ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2022 р. Справа № 911/3346/21

За позовом Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп, 15558, Чернігівська область, Чернігівський район, селище міського типу Гончарівське, вулиця Лісова, будинок 1

до Фізичної особи-підприємця Дзекунової Анни Олександрівни, АДРЕСА_1

про стягнення 779 924,22 грн за договором купівлі-продажу № 62 від 06.02.2019

суддя Н.Г. Шевчук

секретар судового засідання М.Г. Байдрелова

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

суть спору:

Державне підприємство Чернігівський військовий лісгосп звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Дзекунової Анни Олександрівни про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу № 62 від 06.02.2019 у розмірі 779 924,22 грн, з яких: 697 115,57 грн основний борг, 3 975,06 грн пеня, 19 648,53 грн 3% річних та 59 185,06 грн інфляційні.

В обґрунтування своїх вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за вказаним договором в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.12.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Цією ж ухвалою встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву із додержанням вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Однак у встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позов та інших документів до суду не надав.

Разом з тим, вся судова кореспонденція надсилалась на адресу відповідача, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте такі відправлення поверталась поштовим відділення Укрпошти до суду із вказівками про причини повернення: "за закінченням терміну зберігання"; "адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листів з ухвалами суду відповідачем є наслідком відсутності волевиявлення відповідача щодо його належного отримання.

Ухвалою суду від 03.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.03.2022.

Разом з тим, статтею 1 Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно пункту 1 якого постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Враховуючи викладене, засідання призначене на 03.03.2022 не відбулось.

З огляду на зазначене, з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників судового процесу, суддів та працівників апарату суду, суд дійшов висновку про необхідність визначення іншої дати судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.05.2022 суд ухвалив: судове засідання призначити на 02.06.2022.

У зв`язку з відсутністю фінансування видатків Господарського суду Київської області на здійснення поштових відправлень ухвала суду від 04.05.2022 була надіслана на відомі суду електронні адреси сторін.

В судове засідання представник відповідача не з`явився. За результатами засідання було оголошено перерву до 16.06.2022.

Про судове засідання призначене на 16.06.2022 відповідачка була повідомлена телефонограмою від 06.06.2022.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у судовому засіданні 16.06.2022, за відсутності представника відповідача, запобігаючи при цьому безпідставному затягуванню розгляду справи.

У судовому засіданні 16.06.2022 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України судом ухвалено рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

встановив:

06 лютого 2019 року між Державним підприємством Чернігівський військовий лісгосп (продавець) та Фізичною особою-підприємцем Дзекуновою Анною Олександрівною (покупець) укладено договір купівлі-продажу № 62, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язався при наявності та по попередньому замовленню поставити та передати у власність (повне господарське відання) покупця: лісоматеріали круглі хвойні (породи сосна) Клас В (D1b-D6); Клас C (D1b-D6); Клас D (D0-D6); деревина дров`яна промислового та непромислового використання (названі далі Товар), а покупець зобов`язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору по цінах діючого прейскуранту на момент відпуску товару зі складу продавця.

Кількість поставленого товару визначається у відповідності з товарно-транспортною документацією (пункт 2.2 Договору).

Відповідно до пункту 3.1 Договору відпуск товару продавцем здійснюється тільки при наявності оригіналу належним чином оформленої довіреності на отримання товару.

Згідно із пунктом 3.4 Договору право власності на товар у покупця виникає з моменту передання йому товару, що підтверджується відповідними товарно-транспортними документами.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що покупець здійснює 100% попередню оплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у даному договорі або у рахунках-фактурах продавця.

Згідно із пунктом 5.1 Договору у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно умов цього договору та чинного законодавства України.

Пунктом 5.2 Договору погоджено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочення строків оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (на час нарахування пені) від суми, що належить до сплати за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до пункту 8.1 Договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Строк даного договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 даного договору, і діє до моменту його остаточного виконання, але в будь-якому випадку до 31.12.2020 (пункт 8.2 Договору).

Пунктом 8.3 Договору узгоджено, що закінчення строку даного договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії даного договору.

