ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. Справа№ 17-14-01/1494(925/1104/20)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сотнікова С.В.

суддів: Остапенка О.М.

Полякова Б.М.

за участю секретаря судового засідання Макухи О.А.,

представників:

від відповідача - адвоката Васьківського Л.М.,

від прокуратури - Лиховода О.С.,

розглянувши апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури та додані до неї документи

на ухвалу Господарського суду Черкаської області

від 19.04.2022 (суддя Дорошенко М.В.)

у справі № 17-14-01/1494(925/1104/20)

за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави

в особі Фонду державного майна України та Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго"

до Приватного акціонерного товариства "Азот"

про стягнення 6953223,35 грн,

в межах справи № 17-14-01/1494

про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" (ідентифікаційний код 22800735),

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 19.04.2022 у справі № 17-14-01/1494(925/1104/20):

залишено без розгляду позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Приватного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн;

закрито підготовче провадження у справі №17-14-01/1494(925/1104/20) за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн та призначено її до розгляду по суті у засіданні суду на 05 травня 2022 року.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника обласної прокуратури звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.04.2022 в частині залишення без розгляду позовних вимог, справу в цій частині направити до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.05.2022 відкрито апеляційне провадження у справі № 17-14-01/1494(925/1104/20), розгляд справи призначено на 14.06.2022.

До апеляційного суду 09.06.2022 електронним зв`язком та 14.06.2022 засобами поштового зв`язку надійшло клопотання Фонду державного майна України про заміну позивача в порядку правонаступництва, у якому просив замінити Фонд на його правонаступника - Міністерство енергетики України як уповноважений орган управляти корпоративними правами держави відповідно до розпорядження КМ України від 15.09.2021 № 1222-р, а саме акціями ПАТ Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" в кількості 68260990 шт., що становить 46% статутного капіталу товариства.

Колегія суддів ухвалила залишити клопотання Фонду державного майна України без розгляду, оскільки воно заявленне з порушенням ч. 1 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України та без подання доказів, на які заявник посилання в тексті заяви з процесуального питання.

Апеляційна скарга мотивована порушеннями судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст. 226, ч.ч. 4, 5 ст. 236 ГПК України, та неправильним застосуванням норм матеріального права - ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", а висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі, при неповному та однобічному з`ясуванні, не відповідають обставинам справи. Обгрунтовуючи вимоги скарги, прокурор зазначає, що Черкаська обласна прокуратура діючи в інтересах держави в особі ФДМУ, як органу, який наділений повноваженнями щодо управління корпоративними правами держави у статутному капіталі ПАТ "Черкасиобленерго", обґрунтувала порушення інтересів держави, у зв`язку з невиконанням відповідачем грошового зобов`язання, що виникло на підставі судового рішення, ухваленого на користь господарського товариства, корпоративні права якого належать державі. Одночасно, прокурор не погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення без розгляду позову прокурора про стягнення з ПАТ "Азот" на корсиьть ПАТ "Черкасиобленерго" коштів у сумі 6953233,35 грн, оскільки звужує повноваження прокурора, якому надані повноваження для захисту суспільного інтересу ("інтересу держави"), який є значно ширшим, ніж інтереси окремих суб`єктів владних повноважень та можуть проявлятися не тільки у реалізації повноважень органів державної влади, місцевого самоврядування, а також у реалізації повноважень окремих державних установ, фондів, підприємств, приватних осіб, про що зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99.

Колегія суддів, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши доводи прокурора та відповідача, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

З матеріалів справи вбачається, у серпні 2020 року заступник прокурора Черкаської області звернувся до господарського суду із позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та Публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Публічного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн, в тому числі 4922471,17 грн інфляційних втрат і 2030751,65 грн три проценти річних.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.09.2020 відкрито провадження у справі №17-14-01/1494(925/1104/20), вирішено розглядати її в межах справи №17-14-01/1494 про банкрутство публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Рішенням від 01.02.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1104/20) Господарський суд Черкаської області позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до публічного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн. задовольнив частково і стягнув з публічного акціонерного товариства "Азот" на користь публічного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" 4867555,96 грн. інфляційних втрат і 2030711,16 грн. 3% річних і на користь Черкаської обласної прокуратури 103474,00 грн. судового збору, а в решті позову відмовив.

Постановою від 20.04.2021 Північний апеляційний господарський суд залишив без змін рішення Господарського суду Черкаської області від 01.02.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1104/20).

