ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23 червня 2022 року Справа № 903/50/22

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г., за участю секретаря судового засідання Лівандовського Т.Г.,

прокурора відділу Волинської обласної прокуратури Присяжнюк І.Б.,

представника позивача - ГУ Держгеокадастру у Волинській області: Кушнікової К.М.,

представника відповідача - ФГ "Шляхом традицій": адвоката Щербюка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Першого заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України та

Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

до відповідачів: 1) Копачівської сільської ради,

2) Фермерського господарства "Шляхом традицій",

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Державне підприємство Дослідне господарство Перше травня Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної Академії аграрних наук України

про витребування земельних ділянок

встановив: перший заступник керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до суду з позовом до Копачівської сільської ради та Фермерського господарства "Шляхом Традицій", в якому просить:

- витребувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Національної академії аграрних наук України з незаконного володіння Копачівської сільської ради Луцького району земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0032, площею 4 га;

- витребувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Національної академії аграрних наук України з незаконного володіння Копачівської сільської ради Луцького району та фермерського господарства Шляхом традицій земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0033, площею 42,3860 га.

Також просить стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що Копачівською сільською радою при прийнятті земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0001 (яка була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами :02:002:0032 та :02:002:0033) до земель комунальної власності та реєстрації права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не враховано, що згідно з ч. 2 ст. 117 зазначеного Кодексу до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність віднесено земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

За змістом статті 5 Закону України Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та національних галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України. Відчуження нерухомого майна Національної академії наук України та національних галузевих академій наук і організацій, що віднесені до їх відання, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (в редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

З моменту винесення розпорядження Рожищенської райдержадміністрації від 10.12.2013 № 334 до передачі Копачівській сільській раді земельної ділянки, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право держави на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0001 площею 46,386 га зареєстровано не було, відтак спірна земельна не існувала як об`єкт цивільних прав в розумінні ст.79-1 Земельного кодексу України. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 285088817 від 17.11.2021 вбачається, що зазначена земельна ділянка була зареєстрована у цьому реєстрі 15.02.2019 як земельна ділянка комунальної форми власності після її передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області.

В подальшому, земельна ділянка (кадастровий номер :02:002:0001) була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0032 та :02:002:0033. Одна з них :02:002:0033) передана в оренду ФГ «Шляхом традицій» згідно договору оренди землі від 22.07.2020, укладеного між Копачівською сільською радою та ФГ «Шляхом традицій» на підставі протоколу № 89 земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки від 22.07.2020 та рішення Копачівської сільської ради від 27.05.2020 № 59/10 «Про затвердження технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)».

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0001 всупереч вимогам вищезазначеного законодавства вибула з власності держави без згоди на те Національної академії аграрних наук України та Кабінету Міністрів України.

Ухвалою суду від 17.01.22 відкрито провадження у справі; постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

10.02.22 відповідачем 2 - ФГ "Шляхом традицій" до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову та просить відмовити в позові. Відповідач зазначив, що ФГ «Шляхом традицій» є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0032 площею 42,386 га - рілля згідно договору оренди землі від 22 липня 2020 року, укладеного між господарством та Копачівською сільською радою Рожищенського району. Термін оренди згідно договору становить 7 років. Речове право оренди зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно згідно рішення №53324398 від 28.07.2020 року, що підтверджується відповідним витягом. Матеріали справи містять договір оренди землі, акт приймання передачі земельної ділянки, витяг з державного реєстру речових прав. Прокурор вказує, що у постійному користуванні ДП «Дослідне господарство «Перше Травня» перебувають землі загальною площею 2037,5316 га. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право постійного користування земельними ділянками загальною площею 1636,7754 га, однак жодних доказів, щодо перебування у постійному користуванні земельної ділянки загальною площею 2037,5316 га, зокрема її кадастровий номер, що дасть змогу встановити земельну ділянку як об`єкт цивільно - правових відносин матеріали справи не містять.

