ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2022 р. Справа№ 911/1512/13

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Шаптали Є.Ю.

Секретар судового засідання: Кузьменко А.М.

За участю представників учасників процесу:

від стягувача: Грищенко О.М. (адвокат, посвідчення № 3888 від 29.10.2009)

від боржника: не з`явився;

від ВДВС : : не з`явився.

Розглянув у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/1512/13 (суддя Лилак Т.Д., підписано 05.10.2021)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології", м. Київ

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські зорі", Чернігівська область,

с. Обманів

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг", Київська область, с. Софіївська Борщагівка

про стягнення 303 054,79 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги, Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

Товариство з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські зорі", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про стягнення 303 054,79 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області ввід 07.12.2017 у справі №911/1512/13 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 3 333,33 грн итрат на послуги адвоката та 1 515,27 грн судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 30% річних у розмірі 20 1369,86 грн. Відмовлено в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 1 000,00 грн за договором поруки від 22.01.2013..

05.01.2018 року на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 07.12.2017 видано наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1512/13 від 10.01.2018 року стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські Зорі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" 100 684,93 грн пені.

05.02.2018 року на примусове виконання додаткового рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2018 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено частково, замінено стягувача у справі № 911/1512/13 під час примусового виконання рішення Господарського суду Київської області № 911/1512/13 від 07.12.2017 року та додаткового рішення Господарського суду Київської області № 911/1512/13 від 10.01.2018 року, котрі набрали законної сили Товариство з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», в іншій частині у заяві відмовлено.

Короткий зміст скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» на бездіяльність державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми)

11.02.2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» (далі - стягувач) звернулось до Господарського суду Київської області зі скаргою вих. № 09-1/02 від 09.02.2021 року на бездіяльність державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі -ВДВС) у виконавчому провадженні №64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05.01.2018, в якій скаржник просив:

- визнати за період із 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Ічнянського ВДВС Північно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі №911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 січня 2018 року, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 січня 2018 року із врахуванням положень Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу Ічнянського ВДВС Північно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Суми) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 січня 2018 року із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження».

У скарзі на дії ВДВС стягувач посилається на те, що ВДВС не вчинено усіх належних, своєчасних та об`єктивних дій у відповідних виконавчих провадженнях із дотриманням строків та порядку, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Коткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 частково задоволено скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" (правонаступник Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "НІКО-ТАЙС") на бездіяльність державного виконавця Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми).

Визнано за період із 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні №64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні №64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.01.2018, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі 911/1512/13 від 05.01.2018 із врахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження".

Задовольняючи в цій частині скаргу на дії ВДВС, місцевий господарський суд встановив, що ВДВС не надано доказів вжиття заходів щодо примусового виконання рішення у виконавчих провадженнях № 64014409 та № 64014543 в період із 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року; державним виконавцем Ічнянського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) не вживалися всі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі, тобто державний виконавець не організовував виконання судового рішення у порядку, встановленому законом, тому дійшов висновку про те, що державним виконавцем у період з 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року не здійснено належних заходів щодо виконання наказів від 05 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року по справі № 911/1512/13.

Відмовляючи у вимозі стягувача про зобов`язання державного виконавця або іншої посадової особи Ічнянського ВДВС Північно-Східного МРУ Міністерства юстиції (м. Суми) усунути допущене порушення (поновити порушене право заявника) шляхом дотримання строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 лютого 2018 року та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05 січня 2018 року із врахуванням норм та положень Закону України «Про виконавче провадження», та котрі були б направлені та свідчили б про перевірку майнового стану та фактичне примусове виконання наказів від 05 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року по справі №911/1512/13 місцевий господарський суд встановив, що така вимога не містить переліку таких конкретних дій, що їх зобов`язаний вчинити державний виконавець у вказаному виконавчому провадженні, і від вчинення яких він безпідставно ухиляється, а фактично є зазначенням про необхідність дотримання державним виконавцем строків та порядку вчинення будь-яких виконавчих дій, що безпосередньо передбачено положеннями законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятою ухвалою Ічнянський відділ державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - скаржник) звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 05.10.2021 у справі № 911/1512/13.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального права, зокрема, - ст.ст.- 1, 10, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження», а також порушенням норм процесуального права, яке виражено у неповному з`ясуванні обставин справи.

