 якого узгоджено, що «замовник» доручає, а «виконавець» приймає на себе виконання робіт по обробці інформації, обслуговуванню ПЕОМ «замовника» та наданню консультацій спеціалістами «замовника», згідно додатка № 1, який є невід`ємною частиною договору. Роботи виконуються на ПЕОМ «замовника» з використанням програмного забезпечення «виконавця».

У розділі 3 договору сторони узгодили вартість робіт та порядок розрахунків. Відповідно до п. 3.1 договору місячна вартість робіт, обумовлених даним договором, визначається згідно з додатком № 1, який, за домовленістю сторін, може бути змінений в разі впровадження нових задач чи зміні витрат на виконання робіт.

У вартість робіт, що обумовлені додатком № 1, не входять і сплачуються «замовником» додатково: фактичні витрати в людино-днях за виконання робіт по системному супроводженню задач, а також фактичні витрати по впровадженню на ПЕОМ «замовника» програмного забезпечення, навчання персонала «замовника» роботі на ПЕО, витрати по матеріальному забезпеченню ПЕОМ, а також вартість замінних вузлів і блоків при ремонті ПЕОМ.

Відповідно до положень п. 3.4-3.5 договору виконані «виконавцем» роботи оплачуються «замовником» шляхом безготівкового розрахунку на основі узгодженого сторонами акта виконаних робіт та по пред`явленню платіжної вимоги-доручення. Вартість робіт, що обумовлені в акті виконаних робіт, оплачується «замовником» протягом одного місяця з дня отримання акта.

У п. 5.1-5.2 договору встановлено термін дії договору - з 01 листопада 2007 року по 31 грудня 2008 року. Якщо за місяць до припинення строку дії договору ні одна зі сторін не заявила про зміни його умов, він вважається пролонгованим на тих же умовах на кожен наступний рік.

Матеріалами справи встановлено, що сторонами у Додатку № 1 до договору визначено Розрахунок вартості послуг за календарний місяць з січня 2016 року в сумі 242,76 грн з ПДВ.

За Актами приймання-передачі наданих послуг № 335-4684 від 31.03.20, № 335-6552 від 30.04.20, № 335-8194 від 29.05.20, № 335-10137 від 30.06.20, № 33-12057 від 31.07.20, № 335-14077 від 31.08.20, № 335-16061 від 30.09.20, № 335-18095 від 30.10.20, № 335-20066 від 30.11.20 та № 335-22134 від 31.12.20 за договором №1701 від 23.11.2007 позивачем виконано роботи за період з березня по грудень 2020 року включно загальною вартістю 2427,60 грн. Вказані Акти підписані та скріплені печатками виконавця та замовника без будь-яких зауважень.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що відповідач свої зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати виконаних робіт з березня по грудень 2020 року за актами приймання-передачі наданих послуг, копії яких наявні в матеріалах справи, за договором не виконав, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у сумі 2427,60 грн вартості неоплачених робіт, а також за прострочення оплати позивачем нараховано до стягнення з відповідача 336,94 грн інфляційних втрат та 103,81 грн 3% річних.

З метою врегулювання спору у досудовому порядку, позивач звертався до відповідача з вимогою № 303-148 від 14.01.2022 про виконання грошового зобов`язання на суму 2427,60 грн, в якій повідомив КП «ЖЕО-107 Голосіївського району», що у разі невиконання даної вимоги КП ГІОЦ буде змушено звернутися до суду з позовом про стягнення вказаної суми заборгованості в примусовому порядку та штрафних санкцій за порушення зобов`язання за договором.

Вказана вимога була отримана відповідачем 31.01.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за номером № 223 від 18.01.2022, підписаним представником відповідача за довіреністю, копія якого наявна в матеріалах справи.

Водночас, позивач зазначає, що відповідачем дана вимога залишена без розгляду, а виконані ним роботи на суму 2427,60 грн не оплачені, у зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті, судом встановлено наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст. 202 Господарського кодексу України встановлено, що господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір №1701 від 23.11.2007, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг та підставою виникнення правовідносин.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 2427,60 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у вказаному розмірі.

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача 336,94 грн інфляційних втрат та 103,81 грн 3% річних .

Статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційної складової боргу, суд встановив, що її розмір становить 381,16 грн, тобто є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення. Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу, відповідно до якого, суд не вправі виходити за межі позовних вимог. Отже, вимога про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу заявлена позивачем правомірно та підлягає задоволенню в розмірі визначеному позивачем, а саме в розмірі 336,94 грн.

Здійснивши перевірку розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку, що він є неправильним, оскільки позивачем, при здійсненні розрахунку не враховані приписи частини 5 статті 254 Цивільного кодексу України, згідно якої, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день. У зв`язку із цим позивачем було неправильно визначено початок прострочення заборгованості.

Правильними датами початку прострочення заборгованостями за актами приймання-передачі наданих послуг є такі:

- № 335-6552 від 30.04.20 - з 02.06.2020 на суму 242,76 грн;

- № 335-8194 від 29.05.20 - з 01.07.2020 на суму 242,76 грн;

- № 335-22134 від 31.12.20 - з 02.02.2021 на суму 242,76 грн.

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 3% річних підлягають частковому задоволенню, за розрахунком суду 3% річних складає 103,73 грн.

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідачем не подано доказів в підтвердження заперечень проти задоволення позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи подані учасниками справи докази, які оцінені судом у порядку статті 86 ГПК України, позов підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 236, 237, 240 та 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація 107 Голосіївського району» (01033, м. Київ, вул. Тарасівська, буд. 23/25, код 35509619) на користь Комунального підприємства «Головний інформаційно-обчислювальний центр» (02192, м. Київ, вул. Космічна, 12-А, код 04013755) 2427 (дві тисячі чотириста двадцять сім) грн 60 коп. основного боргу, 336 (триста тридцять шість) грн 94 коп. інфляційних втрат, 103 (сто три) грн 73 коп. 3% річних та 2480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) грн 93 коп. судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23.06.2022.

Суддя О.Г. Удалова