Також відповідач 2 вказує, що прокурором не підтверджено жодними доказами факту та обсягу правонаступництва колгоспу "1 травня" за вищезазначеною сільськогосподарською артіллю « 1 травня», в тому числі не надано відповідних розпорядчих документів уповноважених органів, передавальних актів, технічної документації щодо земельної ділянки, проекту відведення земельної ділянки з визначенням їх меж на місцевості. Матеріали справи не містять інформації та доказів передачі прав та обов`язків від вказаної артілі до колгоспу 1 Травня", обсяг цих прав та зобов`язань, переліку майна, а також не містять інформації щодо площі, меж та інших ідентифікуючих даних земельної ділянки. Статут елітно - насінницького радгоспу «Перше травня» не містить жодної норми про правонаступництво колгоспу «Перше травня».

Водночас, не прослідковується твердження прокурора про те, що у зв`язку з правонаступництвом, земля, передана підприємству на підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960 року, залишається у постійному користуванні ДП «Дослідне господарство» «Перше травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України. Зазначене твердження спростовується також і розбіжністю в площах земельної ділянки. Також, не відомо, на підставі яких документів орган прокуратури стверджує, що саме спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні третьої особи - ДП ДГ «Перше травня».

Щодо листа ПФ «Реформатор» від 16.12.2021 № 6/12, згідно якого вбачається, що спірні земельні ділянки розташовані у межах Державного акту на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960, який виданий артілі «Перше травня», відповідач 2 зазначив, що ПФ «Реформатор» по перше не несе жодної правової відповідальності за зміст даного листа, по друге, згідно листа не вбачається, яким саме сертифікованим інженером - землевпорядником підготовлений даний висновок та на підставі яких технічних даних встановлено, що спірні земельні ділянки знаходяться у межах Державного акту на вічне користування. Звертає увагу, що ПФ «Реформатор» у своєму листі вказує про три земельних ділянки :02:002:0001; :02:002:0032 та :02:002:00331, які нібито знаходяться у межах державного акту, хоча дві з них є частиною однієї. Наявний в матеріалах справи проект встановлення меж сільських населених пунктів Копачівка Олександрівна, Підліски, Башова, Тростянка Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, укладеного у 1994 році, не підтверджує факт розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0001 у межах земель, якими користувався радгосп «Перше травня».

21.02.2022 на адресу суду від Волинської обласної прокуратури надійшла відповідь на відзив. Прокурор у справі просить наведені заперечення у відзиві на позовну заяву відхилити у зв`язку з необгрунтуваністю та задовольнити позов. При цьому прокурор зазначив, що розпорядником земель, які перебувають на праві постійного користування ДП «ДГ «Перше травня», є ГУ Держгеокадастру у Волинській області. Згідно ч. 2 ст, 117 Земельного кодексу України до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність. За інформацією ДП «Дослідне господарство «Перше травня» Інституту картоплярства Волинської держаної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України від 24.11.2021 № 167 вбачається, що зазначена земельна ділянка використовувалась ДП «Дослідне господарство «Перше Травня» та з користування підприємства не вилучалась. Вказана інформація також підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 01.10.2021 № 31592/0/2-21 від 01.10.2021, згідно якого вбачається, що Кабінетом Міністрів України рішення про вилучення з постійного користування ДП «Перше травня» земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0001 не приймалось. Право постійного користування належного землекористувача не припинено. У зв`язку із тим, що набуте на підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960 право користування не втрачено, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про спірні земельні ділянки із зазначенням їх комунальної форми власності здійснено в порушення вимог чинного законодавства.

Відтак, вибуття спірних земельних ділянок з державної власності у комунальну здійснено всупереч вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 84, 116, 117, 141 Земельного кодексу України, оскільки землі сільськогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні державного дослідного підприємства не можуть бути передані із державної у комунальну власність без їх вилучення у відповідності до вимог закону.

Також прокурор зазначає, що не потребує доведення факт правонаступництва колгоспу «1 травня» за сільськогосподарською артіллю « 1 травня». Крім того, зі змісту листа ПФ «Реформатор» вбачається, що сертифікованими інженерами-землевпорядниками встановлено розміщення спірних земельних ділянок, а також архівної земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0001 у межах земельних ділянок, що посвідчена Державним актом на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960, виданого колгоспу «Перше травня».

15.03.2022 Головне управління Держгеокадастру у Волинській області надіслало до суду клопотання про проведення засідання без участі його представника. Зазначило, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

11.05.2022 від Національної академії аграрних наук України надійшло клопотання, в якому позивач підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі.

Ухвалою суду від 18.05.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.05.2022р.

