ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 907/294/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Берднік І. С., Дроботової Т. Б.,

помічника судді, який виконує обов`язки секретаря судового засідання, - Бойчук А. П.,

за участю представників сторін:

позивача - Болдіна В. В. (адвоката), Дудченко В. В. (адвоката),

відповідача - Дороніної О. М. (адвоката), Ландовської М. В. (адвоката, в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 (колегія суддів: Бойко С. М. - головуючий, Бонк Т. Б., Матущак О. І.) та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 (суддя Ремецькі О. Ф.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз"

про стягнення суми 99 863 125,57 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Закарпатгаз" (далі - АТ "Закарпатгаз") про стягнення заборгованості в розмірі 81 027 000,19 грн, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язання щодо оплати послуг з балансування обсягів природного газу, наданих із січня 2018 року до червня 2018 року (включно) на підставі договору від 17.12.2015 № про транспортування природного газу (далі - договір), а також про стягнення нарахованих з цієї суми заборгованості у період з 01.01.2018 до 28.04.2020 3% річних у розмірі 6 448 863,88 грн та у період з 01.01.2018 до 31.03.2020 інфляційних втрат у розмірі 12 387 261,49 грн.

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що на виконання укладеного між сторонами договору позивач здійснив процедуру алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем із точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи газорозподільної системи. Внаслідок цього у відповідача було виявлено негативні місячні небаланси природного газу у січні 2018 року в обсязі 3930,449 тис. куб. м, у лютому 2018 року в обсязі 3749,125 тис. куб. м, у березні 2018 року в обсязі 3760,435 тис. куб. м, у квітні 2018 року в обсязі 990,965 тис. куб. м, у травні 2018 року в обсязі 513,171 тис. куб. м, у червні 2018 року в обсязі 474,803 тис. куб. м. Позивач зазначав, що обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача в результаті безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат та його споживачами без подання таких обсягів до газотранспортної системи, а також внаслідок несанкціонованих відборів газу. У зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) від 30.09.2015 № 2493 (тут і далі в редакції, яка регулює спірні правовідносини), позивач як оператор газотранспортної системи надав відповідачу послуги з балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 172 976 238,87 грн, тому у відповідача виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів. АТ "Укртрансгаз" стверджував, що відповідач лише частково здійснив оплату заборгованості на суму 91 949 238,68 грн та не сплатив заборгованість за послуги з балансування на загальну суму 81 027 000,19 грн.

2. Короткий зміст оскаржуваних судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021, у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" до АТ "Закарпатгаз" відмовлено.

2.2. Суд першої інстанції виходив із того, що позивач як оператор ГТС не надав суду доказів про вчинення дій з балансування газотранспортної системи, зокрема, доказів щодо резервування частини діючої ємності газосховища, потужності закачування та відбору газосховища, що необхідні для виконання ним обов`язків з балансування системи. Суд зазначив, що відсутність технічної угоди свідчить про те, що обсяги природного газу, що закачувалися до газосховищ та відбиралися з газосховищ, мали би відповідати обсягам згідно з підтвердженими номінаціями замовників послуг транспортування/зберігання природного газу. Таким чином, у зв`язку з тим, що законодавством визначено процедуру подачі та відібрання газу до/з газотранспортної системи шляхом вчинення оператором ГТС (позивачем) конкретних дій по врегулюванню обсягів газу в газотранспортній системі, а докази про вчинення відповідних дій з боку позивача не надані, суд констатував, що надання таких послуг позивачем не доведено. Суд зазначив, що з наявних у матеріалах справи документів відсутня інформація про обставини, за яких у відповідача виник небаланс, а саме: які обсяги газу були замовлені відповідачем, на підставі яких документів (номінації) такі обсяги газу були замовлені, які фактично обсяги відібрані ним, чим це має бути підтверджено (алокації).

Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення, крім недоведеності факту надання позивачем відповідачеві послуг з балансування, неукладеністю додатків до договору. Суд зазначив, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які не були надані суду, тому суд дійшов висновку, що ці додатки до договору не укладались. Господарський апеляційний суд, посилаючись на положення статті 638 Цивільного кодексу України, статті 180 Господарського кодексу України, стверджував, що у матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів на підтвердження наявності між сторонами договору, який би регулював відносини саме щодо врегулювання місячних небалансів, оплата за які є предметом цього позову (не подано докази, які б свідчили про внесення до чинного договору відповідних змін з метою приведення його у відповідність до чинного Кодексу ГТС). Суд зазначив, що договором не передбачено порядку оплати місячних негативних небалансів, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог. Крім того, суд апеляційної інстанції констатував, що Інформаційна платформа оператора газотранспортної системи (далі - ГТС), на якій учасники ринку мали б вчиняти балансуючі дії в зазначеному періоді, не виконувала належним чином своїх функцій відносно оператора газорозподільних систем (далі-ГРМ). Тому в оператора ГТС в цей період не було передбаченого законодавством інструмента для вчинення балансуючих дій стосовно оператора ГРМ.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішенням Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021, АТ "Укртрансгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

3.2. Скаржник, обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, зазначає, що суди попередніх інстанцій неправильно застосували положення пунктів 2, 3, 5 глави 1 розділу І, пункту 2 глави 1 розділу IV, пункту 1 глави 1 розділу VIII, розділів XI, XIII, XIV, XVI Кодексу ГТС, постанов НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437, від 27.07.2018 № 788, від 30.11.2018 № 1573 та від 30.09.2015 № 2497, статей 526, 530, 536, 549, 614, 625, 651 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 198, статей 216, 218, частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, статті 75 Господарського процесуального кодексу України. Зокрема, на думку скаржника, їх застосовано без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 913/64/17, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18.

АТ "Укртрансгаз" стверджує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.07.2021 у справі № 927/1041/19, щодо застосування положень статей 179, 180 Господарського кодексу України, статті 638 Цивільного кодексу України.

Скаржник вважає, що відсутній висновок Верховного Суду з таких питань:

- щодо застосування норм права, а саме положень постанов НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437, від 27.07.2018 № 788 та від 30.11.2018 № 1573, розділів XI, XIII, XIV, XVI Кодексу ГТС (в редакції, яка діяла до 01.03.2019, до моменту початку застосування постанови НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437 у частині оновленого порядку комерційного балансування (подання номінацій, здійснення алокацій, визначення небалансів тощо)) з урахуванням діяльності Інформаційної платформи та її вплив на порядок вчинення оператором ГТС фізичного та комерційного балансування, порядок документального підтвердження факту надання послуг з балансування, порядок можливості замовником послуг транспортування самостійного врегулювання своїх негативних небалансів та можливість подання замовником послуг транспортування номінацій,

- щодо відсутності до 01.03.2019 механізму вчинення оператором ГТС балансуючих дій та відсутності впливу такого механізму на права та обов`язки сторін у період до 01.03.2019;

- щодо застосування глави 6 розділу III Кодексу газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРС), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015, зокрема, щодо закупівлі природного газу оператором ГРМ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат (далі - ВТВ) природного газу в ГРМ для забезпечення фізичного балансування ГРМ та власної господарської діяльності;

- щодо застосування частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 180 Господарського кодексу України в частині визначення укладеним (неукладеним) договору транспортування природного газу за відсутності підписаних додатків до нього, за умови фактичного виконання умов цього договору обома сторонами;

- щодо застосування пунктів 3, 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС, статей 14, 629 Цивільного кодексу України, статті 236 Господарського процесуального кодексу України (в контексті врахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц, Верховного Суду від 10.09.2019 у справі № 916/2403/18) щодо визнання боржником свого цивільного обов`язку з оплати вартості наданих послуг з балансування.

Крім того, скаржник посилається на недослідження судами всіх доказів та обставин справи, зокрема актів приймання-передачі природного газу та доказів проведення розрахунків за ними. АТ "Укртрансгаз" стверджує, що суд апеляційної інстанції застосував редакцію Кодексу ГТС, яка ще не була чинною на час існування спірних правовідносин.