На виконання умов договору у період з 07.02.2019 по 03.12.2020 позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується товарно-транспортними та видатковими накладними. Тоді як, відповідач частково здійснив оплату поставленого товару, що призвело, як стверджує позивач, до виникнення заборгованості у сумі 697 115,57 грн.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором Державне підприємство Чернігівський військовий лісгосп зверталося до Фізичної особи-підприємця Дзекунової Анни Олександрівни з претензією від 06.05.2020 № 471, в якій зазначало про неналежне невиконання умов договору та вимагало сплати заборгованість, яка станом на 05.05.2020 становила 290 091,72 грн.

Претензія була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Станом на день звернення з позовом заборгованість відповідача перед позивачем становить 697 115,57 грн.

З урахуванням наведеного вище, зазначені обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву не надав.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

Частинами першою та другою статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною другою вказаної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Приписами частини першої статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Нормами статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першої статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Так, зокрема, умовами договору передбачено, що покупець здійснює 100% попередню оплату вартості товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця.

Попередню оплату товару унормовано статтею 693 Цивільного кодексу України, відповідно до частини першої якої якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.

При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (частина друга статті 538 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За приписами статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

У відповідності до пункту 1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/928/2012 від 17.07.2012, підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і яка відповідає вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксує факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Як встановлено судом, поставка товару підтверджується видатковими накладними: № ДП00005250 від 31.10.2019; № ДП00005253 від 31.10.2019; № МО-5 від 31.10.2019; № МО-6 від 31.10.2019; № МО-7 від 10.12.2019; № МО-1 від 22.01.2020; № МО-2 від 22.01.2020; № МО-1 від 06.02.2020; № МО-4 від 07.02.2020; № МО-5 від 07.02.2020; № МО-6 від 07.02.2020; № МО-6 від 07.02.2020; № МО-7 від 17.02.2020; № МО-8 від 17.02.2020; № МО-9 від 17.02.2020; № МО-6 від 19.02.2020; № МО-8 від 19.02.2020; № МО-0 від 21.02.2020; № МО-1 від 21.02.2020; № МО-6 від 26.02.2020; № МО-3 від 28.02.2020; № МО-6 від 17.03.2020; № МО-5 від 15.05.2020; № МО-6 від 18.05.2020; № МО-7 від 18.05.2020; № МО-8 від 18.05.2020; № МО-9 від 21.05.2020; № МО-0 від 21.05.2020; № МО-1 від 25.05.2020; № MO-2 від 26.05.2020; № MO-3 від 26.05.2020; № MO-6 від 27.05.2020; № МО-4 від 28.05.2020; № МО-5 від 16.06.2020; № МО-6 від 18.06.2020; № МО-7 від 18.06.2020; № МО-2 від 25.06.2020; № МО-3 від 30.06.2020; № МО-7 від 09.07.2020; № МО-3 від 09.07.2020; № МО-3 від 26.08.2020; № МО-0 від 02.09.2020; № МО-2 від 02.09.2020 р. 115. Видаткова накладна № МО-4 від 03.09.2020; № МО-5 від 04.09.2020; № МО-9 від 14.09.2020; № МО-0 від 14.09.2020; № МО-3 від 07.10.2020 р. 120. Видаткова накладна № МО-7 від 26.10.2020; № МО-3 від 04.11.2020; № МO-4 від 04.11.2020; № МО-5 від 04.11.2020; № МО-9 від 05.11.2020; № МО-0 від 05.11.2020; № МO-7 від 09.11.2020; № МО-6 від 09.11.2020; № МО-8 від 11.11.2020; № MO-5 вiд 20.11.2020; № МО-7 від 30.11.2020; № МО-7 від 03.12.2020; № МO-8 від 03.12.2020; № МО-9 від 03.12.2020;