Ухвалою суду від 25.05.2022 відкладено розгляд справи на "23" червня 2022 р.

Копачівська сільська рада - відповідач 1 відзиву на позов не подав, проти позову не заперечив, у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи у суді.

Частинами 1 та 3 ст.202 ГПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що учасники справи були повідомлені про час та дату розгляду справи, їх явка у судове засідання обов`язковою не визнавалась, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності інших учасників справи.

У судовому засіданні 23.06.2022 представник відповідача 2 усно заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки матеріали справи не містять доказів надіслання листів прокуратури позивачам у зв`язку із поданням позову.

Відповідно до ч. 2 ст.207 ГПК України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Оскільки клопотання про залишення позову без розгляду не було заявлено відповідачем у підготовчому провадженні, поважності причин пропуску на його подання відповідачем суду не надано, дане клопотання залишено судом без розгляду на підставі ч.2 ст. 207 ГПК України.

Прокурор та представник позивача 1 позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю.

Представник відповідача 2 просив у позові відмовити повністю.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, які з`явилися у судове засідання, господарський суд встановив наступне.

На підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспами за №553196 від 25.12.1960 артіль «Перше травня» користувалася земельними ділянками площею 4056,9га із земель державного фонду, на території сільського населеного пункту Копачівка Рожищенського району Волинської області.

Зі змісту постанови Бюро Волинського обласного комітету КП України і виконавчого комітету Волинської обласної ради депутатів трудящих від 14.06.1968 № 253 «Про поліпшення селекційно-насінницької роботи по зернових, олійних, кормових культурах і травах» вбачається, що у 1968 році ряд колгоспів Волинської області перетворено у насінницькі радгоспи по вирощуванню насіння елітної та першої репродукції зернових, олійних культур і трав, у тому числі і колгосп «Перше травня».

Відповідно до постанови Ради Міністрів Української РСР «Про створення виробничих сортонасінницьких об`єднань» від 14.11.1977 №564 при Міністерстві сільського господарства УРСР було створено сортонасінницькі об`єднання - державно-колгоспні організації, до складу яких згідно з додатком №1 у сітку дослідних і елітно-насінницьких господарств науково-дослідних установ входив у Волинській області радгосп «Перше Травня».

Наказом Української академії аграрних наук «Про перейменування елітно-насінницьких радгоспів «Перше Травня» і «Перемога», племзаводу «Олицький», Волинського НВО «Еліта», елітно-насінницького радгоспу «Червоний землероб» Кіровоградського НВО «Еліта», дослідно-насінницького радгоспу «Прапор комунізму» Миколаївської зональної дослідної станції по кормовиробництву» від 01.04.1992 №80 елітно-насінницький радгосп «Перше Травня» перейменовано у дослідне господарство «Перше Травня».

Наказом Української академії аграрних наук «Про підтвердження права юридичної особи обласних державних сільськогосподарських дослідних станцій» від 01.12.1994 №160 було затверджено перелік господарств, які станом на 01.11.1994 входили до Науково-виробничого об`єднання «Еліта» і мережу УААН з новим підпорядкуванням обласним станціям, зокрема додатком до цього наказу визначено нове найменування господарства - Державне підприємство «Дослідне господарство «Перше Травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції.

В подальшому підприємство неодноразово перейменовувалось, що підтверджується його статутами.

Таким чином, у зв`язку з правонаступництвом, земля, передана підприємству на підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспами за №553196 від 25.12.1960, залишається у постійному користуванні ДП «Дослідне господарство «Перше травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України.

Водночас, як вбачається з листа Копачівської сільської ради, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 21.12.2018 №3-1355/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» та інших документів, земельна ділянка (архівна) з кадастровим номером :02:002:0001 площею 46,386 га проінвентаризована з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства та в подальшому передана з державної власності до комунальної.

Інвентаризація даної земельної ділянки проведена на підставі розпорядження Рожищенської районної державної адміністрації від 21.08.2013 № 222 «Про надання дозволу на проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності» та її матеріали затверджені розпорядженням цієї райдержадміністрації від 10.12.2013 № 334 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності на території Рожищенського району».