3.3. У відзиві на касаційну скаргу АТ "Закарпатгаз" просить постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 залишити без змін, а касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" - без задоволення. Відповідач вважає, що скаржник не надав жодних спростувань щодо висновків судів про ненадання ним належних, допустимих та достатніх доказів, які би підтвердили факт надання скаржником послуг з балансування. АТ "Закарпатгаз" зазначає, що не є споживачем природного газу у розумінні Закону України "Про ринок природного газу", тому положення пункту 2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС на нього не поширюються, а крім того відповідач не замовляв послуг з балансування, тому в скаржника не було підстав для надання таких послуг. Посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18, від 18.09.2019 у справі № 907/415/18, на думку відповідача, не заслуговують на увагу та не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки висновки щодо застосування норм права стосуються Кодексу ГТС у попередній редакції.

3.4. АТ "Закарпатгаз" звернулося до Верховного Суду із клопотаннями про закриття касаційного провадження у справі, посилаючись на наявність підстав для його закриття, передбачених пунктами 4, 5 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України. Відповідач зазначає, що висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 913/64/17, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18, на які посилається скаржник, не можуть бути застосовані, оскільки стосуються правовідносин, які не є подібними. АТ "Закарпатгаз" зазначає, що АТ "Укртрансгаз" жодним чином не обґрунтовує, в якій частині слід відійти від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.07.2021 у справі № 927/1041/19. Щодо відсутності висновків, про які зазначає скаржник, то АТ "Закарпатгаз" вважає, що існує стала практика Верховного Суду у справах про стягнення вартості місячного балансування, а також щодо функціонування Інформаційної системи.

3.5. АТ "Укртрансгаз" подало заперечення на клопотання про закриття касаційного провадження, в яких просило відмовити АТ "Закарпатгаз" у задоволенні клопотання про закриття касаційного провадження у справі, оскільки підстави для касаційного оскарження вважає обґрунтованими.

3.6. АТ "Укртрансгаз" подало до Верховного Суду пояснення (з урахуванням висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20). У цих поясненнях скаржник зазначає про укладеність договору з посиланням на те, що договір виконувався сторонами. Зауважує, що не потребують доказування обставини про наявність між сторонами укладеного договору, який продовжував діяти на тих самих умовах, що були встановлені під час розгляду справи № 907/548/16, та обставини надання АТ "Укртрансгаз" послуг з балансування відповідачу. Скаржник посилається на те, що у матеріалах справи містяться докази про виконання договору, проте суди не надали їм належної правової оцінки.

3.7. АТ "Закарпатгаз" надало додаткові письмові пояснення, в яких просить відмовити повністю у задоволенні касаційної скарги, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів позивача. Відповідач вважає, що скаржник не довів ні факту надання послуг з балансування, ні факту понесення ним обґрунтованих витрат на балансування. АТ "Закарпатгаз" зазначає про неузгодженість договірних відносин між сторонами, що, за твердженням відповідача, свідчить про неукладеність договору.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 17.12.2015 між позивачем (оператор) та відповідачем (замовник) підписано договір транспортування природного газу № , згідно з яким оператор надає замовнику послуги з транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг.

4.2. Послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2 договору).

4.3. Пунктом 2.3 договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги з фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги з балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

4.4. Пунктом 2.4 договору передбачено, що обсяг послуг, які надаються за цим договором, визначається підписанням додатка № 1 (розподіл потужності) та/або додатка № 2 (транспортування) до цього договору.

4.5. Відповідно до пункту 2.5 договору приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС.

4.6. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6 договору).

4.7. Відповідно до пункту 2.7 договору оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

4.8. Додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу (пункт 2.8 договору).

4.9. Пунктом 3.1 договору передбачений обов`язок оператора, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом ГТС; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені цим Кодексом та чинним законодавством України.