Скаржник вказує, що відповідно до положення ст.ст. 10, 18, 48 Закону України «Про виконавче провадження» державному виконавцю надано прав визначати види а обсяги майна боржника на які необхідно звертати стягнення (в першу чергу) для погашення заборгованості по виконавчому провадженню

Також заявник апеляційної скарги вказує про те, що місцевим господарським судом було залишено поза увагою той факт, що 29.12.2020 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №64014409 та ВП № 64014543. Того ж дня направлено запити до реєструючи установ щодо виявлення майна боржника на яке можливо звернути стягнення в рахунок погашення боргу. 29.12.2020 року державним виконавцем відповідно положень ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» надіслано постанови і відкриття виконавчого провадження стягувану та боржнику. 04.01.2021 винесено постанову про арешт нерухомого та рухомого майна боржника та внесено відомості до відповідних державних реєстрів. 06.01.2021 винесено постанову про арешт коштів боржника в установах банку, які направлено до виконання Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк». 27.01.2021 винесено постанову про розшук майна боржника. 18.02.2021 винесено постанову про арешт рухомого майна боржника. Тобто в період із 29.12.2020 по 09.02.2021 року_державним виконавцем вжиті заходи щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області у справі №911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні №64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 05.01.2018.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

04.01. від стягувача через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить апеляційну скаргу ВДВС залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 30.01.2021 у справі №911/1512/13 - без змін.

Відзив на апеляційну скаргу від боржника до суду апеляційної інстанції у встановлений строк не надходив.

Частиною 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (далі- ГПК України), що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що боржник не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзиви на апеляційну скаргу ВДВС через канцелярію суду або шляхом їх направлення на адресу суду поштовим відправленням. Відтак, приймаючи до уваги, що боржник у строк, встановлений судом апеляційної інстанції не подали відзивів на апеляційні скарги, суд дійшов висновку, що неподання боржником відзиву не перешкоджає вирішенню справи по суті за наявними в ній матеріалами справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 26.10.2021 апеляційну скаргу Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Разіна Т.І., судді: Михальська Ю.Б., Шаптала Є.Ю.

08.11.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1512/13.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.12.2021 у справі №911/1512/13 апеляційну скаргу Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 - залишено без руху.

Від Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшла про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 у справі №911/1512/13 заяву Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задоволено та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/1512/13; відкрито апеляційне провадження у справі №911/1512/13; розгляд апеляційної скарги Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/1512/13 призначено 17.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2022 розгляд справи №911/1512/13 відкладено на 31.01.2022.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді Разіної Т.І. з 31.01.2022 на лікарняному, судове засідання, призначене на 31.01.2022, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського свід 10.02.2022 розгляд справи №911/1512/13 признчено на 14.03.2022.

Проте, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Отже, судове засідання 14.03.2022 у справі №911/1512/13 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.05.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі № 911/1512/13 на 06.06.2022.

Явка представників сторін

06.06.2022 в судове засідання з`явився представник стягувача.

Боржник та ВДВС (скаржник) у судове засідання 06.06.2022 не з`явилися.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що явка представників учасників справи в судове засідання не була визнана обов`язковою, судочинство здійснюється, серед іншого, на засадах рівності та змагальності сторін і учасники судового провадження на власний розсуд користуються наданими ним процесуальними правами, зокрема, правом на участь у судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду апеляційної скарги у даній справі за відсутності представників боржника та ВДВС.

Позиції учасників справи

В судовому засіданні апеляційної інстанції 06. 06.2022 представник стягувача доводи апеляційної скарги ВДВС ( в оскаржуваній ВДВС частині) заперечував, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу та просив апеляційну скаргу ВДВС залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2022 у справі №911/1512/13- без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Товариство з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські зорі", Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрлізинг" про стягнення 303 054,79 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області ввід 07.12.2017 у справі №911/1512/13 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 3 333,33 грн итрат на послуги адвоката та 1 515,27 грн судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Обмачівські Зорі» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 30% річних у розмірі 20 1369,86 грн. Відмовлено в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Укрлізинг» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» 1 000,00 грн за договором поруки від 22.01.2013..