З моменту винесення розпорядження Рожищенської райдержадміністрації від 10.12.2013 № 334 до її передачі Копачівській сільській раді, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право держави на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0001 площею 46,386 га зареєстровано не було, відтак вона не існувала як об`єкт цивільних прав в розумінні ст. 79-1 Земельного кодексу України.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 285088817 від 17.11.2021 вбачається, що зазначена земельна ділянка була зареєстрована у цьому реєстрі 15.02.2019, як земельна ділянка комунальної форми власності після її передачі Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області.

Згідно листа № 167 від 24.11.2021 ДП «Дослідне господарство «Перше травня» Інституту картоплярства Волинської держаної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, зазначена земельна ділянка використовувалась ДП «Дослідне господарство «Перше Травня» та з користування підприємства не вилучалась. Зазначене також підтверджується листом Секретаріату Кабінету Міністрів України від 01.10.2021 № 31592/0/2-21 від 01.10.2021, згідно якого слідує, що Кабінетом Міністрів України рішення про вилучення з постійного користування ДП «Перше травня» земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0001 не приймалось.

В подальшому, вказана земельна ділянка була поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0032 та :02:002:0033.

Одна із земельних ділянок :02:002:0033) передана в оренду ФГ «Шляхом традицій» згідно договору оренди землі від 22.07.2020, укладеного між Копачівською сільською радою та ФГ «Шляхом традицій» на підставі протоколу № 89 земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки від 22.07.2020 та рішення Копачівської сільської ради від 27.05.2020 № 59/10 «Про затвердження технічної документації щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для продажу права оренди на земельних торгах (аукціоні)».

Факт належності вказаних земельних ділянок до земель, якими користувалось державне підприємство підтверджується листом ПФ «Реформатор» від 16.12.2021 № 6/12, Проектом встановлення меж сільських населених пунктів Копачівка, Олександрівка, Підліски, Башова, Тростянка Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, укладеного у 1994 році, матеріалами позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Дослідне господарство «Перше травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, яка проведена Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області.

Згідно листа ПФ «Реформатор» від 16.12.2021 № 6/12 спірні земельні ділянки розташовані у межах Державного акту на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960, який виданий артілі «Перше травня».

Відповідно до проекту встановлення меж сільських населених пунктів Копачівка, Олександрівка, Підліски, Башова, Тростянка Копачівської сільської ради Рожищенського району Волинської області, укладеного у 1994 році, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0001 розташована у межах земель, якими користувався радгосп «Перше травня».

З матеріалів позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності ДП «Дослідне господарство «Перше травня» Волинської державної сільськогосподарської дослідної станції Інституту картоплярства Національної академії аграрних наук України, яка проведена Управлінням Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області, вбачається, що ДП «Дослідне господарство «Перше травня» неодноразово зверталось до Копачівської сільської ради з клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0001, однак сільською радою відмовлено у зв`язку із належністю цієї земельної ділянки до земель комунальної власності.

У постійному користуванні ДП «Дослідне господарство «Перше Травня» перебувають землі загальною площею 2037,5316 га. До Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено відомості про право постійного користування земельними ділянками загальною площею 1636,7754 га.

Прокурор вважає, що недотриманням підприємством вимог ст. 126 Земельного кодексу України щодо оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки обумовило протиправне вибуття особливо цінних земель з державної власності.

У зв`язку із тим, що набуте на підставі Державного акту на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960 право користування не втрачено, внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про спірні земельні ділянки із зазначенням їх комунальної форми власності здійснено в порушення вимог чинного законодавства.

Статтею 1 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що землеустрій - це сукупність соціально-економічних та екологічних заходів, спрямованих на регулювання земельних відносин та раціональну організацію території адміністративно-територіальних одиниць, суб`єктів господарювання, що здійснюються під впливом суспільно-виробничих відносин і розвитку продуктивних сил.

Згідно ст. 4 зазначеного Закону суб`єктами землеустрою є органи державної влади, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування; юридичні та фізичні особи, які здійснюють землеустрій; землевласники та землекористувачі.

Частиною першою статті 26 цього ж Закону визначено, що замовником документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Згідно ст. 35 Закону України «Про землеустрій» інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Порядок проведення інвентаризації земель затверджується Кабінетом Міністрів України.

Інвентаризація масиву земель сільськогосподарського призначення проводиться з такими особливостями: а) підставою для проведення інвентаризації масиву земель сільськогосподарського призначення є: для земель державної власності - рішення органу виконавчої влади, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою; в інших випадках - рішення сільської, селищної, міської ради, на території якої знаходиться масив.