та товарно-транспортними накладними: TTH № 5250 від 31.10.2019 та специфікація-накладна № 23118; TTH № 5253 від 31.10.2019 та специфікація-накладна № 23115; TTH № 260001 від 31.10.2019; TTH № 260002 від 31.10.2019; TTH № 160028 вiд 10.12.2019; TTH № 280043 від 22.01.2020; TTH № 280044 вiд 22.01.2020; TTH № 160094 вiд 06.02.2020; TTH № 160098 вiд 07.02.2020; TTH № 160099 вiд 07.02.2020; TTH № 160102 вiд 07.02.2020; TTH № 280052 вiд 07.02.2020; TTH № 260029 вiд 17.02.2020; TTH № 260030 вiд 17.02.2020; TTH № 260031 вiд 17.02.2020; TTH № 260035 вiд 19.02.2020; TTH № 260037 вiд 19.02.2020; TTH № 260039 вiд 21.02.2020; TTH № 260040 вiд 21.02.2020; TTH № 260044 вiд 26.02.2020; TTH № 280073 вiд 28.02.2020; TTH № 160162 вiд 17.03.2020; TTH № 260081 вiд 15.05.2020; TTH № 260082 вiд 18.05.2020; TTH № 260083 вiд 18.05.2020; TTH № 260084 вiд 18.05.2020; TTH № 260085 вiд 21.05.2020; TTH № 260086 вiд 21.05.2020; TTH № 260087 вiд 25.05.2020; TTH № 260088 вiд 26.05.2020; TTH № 260089 вiд 26.05.2020; TTH № 160225 вiд 27.05.2020; TTH № 260090 вiд 28.05.2020; TTH № 260091 вiд 16.06.2020; TTH № 260092 вiд 18.06.2020; TTH № 260093 вiд 18.06.2020; TTH № 260098 вiд 25.06.2020; TTH № 260099 вiд 30.06.2020; TTH № 260113 вiд 09.07.2020; TTH № 260119 вiд 09.07.2020; TTH № 260147 вiд 26.08.2020; TTH № 260154 вiд 02.09.2020; TTH № 260156 від 02.09.2020; TTH № 260158 вiд 03.09.2020; TTH № 260160 вiд 04.09.2020; TTH № 260175 від 14.09.2020; TTH № 260176 вiд 14.09.2020; TTH № 260205 вiд 07.10.2020; TTH № 260230 вiд 26.10.2020; TTH № 160392 вiд 04.11.2020; TTH № 160393 вiд 04.11.2020; TTH № 160394 від 04.11.2020; TTH № 250179 вiд 05.11.2020; TTH № 250180 вiд 05.11.2020; TTH № 250188 вiд 09.11.2020; TTH № 260239 вiд 09.11.2020; TTH № 260241 вiд 11.11.2020; TTH № 260247 вiд 20.11.2020; TTH № 260250 вiд 30.11.2020; TTH № 280295 вiд 03.12.2020; TTH № 280296 вiд 03.12.2020; TTH № 280297 вiд 03.12.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач за поставлений товар розраховувався частково. Так, позивач зараховував такі оплати: у розмірі 99 000,00 грн - 22.01.2020, 229 000,00 грн 23.01.2020, 30 000,00 грн 09.11.2020, всього 358 000,00 грн.

Оскільки видаткові накладні, копії яких долучені позивачем до матеріалів справи, мають найменування юридичних осіб, перелік товару, його вартість, містять посилання на товарно-транспортні накладні та інші реквізити, вони відповідають вимогам закону та є первинними документами, які фіксують факт здійснення господарської операції.

Матеріали справи не містять докази, що під час поставки товару, відповідачем виставлялись позивачу зауваження щодо неналежного оформлення супровідної документації.

Матеріали справи також містять акти звірки взаєморозрахунків. Акт звірки за період з листопада 2020 року по грудень 2020 року на суму 697 115,57 грн підписаний та скріплений печатками сторін. Акт звірки за період з 01.10.2019 по 28.09.2021 підписаний та скріплений печаткою від покупця ФОП Дзекунової А.О. Акт звірки за період з 01.10.2019 по 09.11.2021 підписаний головним бухгалтером та скріплений печаткою Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп.

Судом враховано, що акт звірки не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", однак, зазначене не спростовує обов`язок відповідача, який прийняв товар за вказаними накладними, сплатити повну ціну отриманого товару (частина друга статті 692 Цивільного кодексу України) у строки, встановлені договором (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, підписання такого акту є дією, що свідчить про визнання відповідачем свого боргу.

Відповідач не забезпечив участі представника у судових засіданнях, письмових пояснень чи доказів оплати отриманого товару не надав, наявність вказаної заборгованості протягом розгляду справи не спростував, матеріалами справи підтверджується факт порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором з оплати вартості товару, що отриманий від позивача.