4.10. Згідно з пунктом 3.2 договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора ГТС.

4.11. Відповідно до пункту 4.1 договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в ГТС, в порядку, визначеному цим договором; не перевищувати замовлені потужності, визначені в цьому договорі; вчасно врегульовувати небаланси.

4.12. Згідно з пунктом 4.2 договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

4.13. Пунктом 5.4 договору встановлено, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

4.14. Оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності) (пункт 6.1 договору).

4.15. Відповідно до пункту 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

4.16. Згідно з пунктами 9.1, 9.2 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги з балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу ГТС. Вартість послуг з балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою: В (балансування) = БЦГ х К х QБГ, де: БЦГ - базова ціна газу; QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

4.17. Згідно з пунктом 9.4 договору оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг з балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів.

4.18. Розбіжності щодо вартості послуг з балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг з балансування, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього договору, визначається за даними оператора (пункт 9.5 договору).

4.19. Відповідно до пункту 11.1 договору послуги, які надаються згідно з цим договором, за винятком послуг з балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

4.20. Згідно з пунктом 11.4 договору послуги з балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього договору.

4.21. Пунктом 11.5 договору передбачено, що оператор і замовник зобов`язуються здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

4.22. Розділом 12 договору встановлено, що протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу. Фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь оператора. Фінансове забезпечення щодо послуг балансування надається у формах, визначених Кодексом, на користь оператора згідно з чинним законодавством України. Оператор зупиняє надання послуг в разі порушення замовником умов надання фінансового забезпечення.

4.23. Відповідно до пунктів 13.1, 13.2, 13.5 договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором. Сторона, що не виконує умови цього договору та (або) умови Кодексу ГТС, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій стороні. У разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

4.24. Пунктами 15.5, 15.6 договору передбачено, що оператор до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості природного газу та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем. Розбіжності щодо вартості природного газу підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість природного газу, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 15.5 цього розділу, визначається за даними оператора.

4.25. Згідно з пунктом 17.1 договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами сторін. Договір підписано та скріплено відтисками печаток сторін.

4.26. Суди зазначили, що, за твердженням позивача, ним здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з ГТС до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, внаслідок чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні 2018 року в обсязі 3 930,449 тис. куб. м, у лютому 2018 року в обсязі 3 749,125 тис. куб. м, у березні 2018 року в обсязі 3 760,435 тис. куб. м, у квітні 2018 року в обсязі 990,965 тис. куб. м, у травні 2018 року в обсязі 513,171 тис. куб. м, у червні 2018 року в обсязі 474,803 тис. куб. м, що відображено в актах надання послуг з балансування обсягів природного газу, розрахунках вартості послуг з балансування та звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (оператора газорозподільних систем).

4.27. У зв`язку із нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних місячних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач як оператор ГТС надав відповідачу послуги з балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 172 976 238,87 грн.

4.28. З метою оформлення наданих послуг позивач надіслав, а відповідач отримав з супровідними листами від 14.02.2018 №ТSОВИХ-18-356, від 14.03.2018 № ТSОВИХ-18-669, від 13.04.2018 № ТSОВИХ-18-971, від 14.05.2018 № ТSОВИХ-18-1228, від 14.06.2018 № ТSОВИХ-18-1475, від 13.07.2018 № ТSОВИХ-18-1832 акти про надання таких послуг: від 31.01.2018 № 01-18--БАЛАНС, від 28.02.2018 № 02-18--БАЛАНС, від 31.03.2018 № 0З-18--БАЛАНС, від 30.04.2018 № 04-18--БАЛАНС, від 31.05.2018 № 05-18--БАЛАНС, від 31.06.2018 №06-18--БАЛАНС розрахунки вартості послуг з балансування та звіти по точках входу/виходу.

4.29. Відповідач здійснив часткову оплату заборгованості на суму 91 949 238,68 грн.

