ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3178/21

Розглянувши матеріали справи за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро»

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

прo стягнення 1 908 795,61 грн.

та за зустрічним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро»

про стягнення 302 305,40 грн. штрафних санкцій

Суддя А.Ю. Кошик

При секретарі судового засідання Фроль В.В.

За участю представників:

позивача за первісним позовом (відповідача за зустрічним позовом): Юрченко В.О.

відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом): не з`явився

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» прo стягнення 1 908 795,61 грн. та за зустрічним позовом Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» про стягнення 302 305,40 грн. штрафних санкцій.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2021 року відкрито провадження у справі № 911/3178/21 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 09.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.12.2021 року прийнято зустрічну позовну заяву Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до розгляду у справі № 911/3178/21, підготовче засідання відкладено на 11.01.2022 року.

У підготовчому засіданні 11.01.2022 року оголошено перерву на 25.01.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження у справі № 911/3178/21 та призначено справу до судового розгляду по суті на 08.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.02.2022 року розгляд справи відкладено на 22.02.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.02.2022 року оголошено про перехід до судових дебатів, судове засідання призначено на 22.03.2022 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.04.2022 року повідомлено учасників справи, що судове засідання, призначене на 22.03.2022 року, не відбулося. Розгляд справи № 911/3178/21 призначено на 19.05.2022 року.

Судове засідання, призначене на 19.05.2022 року не відбулося, тому розгляд справи № 911/3178/21 перенесено на 09.06.2022 року.

В судовому засіданні 09.06.2022 року представник позивача підтримав позовні вимоги за первісним позовом, заперечував позовні вимоги за зустрічним позовом. Відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом в судове засідання не з?явився, в ході розгляду спору заперечував проти первісного позову.

Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч.1 ст.240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 09.06.2022 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, 14.07.2021 року між ТОВ «Тікич-Агро» (позивач, Постачальник) та ДП «Укрспирт» (відповідач, Покупець) був укладений Договір поставки зернових культур №16-21-13 (далі - Договір).

Згідно з умовами п.1.1. Договору позивач зобов`язується поставляти відповідачу зернові культури, а відповідач - прийняти й оплатити зерно (товар, продукцію).

Відповідно до п.1., 2., 2.1. Договору загальна кількість продукції, її вид та ціна встановлюється у додаткових угодах, які укладаються сторонами протягом строку дії Договору.

У подальшому позивач та відповідач уклали додаткові угоди: №41 від 14.07.2021 року, №2 від 19.07.2021 року, №3 від 02.08.2021 року, №4 від 09.08.2021 року, №5 від 13.08.2021 року, №6 від 16.08.2021 року та №7 від 25.08.2021 року до Договору, якими була передбачена поставка кукурудзи у кількості 400 тон вартістю 8 000,00 грн. з ПДВ за 1 тону та у кількості 600 тон вартістю 7 900,00 грн. з ПДВ за 1 тону.

Виконуючи Договір і згадані додаткові угоди, позивач поставив відповідачу 677,01 тон кукурудзи на загальну суму 5 358 795,61 грн. (видаткові накладні №32 від 16.07.2021 року, №33 від 02.08.2021 року, №37 від 09.08.2021 року, №38 від 13.08.2021 року, №39 від 16.08.2021 року, №40 від 17.08.2021 року, №41 від 18.08.2021 року, №42 від 19.08.2021 року, №43 від 20.08.2021 року, №44 від 25.08.2021 року, №45 від 26.08.2021 року, №46 від 28.08.2021 року та №47 від 30.08.2021 року).

Також поставка згаданої кількості зерна підтверджується відповідними товарно-транспортними накладними.

У період з 20.07.2021 року по 01.09.2021 року відповідач здійснив оплату за поставлений товар в розмірі 3 450 000,00 грн.

Тобто, поставлена позивачем кукурудза не була оплачена відповідачем на суму 1 908 795,61 грн.

Положеннями п.5.2. Договору визначено, що оплата за поставлену продукцію здійснюється протягом 20-ти банківських днів з моменту фактичної поставки товару.

Позивач зазначає, що невиконання відповідачем передбаченого Договором та чинним законодавством України обов`язку оплатити поставлену позивачем продукцію, порушує майнові права позивача. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 908 795,61 грн. боргу (несплаченої вартості кукурудзи).

Відповідач в ході розгляду спору позовні вимоги заперечував, посилаючись на недотримання позивачем строків та обсягів поставки решти обумовленого Договором та Додатковими угодами Товару.

У зв`язку з чим, відповідачем подано зустрічний позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» 302 305,40 грн. штрафних санкцій у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» умов Договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт».

В обгрунтування вимог за зустрічним позовом Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» зазначає, що згідно з п.1.1. Договору № 16-21-13 від 14.07.2021 року Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах визначених цим Договором поставляти Покупцю протягом строку дії цього Договору зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх переробки, переробки, субпродукти, тощо (далі - Продукція), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти й сплатити поставлену Продукцію.