Водночас, п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або їхніх спадкоємців чи особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом або іншої, визначеної законом особи. Державна реєстрація таких земельних ділянок може бути здійснена також без подання заяв зазначених осіб центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. У разі відсутності у зазначеного органу документації із землеустрою з визначенням координат поворотних точок меж земельних ділянок цей орган забезпечує організацію проведення робіт з розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок і здійснення державної реєстрації таких земельних ділянок.

З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що уповноваженими суб`єктами на замовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель державної власності, а також внесення відомостей до Державного земельного кадастру щодо таких земельних ділянок є орган виконавчої влади, уповноважений розпоряджатись земельними ділянками або землекористувач.

Зважаючи на те, що спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП «ДГ «Перше травня», належать до земель сільськогосподарського призначення державної власності, замовником документації із землеустрою щодо інвентаризації вказаних земель у відповідності до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України повинно бути Головне управління Держгеокадастру у Волинській області або землекористувач, яким є державне підприємство, а затверджувати таку документацію вправі орган, який є розпорядником земель - Головне управління Держгеокадастру у Волинській області.

Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи (підпункт 31 пункту 4 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру).

Згідно з частиною 2 статті 117 Земельного кодексу України (в редакції на час вибуття земельної ділянки) до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, належать земельні ділянки, що використовуються Чорноморським флотом Російської Федерації на території України на підставі міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна державної власності, а також земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» встановлено, що суб`єктами управління об`єктами державної власності є, зокрема, міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління).

Пунктами 11, 18, 28 частини 1 статті 6 вищеназваного Закону унормовано, що уповноважені органи управління відповідно до покладених на них завдань ведуть облік об`єктів державної власності, що перебувають в їх управлінні, здійснюють контроль за ефективним використанням та збереженням таких об`єктів; погоджують передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук, а також передачу об`єктів комунальної власності в державну власність; у випадках, передбачених законодавством, приймають рішення про передачу об`єктів державної власності в комунальну власність, до сфери управління інших органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності, господарських структур або в користування Національній академії наук України, галузевим академіям наук; забезпечують оформлення прав на земельні ділянки (у разі відсутності необхідних документів) та уточнення меж земельних ділянок державних і казенних підприємств, державних установ, організацій та об`єктів нерухомості (будівлі, споруди), що не увійшли до статутних капіталів господарських товариств, утворених у процесі корпоратизації державних підприємств.

Згідно приписів п. 24 Перехідних положень чинного на даний час Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом, тобто з 27.05.2021, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, серед іншого, що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності.

Перелік підстав для припинення користування земельними ділянками є вичерпний. Згідно ст. 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою, зокрема є припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій.

У відповідності до ч. 4 ст. 173 Земельного кодексу України (в редакції на момент прийняття наказу про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Проте, Копачівською сільською радою при прийнятті земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0001 до земель комунальної власності та реєстрації права комунальної власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не враховано, що згідно з ч. 2 ст. 117 зазначеного Кодексу до земель державної власності, які не можуть передаватися у комунальну власність, віднесено земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні державних підприємств, крім випадків передачі таких об`єктів у комунальну власність.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЗК України (в редакції на момент прийняття наказу про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

Згідно з п. «е» ч. 4 ст. 84 ЗК України(в редакції на момент прийняття наказу про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: земельні ділянки, які використовуються для забезпечення діяльності Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів державної влади, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Наведена норма узгоджується з пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 06.09.2012 №5245-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», за змістом якого з дня набрання чинності цим Законом у державній власності залишаються розташовані в межах населених пунктів земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів державної влади, державних підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, державних галузевих академій наук.

Відповідно до частин 1, 2 статті 149 ЗК України (в редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування на підставі та в порядку, передбачених цим Кодексом. Вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.

