ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"27" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/714/22

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чернюк С.В.,

розглянувши справу 916/714/22

за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; код ЄДРПОУ ВП 40081221)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3, )

про стягнення 4 017,06 грн;

представники сторін:

від позивача Козаченко О.В. (в режимі відеоконференції),

від відповідача не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» про стягнення 4 017,06 грн.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказав, що здійснив ремонт вагону, який належить відповідачу, та поніс при цьому витрати на загальну суму 4 017,06 грн. Проте, відповідач за надані послуги не розрахувався.

Ухвалою від 03.05.2022 позовну заяву (вх. 740/22 від 26.04.2022) Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду: правильного поштового індексу Акціонерного товариства «Українська залізниця»; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

10.05.2022 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 16.05.2022 прийнято позовну заяву (вх.№ 740/22 від 26.04.2022) до розгляду, відкрито провадження у справі №916/714/22, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, запропоновано сторонам реалізувати процесуальне право на подання заяв по суті спору та встановлено відповідні строки, розгляд справи призначено на 15.06.2022.

15.06.2022 розгляд справи відкладено на 27.06.2022.

27.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався, явку представника у судове засідання не забезпечив, про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Листом від 01.11.2018 вих. №11/1-6, адресованим начальнику експлуатаційного вагонного депо Козятин, відповідач просив провести ремонт власного вагону зерновозу №95190047 (далі вагон), зазначивши що вагон знаходиться у власності ТОВ «МТК» та в оперативному управлінні ТОВ «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» згідно договору оренди №345 від 12.06.2017. Цим же листом відповідач гарантував оплату за ремонт вагону згідно виставленого рахунку протягом 5 банківських днів.

В матеріалах справи наявні також інші документи, на підставі яких проводилися ремонтні роботи вагона, а саме:

- дефектна відомість на ремонт вагона, де вказано час початку (09:00 год 01.11.2018р.) та час закінчення (10:00 год 02.11.2018) ремонтних робіт, а також назва проведених робіт;

- повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагона форми ВУ-23М від 31.10.2018 №5275;

- повідомлення про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування форми ВУ-36М №4925 від 02.11.2018, затвердженої наказом Укрзалізниці №114-Ц від 01.04.2011.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За ч. 5 ст. 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Проаналізувавши матеріали справи, суд встановив, що між сторонами у даному випадку фактично склалися договірні підрядні відносини, які регулюються Главою 61 ЦК України.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 3 ст. 843 ЦК України ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Статтею 853 ЦК України встановлено обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником. Так, частиною 1 вказаної статті передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з Актом виконаних робіт №847/396 від 26.11.2018 виробничий підрозділ експлуатаційне вагонне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» надав, а ТОВ «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» прийняло роботи з технічного обслуговування вагона №95190047 на суму 2230,02 грн (з ПДВ).

Згідно з Актом виконаних робіт №848/396 від 26.11.2018 виробничий підрозділ експлуатаційне вагонне депо Козятин регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» надав, а ТОВ «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» прийняло роботи з подавання та забирання вагона №95190047 на суму 1787,04 грн (з ПДВ).

За приписами ч. 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

26.11.2018 позивач виставив відповідачу рахунки, а саме: №847/396 на суму 2230,02 грн та №848/396 на суму 1787,04 грн.

У матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем заборгованості за виконані позивачем роботи по ремонту вагона.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Вказане цілком кореспондується з положеннями статті 193 ГК України.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, як обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витраті по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; код ЄДРПОУ ВП 40081221) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3, ) про стягнення 4 017,06 грн задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» (68001, Одеська область, м. Чорноморськ, вул. Праці, буд. 8, офіс 32/3, ) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5; ) в особі регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (01601, м. Київ, вул. Лисенка, 6; код ЄДРПОУ ВП 40081221) 4017,06 грн заборгованості, 2481,00 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено у судовому засіданні 27 червня 2022 р. Повний текст рішення складено та підписано 04 липня 2022 р.

Суддя Р.В. Волков