Відповідно до п.п. 1.2, 2.1., 3.1, 4.1 Договору № 16-21-13 від 14.07.2021 року загальна кількість, ціна на продукцію, асортимент, строки поставки визначаються додатковими угодами до цього Договору.

За укладеними між сторонами Додатковими угодами до Договору ТОВ «Тікич-Агро» було зобов`язано поставити всього 1 000 тон зерна в період 14.07.2021 - 08.09.2021, з яких поставлено лише 676,39 тон зерна. Залишок недопоставленого зерна становить 324,67 тон на суму 2 590 286 грн.

Віднесення видаткової накладної до конкретної додаткової угоди здійснено з урахуванням ціни продукції та періоду поставки оскільки в додатковій угоді визначено ціну продукції та період поставки.

Згідно з п. 7.3. Договору за порушення строків поставки продукції Постачальник сплачує Покупцеві неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення зобов`язання, від вартості несвоєчасно поставленої або непоставленої Продукції за кожен день прострочення зобов`язання.

Згідно статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У зв`язку з чим, позивачем за зустрічним позовом нараховано на підставі положень пункту 7.3. Договору 120 985,38 грн. неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості недопоставленої продукції.

Також, згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно п.7.5. Договору одностороння відмова Постачальника від виконання своїх зобов`язань, що випливають цього Договору, тягне за собою відповідальність у вигляді відшкодування завданих Покупцю цими діями прямих збитків та покладає на нього обов`язок одноразово сплатити штраф у розмірі 10 % від вартості непоставленої Продукції.

У зв`язку з чим, позивачем за зустрічним позовом також нараховано штраф на суму вартості товару, прострочення поставки якого тривало понад 30 днів, зокрема, щодо недопоставленої за Договором продукції в обсязі 324,76 тон зерна загальною вартістю 2 590 286 грн. в сумі 181 320,02 грн.

Відповідачем за зустрічним позовом подано відзив на зустрічний позов, в якому позовні вимоги заперечено з посиланням на відсутність підстав для застосування ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України, оскільки жодна зі сторін не належить до державного сектора економіки, порушення не пов`язане з виконанням державного контракту, виконання зобов`язання не фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту. Крім того, штраф за недопоставку кукурудзи Договором не передбачений.

Щодо вимоги про стягнення пені, відповідач за зустрічним позовом зазначив, що при укладенні Договору та додаткових угод до нього, якими визначались обсяги і строки поставки товару, керівництво Постачальника поінформувало представників Покупця про відсутність можливості поставити 1 000 тон кукурудзи, оскільки такої кількості зерна не має, з чим Покупець погодився.

Під час виконання умов Договору Постачальник здійснював поставку товару тільки у такій кількості, яку погоджував Покупець, та виключно у дні, визначені Покупцем.

Крім того, Покупець жодного разу усно чи письмово не звертався з вимогою про поставку партій кукурудзи, передбачених відповідними додатковими угодами до Договору, що вказує на відсутність у нього інтересу в отриманні товару та наміру прийняти зерно.

Відповідач за зустрічним позовом, посилаючись на недобросовісність Покупця та безпідставність нарахування штрафних санкцій просить суд відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Однак, відповідачем за зустрічним позовом викладені у відзиві обставини, зокрема, щодо згоди Покупця на поставки менших обсягів товару не підтверджені належними та допустими доказами. Зокрема, в підтвердження таких обставин відповідач за зустрічним позовом надає заяви свідків: головного бухгалтера ОСОБА_1 та директора Карпович Т.С., в яких викладено відомі їм обставини, які є неповними. В той же час, належними доказами відповідних домовленостей мали бути внесення змін до Договору та додаткових угоди, чи хоча б оформлені письмово наміри щодо внесення таких змін.

У відповіді на відзив на зустрічний позов позивач за зустрічним позовом надав пояснення та докази, що ДП «Укрспирт» належить до державного сектору економіки, про що свідчать дані Статуту, затвердженого наказом Мінекономіки № 543 від 15.03.2021 року, що Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» засноване на державній власності, належить до сфери управління Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України (далі - Уповноважений орган управління) і є державним комерційним підприємством.

Постановою КМУ № 672 від 28.07.2010 року «Про утворення Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості», утворено Державне підприємство спиртової та лікеро-горілчаної промисловості на базі майна Державного концерну спиртової та лікеро-горілчаної промисловості (концерн «Укрспирт»), державних підприємств і об`єднань спиртової та лікеро-горілчаної промисловості, зазначених в абзаці третьому цього пункту, з віднесенням Підприємства до сфери управління Міністерства аграрної політики та продовольства.

Щодо заперечень проти зустрічного позову, ДП «Укрспирт» навело обставини, які свідчать, що недопоставкою зерна завдано йому збитків у вигляді упущеної можливості виготовити 324,64 дал спирту етилового загальною вартістю 4 980 370,94 грн. без урахування ПДВ та ставки акцизного податку, що спростовує твердження Постачальника про погодження Покупцем поставки меншого обсягу зерна.

Ураховуючи те, що ДП «Укрспирт» у добровільному порядку не здійснило повну оплату за поставлену продукцію, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» звернулось із даним позовом до суду про стягнення заборгованості за поставлений товар.