05.01.2018 року на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 07.12.2017 видано наказ.

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області у справі №911/1512/13 від 10.01.2018 року стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Обмачівські Зорі" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Високі аграрні технології" 100 684,93 грн пені.

05.02.2018 року на примусове виконання додаткового рішення Господарського суду Київської області від 10.01.2018 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.11.2020 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС» задоволено частково, замінено стягувача у справі № 911/1512/13 під час примусового виконання рішення Господарського суду Київської області № 911/1512/13 від 07.12.2017 року та додаткового рішення Господарського суду Київської області № 911/1512/13 від 10.01.2018 року, котрі набрали законної сили Товариство з обмеженою відповідальністю «Високі аграрні технології» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «НІКО-ТАЙС», в іншій частині у заяві відмовлено.

29.12.2020 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень ВП №64014409 та ВП № 64014543.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Згідно із п. 25 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників стягувач, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга ВДВС ( в оскаржуваній ним частині) не підлягають задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступного.

Як вже зазначалось вище, скаржник оскаржує ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 в частині визнання за період із 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року неправомірною бездіяльність державного виконавця Ічнянського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) у виконавчому провадженні №64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні №64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.01.2018, котра виразилась у порушенні строків та порядку вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 64014409 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі № 911/1512/13 від 05.02.2018 та у виконавчому провадженні № 64014543 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області по справі 911/1512/13 від 05.01.2018 із врахуванням положень Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції в оскаржуваній ВДВС частині.

Частиною 2 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами ст.18, ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

За приписами ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частинами 5 та 7 згадуваного нормативного акта передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі, якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження" законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Зокрема, вищезазначена норма закону передбачає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право:

1) проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;

2) проводити перевірку виконання юридичними особами незалежно від форми власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників;

3) з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну;

4) за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду;

5) безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх;

6) накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

7) накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей;

8) здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням;

9) використовувати за згодою власника приміщення для тимчасового зберігання вилученого майна, а також транспортні засоби стягувача або боржника за їхньою згодою для перевезення майна;

10) звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення;

11) приймати рішення про відстрочку та розстрочку виконання рішення (крім судових рішень), за наявності письмової заяви стягувача;

12) звертатися до суду з поданням про розшук дитини, про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання;

13) звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб;

14) викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу;

15) залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання;

16) накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом;

17) застосовувати під час примусового виконання рішень фото- і кінозйомку, відеозапис;

18) вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

19) у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів;

20) залучати в разі потреби до проведення чи організації виконавчих дій суб`єктів господарювання, у тому числі на платній основі, за рахунок авансового внеску стягувача;

21) отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком;

22) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Залучення для проведення виконавчих дій працівників поліції здійснюється за вмотивованою постановою виконавця, яка надсилається керівнику територіального органу поліції за місцем проведення відповідної виконавчої дії. У залученні поліції для проведення виконавчих дій може бути відмовлено лише з підстав залучення особового складу даного територіального органу поліції до припинення групового порушення громадської безпеки і порядку чи масових заворушень, а також для подолання наслідків масштабних аварій чи інших масштабних надзвичайних ситуацій.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частинами 4, 5 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

У разі необхідності проведення перевірки інформації про наявність боржника чи його майна або про місце роботи на території, на яку не поширюється компетенція державного виконавця, державний виконавець доручає проведення перевірки або здійснення опису та арешту майна відповідному органу державної виконавчої служби.

Нормами ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно з ч. 4 ст. 24 Закону України Про виконавче провадження виконавець має право вчиняти виконавчі дії щодо звернення стягнення на доходи боржника, виявлення та звернення стягнення на кошти, що перебувають на рахунках боржника у банках чи інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах на території, на яку поширюється юрисдикція України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України Про виконавче провадження розшук боржника юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією. Тимчасове затримання та зберігання поліцією на спеціальних майданчиках чи стоянці виявленого за результатами розшуку транспортного засобу боржника здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розшук транспортного засобу боржника припиняється в разі його виявлення, про що виконавцем не пізніше наступного робочого дня виноситься постанова про зняття майна з розшуку.