Таким чином, позивачем правомірно заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу за вказаним договором на суму 697 115,57 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору в частині дотримання строків оплати товару позивач просить суд стягнути з відповідача суми пені у розмірі 3 975,06 грн, 3% річних у розмірі 19 648,53 грн та інфляційних втрат у розмірі 59 185,06 грн.

Відносно позовних вимог щодо стягнення із відповідача пені у розмірі 3 975,06 грн, суд зазначає таке:

Пунктом 5.2 Договору погоджено, що покупець за даним договором несе наступну відповідальність: за прострочення строків оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ (на час нарахування пені) від суми, що належить до сплати за кожен день прострочення платежу.

Згідно із статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною першою статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до частини четвертої статті 231 цього ж Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тому період обчислення пені починається з наступного дня після дати, в яку зобов`язання мало бути виконано. Згідно з частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши перевірку розрахунку пені (долученого до заяви про усунення недоліків позовної заяви), здійсненого позивачем, судом встановлено, що відповідний розрахунок позивачем здійснено по кожній, визначеній позивачем в межах позовної давності видатковій накладній окремо, однак невірно визначено початок прострочення такої заборгованості, оскільки день оплати не враховується в період прострочення. Разом з тим, сума пені за даним розрахунком позивача склала 4 4049,65 грн, тоді як згідно позовних вимог сума пені заявлена до стягнення становила 3 975,06 грн. В заяві про усунення недоліків позовної заяви позивач вказав, що не бажає збільшувати позовні вимоги.

Враховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тому вимога позивача про стягнення з відповідача 3 975,06 грн пені, у зв`язку із простроченням грошового зобов`язання, що не заперечується відповідачем, є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Окрім наведеного, позивачем також заявлено позовні вимоги про стягнення із відповідача 19 648,53 грн 3% річних та 59 185,06 грн інфляційних втрат. Розглянувши позов в даній частині, суд зазначає таке:

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.19 у справі № 912/48/19, від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17 тощо).

Перевіривши правомірність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних, враховуючи приписи статті 625 Цивільного кодексу України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства, наведені позивачем в позовній заяві розрахунки є арифметично правильними, відповідно суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вказаних вимог за розрахунком позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене в сукупності, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне наголосити на тому, що відповідачем під час розгляду даної справи суду не було надано жодних доказів, які б спростовували твердження позивача щодо наявності заборгованості у відповідача за договором купівлі-продажу.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Крім того, позивач також просив суд стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

Звертаючись до суду із позовною заявою, крім іншого, було заявлено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат за цією позовною заявою складається із судового збору в розмірі 11698,87 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000,00 грн.

За твердженнями позивача, витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором № 01/11/21 про надання правової допомоги від 01.11.2021, Рекомендаціями щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженими рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 10.01.2020 № 84, описом робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 11.11.2021, актом надання-прийому виконаних послуг (правової допомоги) № 12 від 30.12.2021, платіжним дорученням № 1283 від 30.12.2021, ордером на надання правової допомоги серії АА № 076515 від 11.11.2021 та свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000024 від 26.12.2014.

Відповідно до статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що 01.11.2021 між адвокатом Помазом Анатолієм Павловичем (виконавець) та ДП "Чернігівський військовий лісгосп" (замовник) укладено договір № 01/11/21 про надання правової допомоги, відповідно до пункту 1.1 якого в порядку та на умовах договору виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику правову допомогу (послуги) ДП "Чернігівський військовий лісгосп" та представляти його інтереси як позивача в Господарському суді Київської області по справі № 911/3346/21, в апеляційному та касаційному суді, органах державної влади, місцевого самоврядування, поліції, органах державної податкової інспекції, прокуратурі, виконавчій службі, судах всіх інстанцій, інших підприємствах, установах та організаціях незалежно від форм власності по захисту прав та інтересів замовника.

Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість послуг обраховується на підставі акту передачі-прийому послуг.

Відповідно до пункту 4.2 Договору вартість послуг за надання правової допомоги з вирішення спору з ГУ ДПІ у Чернігівській області з розглядом справи в адміністративному суді складає 16 000,00 грн.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами умов договору або достроково припиняється у порядку передбаченому Договором (пункт 8.1 Договору).