4.30. Спір виник у зв`язку з наявністю/відсутністю підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надання послуг з балансування обсягів природного газу, наданих з січня 2018 року до червня 2018 року на підставі договору, на загальну суму 81 027 000,19 грн, 6 448 863,88 грн відсотків річних, 12 387 261,49 грн інфляційних втрат .

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2021 у справі № 907/294/20 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 у справі № 907/294/20, розгляд касаційної скарги призначено на 13.01.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2022 зупинено касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 у справі № 907/294/20 до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/450/20.

18.02.2022 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20 ухвалено постанову, яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.04.2022.

24.02.2022 в Україні введено воєнний стан на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

Розпорядженням заступника керівника апарату-керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.04.2022 № 29.3-02/788 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи № 907/294/20 у зв`язку з увільненням судді Чумака Ю. Я. від роботи на час виконання ним державних або громадських обов`язків у зв`язку із участю у добровольчому формуванні територіальної громади.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 для розгляду справи № 907/294/20 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Берднік І. С., Дроботова Т. Б.

Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2022 поновлено провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 у справі № 907/294/20, вирішено здійснити розгляд справи у відкритому судовому засіданні 21.06.2022.

5.2. З урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 18.05.2022 № 341/2022 з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи № 907/294/20 у розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного судового захисту.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" належить задовольнити з огляду на таке.

5.4. Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості за надані на підставі договору послуги з балансування обсягів природного газу за період із січня 2018 року до червня 2018, а також нарахованих на цю суму заборгованості у період із 01.01.2018 до 28.04.2020 3% річних у розмірі 6 448 863,88 грн та у період із 01.01.2018 до 31.03.2020 інфляційних втрат у розмірі 12 387 261,49 грн. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати за надані послуги з балансування обсягів природного газу.

5.5. Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

5.6. Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

5.7. У статті 180 Господарського кодексу України визначено істотні умови господарського договору.

Так, відповідно до частин 1, 3 і 4 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

5.8. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

5.9. Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

5.10. За змістом частин 1 і 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

5.11. Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - транспортування, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

5.12. Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - січень 2018 року) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

5.13. Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга з балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

5.14. Суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

Розділ 9 договору та глава 4 розділу XIV Кодексу ГТС визначає порядок розрахунків послуг з балансування. При цьому пункти 9.1, 9.2 договору містять умови, які визначають місячний негативний небаланс замовника.

Обсяг послуг, що надаються відповідно до цього договору, визначається додатком 1 (розподіл потужності) та/або додатком 2 (транспортування) до договору, які згідно з пунктом 2.8 договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи.

Місцевим та апеляційним господарськими судами встановлено, що додатки 1 та 2 до договору сторонами не укладались.

5.15. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції у задоволенні позову АТ "Укртрансгаз" до АТ "Закарпатгаз". При цьому суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення, крім недоведеності факту надання позивачем відповідачеві послуг з балансування, неукладеністю додатків до договору. Суд зазначив, що обсяг послуг, які надаються на підставі договору, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які не були надані суду, тому суд дійшов висновку, що ці додатки до договору не укладались. Апеляційний господарський суд, посилаючись на положення статті 638 Цивільного кодексу України, статті 180 Господарського кодексу України, стверджував, що у матеріалах справи відсутні та позивачем не надано доказів на підтвердження наявності між сторонами договору, який би регулював відносини саме щодо врегулювання місячних небалансів, оплата за які є предметом цього позову (не подано докази, які б свідчили про внесення до чинного договору відповідних змін, з метою приведення його у відповідність до чинного Кодексу ГТС). Суд зазначив, що з системного аналізу умов договору вбачається, що вказаним договором не передбачено порядку оплати місячних негативних небалансів, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