При цьому, ч. 8 ст. 48 названого Закону встановлено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Отже, періодичність проведення таких перевірок чітко визначена Законом України «Про виконавче провадження», тобто, такі перевірки не мають вчинятися державним виконавцем одноразово (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.12.2020 у справі № 912/2171/18).

При цьому, сам факт здійснення окремих дії щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.04.2021 у справі № 905/2488/15).

Заперечуючи проти скарги ВДВС в письмових запереченнях зазначено, що скарга є необґрунтованою, державним виконавцем здійснюються належні заходи щодо примусового виконання наказів від 05 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року по справі № 911/1512/13.

Однак, як вірно було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що державним виконавцем в порушення ст. 73, 74 ГПК України не надано доказів на підтвердження викладених в запереченнях обставин, зокрема щодо періодичного направлення (в оскаржуваний період) запитів та вчинення інших дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

В свою чергу, ВДВС були додані лише копії постанов про відкриття виконавчого провадження від 29.12.2020 №64014409 та №94014543, докази надіслання вказаних постанов боржнику та стягувану, копію заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження.

Водночас, зважаючи на положення ч. 8 ст. 48 Закону України Про виконавче провадження, дії державного виконавця у межах зазначених виконавчих проваджень вчинені із порушенням строків, визначених вказаною імперативною нормою.

Проаналізувавши зазначене та положення ст.ст. 13, 18 Закону України Про виконавче провадження, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що ВДВС не вчинено усі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі.

З огляду на встановлені під час розгляду скарги обставини, враховуючи, що органом державної виконавчої служби не надано доказів вжиття заходів щодо примусового виконання рішення у виконавчих провадженнях № 64014409 та № 64014543 в період із 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року державним виконавцем Ічнянського ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) не вживалися всі передбачені законом заходи, спрямовані на вчасне і повне виконання рішення суду у даній справі, тобто державний виконавець не організовував виконання судового рішення у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів проведення перевірки з метою виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, майнових прав тат здійснення такої перевірки відділом ДВС не надано, а відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність відділом ДВС на вчинення відповідних дій.

Враховуючи вище викладене, а також те, що державним виконавцем у період з 29 грудня 2020 року по 09 лютого 2021 року не здійснено належних заходів щодо виконання наказів від 05 січня 2018 року та 05 лютого 2018 року по справі № 911/1512/13, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що дана вимога скаржника є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

З врахуванням викладеного, зважаючи на широке коло повноважень та законодавчо визначені механізми, які мають бути застосовані державними виконавцями в процесі виконання судових рішень, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення скарги стягувача на бездіяльність Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, оскільки державний виконавець не виконав усіх можливих і необхідних виконавчих дій, які визначені у ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Суд апеляційної скарги зазначає, що одночасно з поданням заяви про усунення недоліків апеляційної скарги скаржником до суду апеляційної інстанції було подано додаткові документи.

Проте, судом апеляційної не приймаються до уваги додаткові документи, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою Господарського процесуального кодексу покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

З матеріалів справи вбачається, що подані скаржником докази, не були подані на розгляд в суді першої інстанції і відповідно не розглядались останнім, при цьому скаржник не був позбавлений можливості надати такі докази під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом не скористався.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно зі ст.ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про часткове задоволення скарги на дії ВДВС.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 ст. 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду в розумінні ст. 277 ГПК України, з викладених в апеляційній скарзі обставин.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд зазначає, що рішення місцевого господарського суду прийняте з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування рішення ухвали Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13, відповідно, апеляційна скарга ВДВС є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати пов`язані з розглядом апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-271, 275, 276, 281-284, 339 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Ічнянського відділу державної виконавчої служби у Прилуцькому районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 30.09.2021 у справі №911/1512/13 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Справу №911/1512/13 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний судового рішення складено та підписано -24.06.2022.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Ю.Б. Михальська

Є.Ю. Шаптала