Зважаючи на те, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» недопоставлено усю продукцію ДП «Укрспирт», останній звернувся із відповідною зустрічною позовною заявою до суду з вимогами про застосування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору (з додатковими угодами, які є невід`ємною частиною такого Договору), який за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв`язку з чим, у силу ст. 629 Цивільного кодексу України, він є обов`язковими для виконання сторонами. Доказів протилежного сторонами суду надано не було.

Згідно із ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Так, ст. 691 Цивільного кодексу України передбачено, зокрема, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов`язань міститься у ст. 193 ГК України.

Із матеріалів справи вбачається та відповідачем, у свою чергу, не заперечується, що позивач виконав свої договірні зобов`язання в частині поставки продукції ДП «Укрспирт» у кількості 677,01 тон кукурудзи на загальну суму 5 358 795,61 грн., яка оплачена на суму 3 450 000,00 грн. з простроченнями платежів. Відповідачем не оплачено продукція на суму 1 908 795,61 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на те, що своєчасна оплата поставленої продукції є одним з основних обов`язків ДП «Укрспирт», належне виконання якого вимагається Договором та законом, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 1 908 795,61 грн.

Щодо зустрічних позовних вимог ДП «Укрспирт» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» 120 985,38 грн. пені та 181 320,02 грн. штрафу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст.530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Згідно із ч.1 ст.669 Цивільного кодексу України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Як зазначалось вище, сторони домовились про те, що постачальник зобов`язується постачати покупцеві продукцію узгодженими партіями та згідно укладених сторонами додаткових угод.

За укладеними між сторонами Додатковими угодами до Договору ТОВ «Тікич-Агро» було зобов`язано поставити всього 1 000 тон зерна в період 14.07.2021 року - 08.09.2021 року, з яких поставлено лише 676,39 тон зерна. Залишок недопоставленого зерна становить 324,67 тон на суму 2 590 286 грн.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто, таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання чи оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (ч.1 ст.12 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось вище, ст.231 Господарського кодексу України та умовами Договору (п.7.3) передбачено право покупця вимагати від продавця оплати неустойки (пеня, штраф). Водночас, відповідно до ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України у покупця є право вимагати від продавця передання кількості товару, якої не вистачає.

Отже, покупець має право як зобов`язати продавця виконати свій обов`язок в натурі так і одночасно або окремо застосувати до порушника матеріальну відповідальність у вигляді неустойки.

Судом встановлено, що ДП «Укрспирт» належить до державного сектора економіки, а ТОВ «Тікич-Агро» порушено Договір в частині поставки усієї продукції, обсяг якої визначений додатковими угодами, а тому позивачем за зустрічним позовом правомірно нарахована пеня та штраф на підставі ч.2 ст.231 ГК України та п.п. 7.3., 7.5. Договору.

Статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

При цьому, наведені санкції є самостійними видами відповідальності і їх одночасне нарахування передбачено відповідною нормою законодавства.

Таким чином, ДП «Укрспирт» правомірно нараховано Товариству з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» 120 985,38 грн. пені та 181 320,02 грн. штрафу.

Відповідачем за зустрічним позовом не надано обґрунтованого контррозрахунку. Хоча відповідач посилається на норми, які регулюють питання зменшення неустойки, однак по суті відповідне питання відповідач не заявляє.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог за первісним позовом в повному обсязі в сумі 1 908 795,61 грн. основного боргу та за зустрічним позовом в повному обсязі в сумі 120 985,38 грн. пені, 181 320,02 грн. штрафу.

З огляду на результат розгляду справи, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем (за первісним позовом) витрати на сплату судового збору в сумі 28 631,93 грн. підлягають відшкодуванню відповідачем за первісним позовом. Також, підлягають відшкодуванню за рахунок позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом понесені позивачем за зустрічним позовом витрати на сплату судового збору в сумі 4534,58 грн.

Як визначено ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Таким чином, враховуючи, що за первісним позовом присуджено до стягнення 1 908 795,61 грн. основного боргу та 28 631,93 грн. витрат по сплаті судового збору, за зустрічним позовом 120 985,38 грн. пені, 181 320,02 грн. штрафу та 4 534,58 грн. витрат по сплаті судового збору, провівши зарахування підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь за позивача за первісним позовом 1 606 490,21 грн. Аналогічно, з судовим збором за наслідками зарахування підлягає стягненню з відповідача за первісним позовом на користь за позивача за первісним позовом 24 097,35 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, ст.ст. 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» прo стягнення 1 908 795,61 грн. задовольнити повністю.

2. Зустрічний позов Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» про стягнення 302 305,40 грн. штрафних санкцій задовольнити повністю.

3. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ідентифікаційний код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тікич-Агро» (19242, Черкаська обл., Жашківський р-н, с. Шуляки, код 34007632) 1 606 490,21 грн. боргу та 24 097,35 грн. витрат по сплаті судового збору.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повний текст рішення складено 30.06.2022 року