ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

04.07.2022 р. Справа № 7/127

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши

заяву ліквідатора СТОВ "Нива" Іващука В.А. за вих. № 23/127-сзвс від 23.06.2022 (вх. № 4210 від 29.06.2022 р.) про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 7/127, порушеної

за заявою 1. Закритого акціонерного товариства "Лазірківський елеватор", с. Лазірки, Оржицького району

2. Приватного підприємця Михайлика Сергія Володимировича, м. Лубни

до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива", с. Остапівка, Лубенського району

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2018 року поновлено провадження у справі № 7/127 про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" на стадії ліквідаційної процедури. Зобов`язано ліквідатора СТОВ "Нива" арбітражного керуючого Боровика Руслана Леонідовича здійснити ліквідаційну процедуру відповідно до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

21.10.2019 р. набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства № 2597-VIII.

Відповідно до п.п. 4 п. 14 Прикінцевих та Перехідних Положень Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд справи відбувається за правилами, що передбачені Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду від 29.09.2020 по справі № 7/127 задоволено заяву арбітражного керуючого Боровика Р.Л. та відсторонено його від виконання повноважень ліквідатора у справі про банкрутство сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива".

Ліквідатором сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" призначено арбітражного керуючого Іващука Валентина Анатолійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 538 від 18.03.2013 року) та зобов`язано його здійснити заходи в ліквідаційній процедурі відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства.

29.06.2022 року від ліквідатора сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" Іващука В.А. надійшла до суду заява за вих. № 23/127-сзвс від 23.06.2022 (вх. № 4210) про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 7/127.

В обґрунтування поданої заяви ліквідатор посилається на те, що суддею Іванко Л.А. свідомо ігнорувались факти порушення законодавства при повторному призначенні по справі № 7/127 ліквідатором - Боровика Р.Л., порушення ним законодавства в частині реалізації і відчуження майна боржника, забезпечення його збереження.

Крім того, заявник посилається на ст. 36 ГПК України, яка визначає, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

На думку ліквідатора, викладені ним в заяві обставини підтверджують упередженість судді по даній справі і неможливість вести її в подальшому, у зв`язку з чим, просить задовольнити заяву про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 7/127.

Ухвалою від 30.06.2022 року суд (у складі судді Іванко Л.А.) дійшов висновку про необґрунтованість заявленого судді Іванко Л.А. відводу та передав матеріали справи уповноваженій особі на здійснення визначення складу суду автоматизованою системою для вирішення питання про відвід відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За наслідками проведення автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Іванко Л.А. від розгляду справи № 7/127 передано на розгляд судді господарського суду Полтавської області Білоусова С.М. (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2022 року).

На підставі викладеного, судом прийнято вищевказану заяву для вирішення питання про відвід.

Згідно зі ст. 39 ГПК України суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ліквідатора СТОВ "Нива" Іващука В.А. про відвід, суд дійшов висновку про його необґрунтованість, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

За змістом частини 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід дозволяється лише у виняткових випадках, коли підставу відводу заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня коли заявник дізнався про таку підставу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Частиною 4 статті 35 ГПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

За змістом ст. 36 ГПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанцій, а також у новому розгляді справи після скасування постанови суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасоване судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24.02.1993, серія A, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі потрібно визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10.06.1996, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини "Веттштайн проти Швейцарії").

Згідно із ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Керуючись завданнями та принципами господарського судочинства, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, змагальності сторін, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Однією з основних засад господарського судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Як підстави для відводу судді у даній справі ліквідатор Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" Іващук В.А. зазначив, зокрема, суддею Іванко Л.А. порушено законодавство при повторному призначенні ліквідатором Боровика Р.Л.

Доводи заявника спростовується наступним.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.03.2018 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротехнічна компанія" про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Полтавської області від 20.12.2011 року; скасовано ухвалу господарського суду Полтавської області від 20.12.2011 року; поновлено провадження у справі № 7/127 на стадії ліквідаційної процедури.

З вищевказаної ухвали вбачається, що суд не відкрив провадження у справі та не відкрив ліквідаційну процедуру, а поновив провадження у справі № 7/127 на стадії ліквідаційної процедури, в якій повноваження ліквідатора вже виконував арбітражний керуючий Боровик Р.Л., а тому твердження заявника про повторне призначення ліквідатором у справі арбітражного керуючого Боровика Р.Л. не відповідає дійсності.

Крім того, суд констатує, що заміна ліквідатора у справі відбувається за наявності підстав, визначених ст. 41 п. 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", згідно приписів якої, у разі невиконання або неналежного виконання ліквідатором своїх обов`язків господарський суд за клопотанням комітету кредиторів або з власної ініціативи може припинити повноваження ліквідатора і призначити нового ліквідатора в порядку, встановленому цим Законом.

З огляду за зазначені норми, поновлення провадження у справі на стадії ліквідаційної процедури в результаті перегляду ухвали у справі про банкрутство за нововиявленими обставинами не є підставою для припинення повноважень ліквідатора і призначення нового ліквідатора.

Інші підстави для заміни ліквідатора, визначені ст. 41 п. 12 Закону на момент поновлення провадження у справі про банкрутство СТОВ "Нива", були відсутні.

Крім цього, посилання заявника на ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, яка декларує недопустимість повторної участі судді у розгляді справи, є безпідставною з огляду на обставини справи.

За ст. 36 ч. 1 ГПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу Господарського суду Полтавської області від 20.12.2011 року про припинення провадження у справі № 7/127 скасовано ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.03.2018 року (в тому ж складі суду) в результаті задоволення заяви ТОВ "Агротехнічна компанія" про перегляд даного судового рішення за нововиявленими обставинами.

Скасування Господарським судом Полтавської області ухвали господарського суду Полтавської області від 20.12.2011 року, ухвалення нового судового рішення не стосується застосування положень ст. 36 ГПК України.

Зазначені обставини за своєю суттю є незгодою ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" Іващука В.А. з процесуальними рішеннями судді Іванко Л.А. по даній справі.

Частина 4 ст. 35 ГПК України визначає, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на зазначене, вищевказані доводи заявника в обґрунтування підстав відводу суд визнає необґрунтованими.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З аналізу норм ГПК України слідує, що особа яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Вмотивованість заяви про відвід судді є процесуальним обов`язком учасника, який, вважаємо, повинен добросовісно реалізовувати надане йому право.

Враховуючи викладені обставини та проаналізувавши приписи чинного законодавства, якими унормовані підстави для відводу судді, необхідно зазначити, що доводи, викладені у заяві про відвід, не можна вважати об`єктивно обґрунтованими, оскільки вони не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді Іванко Л.А., безпосередньо та однозначно не вказують на його особисту небезсторонність чи упереджене ставлення до колишнього ліквідатора або особисту прихильність до інших учасників справи. А відтак, відсутні підстави для відводу судді в розумінні ст. ст. 35, 36 ГПК України.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" Іващука В.А. про відвід судді Іванко Л.А. вих. № 23/127-сзвс від 23.06.2022 року (вх. № 4210 від 29.06.2022 року) по справі № 7/127.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Нива" Іващука В.А. про відвід судді Іванко Л.А. вих. № 23/127-сзвс від 23.06.2022 року (вх. № 4210 від 29.06.2022 року) по справі № 7/127 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає (ст.ст. 235, 255 ГПК України).

Ухвала підписана 04.07.2022 р.

Суддя Білоусов С. М.