Сільські, селищні, міські ради вилучають земельні ділянки комунальної власності відповідних територіальних громад, які перебувають у постійному користуванні, для всіх потреб, крім особливо цінних земель, які вилучаються (викупляються) ними з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу (частина третя статті 149 ЗК України) України в редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності (крім випадків, визначених частиною дев`ятою цієї статті), які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: сільськогосподарського використання; ведення водного господарства; будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі, інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції тощо) з урахуванням вимог частини восьмої цієї статті (частина п`ята статті 149 ЗК України) в редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Згідно пункту «в» частини першої статті 150 ЗК України до особливо цінних земель відносяться землі, надані в постійне користування НВАО «Масандра» та підприємствам, що входять до його складу; землі дослідних полів науково-дослідних установ і навчальних закладів (в редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

За змістом статті 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу» вилучення земельних ділянок Національної академії наук України та національних галузевих академій наук може здійснюватися лише за згодою Президії Національної академії наук України та президій національних галузевих академій наук відповідно до Земельного кодексу України. Відчуження нерухомого майна Національної академії наук України та національних галузевих академій наук і організацій, що віднесені до їх відання, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (редакції на момент прийняття розпоряджень Рожищенської райдержадміністрації, наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про передачу землі та реєстрації земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно).

Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0001, всупереч вимогам вищезазначеного законодавства, вибула з власності держави без згоди на те Національної академії аграрних наук України та Кабінету Міністрів України.

Верховний Суд визнав підставною позицію обласної прокуратури про неможливість перебування у комунальній власності земельних ділянок, якими користуються державні підприємства, що належать до відання НААН без їх вилучення на підставі рішень органів влади та без згоди Академії (справа № 903/704/20).

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 зазначеного Кодексу).

Разом і цим, за змістом статті 20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під способами захисту суб`єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам. У кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту).

Порушення права (інтересу) пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, поведінкою іншої особи. Прийняття судом рішення покликане усунути цю невизначеність, відновити порушене право, створити можливість для реалізації інтересу. Відтак застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача.

Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна із чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) та усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 ЗК України). Наведені способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку. Факт володіння нерухомим майном може підтверджуватися, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц (провадження № 14-181 цс-18, пункти 43,89).

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19, пункт 6.30), від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17 (провадження № 12- 234гс18, пункт 4.17), від 19.01.2021 у справі №916/1415/19 (провадження № 12- 80гс20, пункт 6.13). Наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про право іпотеки чи іншого речового права створює презумпцію належності права особі, яка ним володіє внаслідок державної реєстрації (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі № 522/1528/ 15-ц (провадження № 14-67цс20, пункт 70).

З урахуванням зазначеної специфіки обороту нерухомого майна володіння ним досягається без його фізичного утримання або зайняття, як це властиво для багатьох видів рухомого майна, а державна реєстрація права власності на нерухоме майно підтверджує фактичне володіння ним. Тобто суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому, державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності).

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

Тому заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння, як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Таким чином, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні.

Права володіння, користування та розпорядження майном належить власнику майна (ч.1 ст. 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні.

Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядження та накази органів державної влади, а також державна реєстрація земельної ділянки у відповідних реєстрах, фактично стали інструментом, які обумовили формальне набуття Копачівською сільською радою права власності на спірну земельну ділянку. При цьому, їх визнання незаконними та скасування, як окремих позовних вимог, не є належним способом захисту.

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18, пункти 95-98), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (провадження № 14- 208цс18, пункти 85, 86, 115), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс 19, пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19, пункт 10.29), і від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20, пункти 63, 74).

Отже, належним відповідачем за позовом про витребування (стягнення) в особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦКУкраїни). Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц.

Вилучення з порушенням земельного законодавства особливо цінних земель з державної власності та постійного користування державного підприємства без належних на те законодавчих підстав, порушує права та інтереси держави як в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, а також Національної академії аграрних наук України. Крім того, вибуття особливо цінних земель з державної власності та постійного користування державного підприємства становить суспільний інтерес.

Отже, судом встановлено, що вибуття спірних земельних ділянок з державної власності у комунальну здійснено всупереч вимог ст. ст. 6, 14, 19 Конституції України, ст. ст. 84, 116, 117, 141 Земельного кодексу України, оскільки землі сільськогосподарського призначення, які перебувають у постійному користуванні державного дослідного підприємства не можуть бути передані із державної у комунальну власність без їх вилучення у відповідності до вимог закону.