5.16. Касаційну скаргу з посиланням на положення пунктів 1 - 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що оскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, суди в оскаржуваних судових рішеннях застосували положення пунктів 2, 3, 5 глави 1 розділу І, пункту 2 глави 1 розділу IV, пункт 1 глави 1 розділу VIII, розділів XI, XIII, XIV, XVI Кодексу ГТС, постанов НКРЕКП від 27.12.2017 № 1437, від 27.07.2018 № 788, від 30.11.2018 № 1573 та від 30.09.2015 № 2497, статей 526, 530, 536, 549, 614, 625, 651 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 198, статей 216, 218, частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, статті 75 Господарського процесуального кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі № 913/64/17, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18. АТ "Укртрансгаз" стверджує про необхідність відступлення від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.07.2021 у справі № 927/1041/19 щодо застосування положень статей 179, 180 Господарського кодексу України, статті 638 Цивільного кодексу України. Скаржник зазначає про відсутність висновків Верховного Суду щодо застосування наведених положень Кодексу ГТС, постанов НКРЕКП, положень Цивільного та Господарського кодексу України. Крім того, скаржник посилається на недослідження судами всіх обставин справи, зокрема актів приймання-передачі природного газу та доказів про проведення розрахунків за ними. АТ "Укртрансгаз" стверджує, що суд апеляційної інстанції застосував редакцію Кодексу ГТС, яка ще не набрала чинності на час дії спірних правовідносин.

5.17. Відповідно до частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Розгляд касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" у цій справі № 907/294/20 було зупинено до розгляду касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" у справі № 918/450/20, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність врахування висновку щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, після подання касаційної скарги.

5.18. Верховний Суд у постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 за подібних правовідносин (з огляду на суб`єктний склад учасників (позивач - АТ "Укртрансгаз" - оператор ГТС, відповідач - оператор ГРМ), позовні вимоги (стягнення заборгованості за послуги з балансування обсягів природного газу) та їх підстави, сферу регулювання правових відносин), зазначив, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж, обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18.

5.19. Проте у справі № 907/294/20, що розглядається, суди не надали належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами умов договору. Так, суди не звернули увагу на те, що у позові АТ "Укртрансгаз" зазначало про часткове здійснення відповідачем оплати на суму 91 949 238,68 грн, а у відзиві на позовну заяву заперечення АТ "Закарпатгаз" проти позову були обґрунтовані відсутністю необхідності у наданні послуг з балансування, відсутністю у позивача ресурсу для надання послуги фізичного балансування, розбіжністю у нарахуванні вартості наданих послуг з балансування та безпідставністю застосування позивачем при розрахунку вартості цих послуг коефіцієнта 1,2, а не посиланням на неукладеність договору чи на його фактичне невиконання сторонами. Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на розділ 9 договору, який містить умови, що визначають місячний негативний небаланс замовника.

5.20. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

5.21. Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

5.22. У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником місячних небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

5.23. Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

5.24. Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що не був врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

5.25. Отже, відповідно до чинного закону та договору достатньою підставою для оплати послуг з балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу.

5.26. Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

5.27. Оплата послуг з балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), за відсутності доказів про самостійне врегулювання небалансу.

5.28. З огляду на наведене для правильного вирішення цього спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг з балансування, судам належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

5.29. Проте суди не надали оцінку наявним у матеріалах справи алокаціям про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Закарпатгаз", між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за січень-червень 2018 року, звітам про поділ фактичного обсягу природного газу, актам приймання-передачі обсягів природного газу, які закуповувалися позивачем.

5.30. Враховуючи, що суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідили всі зібрані у справі докази та не надали їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, судові рішення попередніх інстанцій, прийняті за результатами розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, належить скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

5.31. З огляду на зазначену неповноту встановлення попередніми судовими інстанціями фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що на цій стадії судового провадження решта доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не розглядаються.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

6.2. Згідно із частинами 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

6.3. Ураховуючи допущені судами порушення норм матеріального і процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалені у справі судові рішення слід скасувати із направленням справи на новий розгляд до місцевого господарського суду, а касаційну скаргу задовольнити.

6.4. Під час нового розгляду справи місцевому господарському суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.09.2021 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 09.03.2021 у справі № 907/294/20 скасувати, справу № 907/294/20 передати на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді І. С. Берднік

Т. Б. Дроботова