Постановою від 02.09.2021 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду скасував рішення Господарського суду Черкаської області від 01.02.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.04.2021 13.10.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1104/20) і направив цю справу на новий розгляд до Господарського суду Черкаської області.

При цьому Верховний Суд у постанові від 02.09.2021 у справі №17-14-01/1494(925/1104/20) дійшов висновку, що суд першої інстанції не врахував тверджень відповідача щодо відсутності підстав для представництва прокурором інтересів держави, та не надав їм належну правову оцінку, а суд апеляційної інстанції таких недоліків суду першої інстанції не виправив, за відсутності відповідного мотивування, погодився з доводами прокуратури стосовно наявності правових підстав для звернення прокурора з позовом в інтересах держави в особі Фонду державного майна України та ПАТ "Черкасиобленерго". Суди попередніх інстанцій не з`ясували питання невиконання або неналежного виконання позивачем (Фондом державного майна України) дій, спрямованих на захист інтересів держави у спірних правовідносинах, у зв`язку із чим належним чином не встановили, чи дотримався прокурор порядку, передбаченого статтею 23 Закону, тобто чи мав Фонд державного майна України можливість спростувати стверджуване прокурором порушення інтересів держави або самостійно звернутись до суду з позовом в інтересах держави протягом розумного строку, а також чи можна кваліфікувати дії Фонду державного майна України у спірних правовідносинах як бездіяльність.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 02.11.2021 прийнято справу №17-14-01/1494(925/1104/20) до провадження і призначено у ній підготовче засідання.

За результатами підготовчого засідання, суд першої інстанції постановив ухвалу, якою залишив без розгляду позов заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Приватного акціонерного товариства "Черкасиобленерго" до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн; закрив підготовче провадження у справі №17-14-01/1494(925/1104/20) за позовом заступника прокурора Черкаської області в інтересах держави в особі Фонду державного майна України до Приватного акціонерного товариства "Азот" про стягнення 6953223,35 грн та призначив її до розгляду по суті у засіданні суду на 05 травня 2022 року.

Частинами 3-5 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

У рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття "інтереси держави" висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 зі справи № 806/1000/17).

Звертаючись до господарського суду із даним позовом, заступник прокурора Черкаської області обґрунтував порушення (загрозу порушення) інтересів та прав держави як акціонера господарського товариства ПАТ "Черкасиобленерго", що полягають у необхідності відшкодування матеріальних втрат від знецінення грошових коштів за невиконаним господарським зобов`язанням і необхідністю відновлення при вирішенні цього питання законності, що спрямовано на задоволення суспільних потреб з дотриманням принципу справедливої рівноваги між суспільними інтересами та необхідністю дотримання прав особи, щодо якої порушено справу про банкрутство.

Згідно з абзацом третім ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Враховуючи положення ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, яка передбачена абзацом 3 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу 1 частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини 2 статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що у контексті цього засадничого положення відсутність у Законі України "Про прокуратуру" інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці 1 частини 1 статті 23 цього Закону межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Отже, в силу вимог ст. 53 Господарського процесуального кодексу України та ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" суб`єктом, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути тільки суб`єкт владних повноважень, незалежно від наявності у нього статусу юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ПАТ "Черкасиобленерго" є господарським товариством в розумінні ст. 3 Закону України "Про акціонерні товариства" і відповідно не є суб`єктом владних повноважень, тому прокурор не може звертатися із позовом в інтересах держави в його особі, а це означає, що прокурор не мав права підписувати позовну заяву від імені названого товариства, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення такого позову без розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права належить відхилити.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позов прокурора в інтересах держави про стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 6953223,35 грн у даній справі було призначено до розгляду по суті оскаржуваною ухвалою, та відповідно рішення зі спору ще не ухвалено судом, а відтак апеляційну скаргу подано прокурором передчасно, за відсутності порушення будь-яких прав та охоронюваних законом інтересів як держави так і прокурора зокрема.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити та залишити без змін ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.04.2022 у даній справі.

У зв`язку з відхиленням апеляційної скарги, судові витрати за розгляд справи апеляційним судом належить покласти на прокурора в межах сплаченого судового збору при подачі апеляційної скарги відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Черкаської обласної прокуратури залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 19.04.2022 у справі № 17-14-01/1494(925/1104/20) залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у строки, встановлені ст. 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 28.06.2022.

Головуючий суддя С.В. Сотніков

Судді О.М. Остапенко

Б.М. Поляков