У описі робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 11.11.2021 представник позивача зазначає наступні послуги:

1) надання юридичної консультації щодо предмету спору, роз`яснення правових наслідків 1 година;

2) збір доказів у господарській справі, вивчення документів 8 годин;

3) підготовка позовної заяви 8 годин;

4) підготовка додатків до позовної заяви 1 година;

5) підготовка клопотань, відповіді на відзив 2 години;

6) участь у судових засіданнях, підготовка письмових пояснень, клопотань 2 години.

Орієнтовна сума за надані, виконані послуги адвоката Помаз А.П. за договором від 04.01.2021 про надання правової допомоги складає 16000,00 грн.

До матеріалів справи позивачем додано акт надання-прийому виконаних послуг (правової допомоги) № 12 від 30.12.2021, підписаний між позивачем та адвокатом, відповідно до якого на виконання договору від 01.11.2021 № 01/11/21 адвокатом були надані юридичні послуги у період з 01.11.2021 по 30.12.2021 на загальну суму 16 000,00 грн.

Найменування послуг наданих за актом № 12 від 30.12.2021: надання юридичної консультації щодо предмету спору, збір доказів стосовно дебіторської заборгованості ФОП Дзекунової А.О., підготовка позовної заяви з додатками до Господарського суду Київської області про стягнення з ФОП Дзекунової А.О. заборгованості в сумі 779 924,22 грн, відрядження до м. Києва, участь у судових засіданнях не менше двох.

Платіжним дорученням № 1283 від 30.12.2021 ДП Чернігівський військовий лісгосп перераховано на рахунок Помаза А.П. 16000,00 грн в якості оплати за юридичні послуги згідно акту № 12 від 30.12.2021.

Однак, суд доходить висновку, що договір № 01/11/21 про надання правової допомоги від 01.11.2021 не є достовірним доказом, на підставі якого можливо встановити фактичне понесення позивачем таких витрат в розмірі 16000,00 грн в межах цього провадження, оскільки вартість послуг визначена у розмірі 16000,00 грн, згідно пункту 4.2 Договору, сплачується за надання правової допомоги з вирішення спору з ГУ ДПІ у Чернігівській області з розглядом справи в адміністративному суді.

Окрім того, сам договір № 01/11/21 про надання правової допомоги укладений 01.11.2021 з посиланням на номер справи в межах якої надаватиметься правова допомога (№ 911/3346/21), тоді як єдиний унікальний номер судової справи № 911/3346/21 присвоєний позовній заяві б/н від 11.11.2021 Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп 15.11.2021, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями.

Такі докази, як акт надання-прийому виконаних послуг (правової допомоги) № 12 від 30.12.2021, опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом від 11.11.2021, Рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затвердженими рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 10.01.2020 № 84 не доводять порядку обчислення і розміру правничої допомоги, зокрема, адвокатом не деталізовано суму в розмірі 16 000,00 грн, в частині її віднесення до конкретного виду юридичних послуг згідно акта № 12 від 30.12.2021, пов`язаних з розглядом справи.

Опис робіт (наданих послуг) від 11.11.2021 на суму 16000,00 грн, доданий позивачем до матеріалів справи, не є належним доказом факту здійснення надання адвокатських послуг адвокатом замовнику, оскільки вказаний акт складений та підписаний в односторонньому поряду адвокатом Помаз А.П. без участі клієнта, окрім того містить посилання на інший договір правової допомоги.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факту надання адвокатом послуг (виконаних робіт), підстави для стягнення з відповідача витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн відсутні.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 11698,86 грн.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 238 Господарського процесуального кодексу України суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Дзекунової Анни Олександрівни ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Державного підприємства Чернігівський військовий лісгосп (15558, Чернігівська область, Чернігівський район, селище міського типу Гончарівське, вулиця Лісова, будинок 1, код 24967505) 779 924 (сімсот сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) грн 22 коп. заборгованості (з яких 697 115,57 грн основний борг, 3 975,06 грн пеня, 19 648,53 грн 3% річних та 59 185,06 грн інфляційні), а також 11 698 (одинадцять тисяч шістсот девяносто вісім) грн 86 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Повне рішення складено та підписано: 27.06.2022