Таким чином, вимога прокурора про витребування на користь держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (орган, який згідно Земельного кодексу України на даний час вправі вилучати земельні ділянки державної форми власності сільськогосподарського призначення, які належать до особливо цінних) та Національної академії аграрних наук України з незаконного володіння Копачівської сільської ради земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0032, площею 4 га та з незаконного володіння Копачівської сільської ради і ФГ «Шляхом традицій» земельної ділянки з кадастровим номером з :02:002:0033, площею 42,3860 га є підставною та обгрунтованою.

Доводи відповідача 2 - ФГ «Шляхом традицій» щодо відсутності права користування земельними ділянками ДП "ДГ "Перше травня" не заслуговують на увагу суду та спростовуються наступним.

Факт правонаступництва колгоспу « 1 травня» за сільськогосподарською артіллю « 1 травня» не потребує доведення, оскільки історія колгоспного руху в СРСР знає три форми виробничого кооперування селян: товариство спільного обробітку землі, сільськогосподарську комуну, сільськогосподарську артіль.

Документ «Річний звіт колгоспу за 1961 рік», що складений сільськогосподарською артіллю (колгоспом) ім. « 1 травня» (село Копачівка, Рожищенського району Волинської області) та Державна книга реєстрації землекористувань, які копії яких надані Державним архівом Волинської області, містять інформацію про видачу державного акту 553196 від 25.12.1960 колгоспу «Перше травня».

Щодо перетворення колгоспу «Перше травня» у радгосп, то доказом реорганізації є додаток № 2 до постанови Бюро Волинського обласного комітету КП України і виконавчого комітету Волинської обласної ради депутатів трудящих від 14.06.1968 № 253 «Про поліпшення селекційно- насінницької роботи по зернових, олійних, кормових культурах і травах».

Зі змісту вказаного документа вбачається, що у 1968 році ряд колгоспів Волинської області перетворено у насінницькі радгоспи по вирощуванню насіння елітної та першої репродукції зернових, оліиних культур і трав, у тому числі і колгосп «Перше травня».

Доводи відповідача 2 щодо недопустимості доказу, а саме: матеріалів позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства, зводяться до того, що він вважає вказаний доказ неналежним, проте жодного аргументу про його недопустимість не наводить.

Посилання відповідача 2 на неналежність такого доказу як проект встановлення меж сільських населенних пунктів Копачівка, Олександрівка, Підліски, Башова, Тростянка Копачівської сільської ради Рожищенського району, є безпідставні. Вказаний проект наданий на запит обласної прокуратури Волинською філією ДП «Рівненський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою», з додатків до якого вбачається, що архівна земельна ділянка з кадастровим номером: :02:002:0001 (в подальшому поділена на дві земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:002:0032 та :02:002:0033) розміщена на території, умовні позначення якої відображені як «землі радгоспу».

З даних офіційного сайту Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, який містить інформацію про сертифікованих інженерів-землевпорядників, реквізити свідоцтв, терміну їх дії, роботодавця, у якого працює інженер-землевпорядник, вбачається, що такими сертифікованими інженерами-землевпорядниками у ПФ «Реформатор» є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Зі змісту листа ПФ «Реформатор» вбачається, що сертифікованими інженерами-землевпорядниками встановлено розміщення спірних земельних ділянок, а також архівної земельної ділянки з кадастровим номером: :02:002:0001 у межах земельних ділянок, що посвідчена Державним актом на вічне користування землею колгоспам від 25.12.1960.

Отже, відповідач 2 лише заперечує доводи прокурора, проте не надає жодних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві.

Згідно із частинами 2, 3 ст. 13, частиною 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на зазначене, позов прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір до розгляду в суді доведений з вини відповідача 1 - Копачівської сільської ради, враховуючи положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача 1.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Витребувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Національної академії аграрних наук України з незаконного володіння Копачівської сільської ради Луцького району земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0032, площею 4 га.

3. Витребувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Національної академії аграрних наук України з незаконного володіння Копачівської сільської ради Луцького району та Фермерського господарства Шляхом традицій земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0033, площею 42,3860 га.

3. Стягнути з Копачівської сільської ради Луцького району (45150, Волинська обл., Луцький район, село Копачівка, вул.Першотравнева, буд.46, ) на користь Волинської обласної прокуратури (43025, Волинська область, м. Луцьк, вул. Винниченка, 15, ) 11639грн 41коп витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено та підписано 04.07.2022.

Суддя О. Г. Слободян