ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" червня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/200/22

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Сікорської Н.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Каджарова Рашада Амірзайовича

до Фізичної особи - підприємця Мельник Жанни Василівни

про стягнення 253202,34 грн.

Процесуальні дії по справі.

Фізична особа - підприємець Каджаров Рашад Амірзайович звернувся до суду з позовом про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мельник Жанни Василівни 253202,34 грн., з яких: 201032,20 грн. - основний борг, 10607,72 грн. - пеня, 34273,22 грн. - штраф, 5570,14 грн. - інфляційні нарахування, 1719,06 грн. - 3% річних.

Ухвалою суду від 23.03.2022р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вказаною ухвалою встановлено відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч.1 ст.251 ГПК України).

У встановлений судом строк відповідачем відзив на позовну заяву не подано.

Ухвала суду від 23.03.2022р., яка направлялася на адресу ФОП Мельник Ж.В., вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, повернена відділенням поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за місцезнаходженням (а.с.41, 42-43).

Окрім того, дана ухвала направлена на електронну адресу відповідача, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (а.с.40).

Також, засобами телефонного зв`язку за номером 063-566-24-03, який вказано в ЄДРПОУ в розділі "Інформація для здійснення зв`язку", судом 10.05.2022 повідомлено відповідача про розгляд судом справи №906/200/22 (а.с.44).

Надалі, 19.05.2022, враховуючи введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 воєнного стану в Україні, судом повторно на адресу відповідача направлено ухвалу від 23.03.2022р., яка також не була вручена під час доставки (а.с.45).

Відповідно до п.5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За приписами ч.1 ст.9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З 20 червня 2022 року Державна судова адміністрація України відновила загальний доступ до Єдиного державного реєстру судових рішень (ЄДРСР) та роботу сервісу "Стан розгляду справ".

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги, що ухвала суду від 23.03.2022р. направлялася на адресу місцезнаходження відповідача, на електронну адресу відповідача, які зазначені у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також відповідача було повідомлено телефонограмою про відкриття провадження у справі, тому суд констатує, що ним вчинено всі необхідні та можливі заходи з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом.

Враховуючи наведене, а також відсутність клопотання будь-якої із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, суд розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторонами було укладено договір поставки №01-11/1 від 01.11.2021р., за умовами якого позивач поставив відповідачу 20.11.2021р. товар на суму 149292,20 грн., 30.11.2021р. на суму 193440,00 грн.

Відповідач отриманий товар оплатив частково в сумі 141700,00 грн. по видатковій накладній №38 від 20.11.2021р., в зв`язку з чим розмір боргу за даною накладною становить 7592,20 грн.

Всього заборгованість відповідача за отриманий товар складає 201032,20 грн., яку позивач просить стягнути на його користь.

На підставі п.7.2 договору позивач нарахував до стягнення з відповідача 10607,72 грн. пені, на підставі п.7.3 договору нарахував 34273,22 грн. штрафу, а також 5570,14 грн. інфляційних та 1719,06 грн. 3% річних, обрахованих на підставі ст.625 ЦК України.

Суд зазначає, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 "Про введення воєнного стану в Україні", з урахуванням указів від 14 березня 2022 року №133 та від 18 квітня 2022 року № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Суд, враховуючи, рекомендації Ради суддів України від 02.03.2022р. щодо роботи судів в умовах воєнного стану, в яких вказано про необхідність виважено підходити до питань, пов`язаних з поверненням різного роду процесуальних документів, залишення їх без руху, встановлення різного роду строків, по можливості продовжувати їх щонайменше до закінчення воєнного стану, фактично надав відповідачу можливість протягом 3 місяців подати відзив на позовну заяву.

На підставі вищевикладеного, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася на території України, суд був вимушений вийти за межі строку встановленого ст.248 ГПК України.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Однак, відповідач, в порядку ст.ст. 165, 251 ГПК України, не скористався правом подачі письмового відзиву на позовну заяву, доводи позивача не спростував.

Згідно ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.11.2021р. між Фізичною особою - підприємцем Каджаровим Рашадом Амірзайовичем (постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Мельник Жанною Василівною (замовник) було укладено договір поставки №01-11/1 (а.с.10-12), за умовами п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовнику товари (надалі- товар), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар.

Відповідно до п.1.2 договору асортимент, ціна та кількість товару вказуються у рахунках та видаткових накладних. Видаткова накладна, яка підписана сторонами, є узгодженням асортименту, ціни та кількості товару.

Умовами п.п. 5.1, 5.2 договору визначено, що замовник оплачує поставлений товар на умовах визначених даним договором, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.

Оплата товару здійснюється замовником не пізніше 5 календарних днів з дати підписання уповноваженими особами постачальника та замовника видаткової накладної.

Згідно п.7.2 договору у разі прострочення замовником виконання грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення виконання.

У разі прострочення замовником виконання грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, більше ніж на 20 календарних днів, замовник, окрім пені, сплачує постачальнику штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу (п.7.3 договору).

20.11.2021р. позивач на підставі видаткової накладної №38 поставив відповідачу товар на загальну суму 149292,20 грн., про що виставив рахунок на оплату (а.с.13, 14).

30.11.2021р. позивач на підставі видаткової накладної №39 поставив товар на суму 193440,00 грн. та виставив рахунок на оплату на вказану суму (а.с.15, 16).

Зазначені видаткові накладні підписані сторонами та завірені печаткою позивача.

Відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару виконав частково, сплативши позивачу 141700,00 грн., що підтверджується банківською випискою по особовому рахунку за період з 01.11.2021р. по 23.02.2021р. (а.с.17-21).

У зв`язку з несплатою вартості отриманого товару ФОП Мельник Ж.В., ФОП Каджаров Рашад Амірзайович звернувся до суду з позовом про стягнення з неї 253202,34 грн., з яких: 201032,20 грн. - основний борг, 10607,72 грн. - пеня, 34273,22 грн. - штраф, 5570,14 грн. - інфляційні нарахування, 1719,06 грн. - 3% річних.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки №01-11/1 від 01.11.2021р.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач вказує, що заборгованість відповідача за поставлений товар станом на дату звернення до суду з позовом становить 201032,20 грн., з яких: 7592,20 грн. заборгованості по видатковій накладній №38 від 20.11.2021р. (149292,20 - 141700,00) та 193440,00 грн. заборгованості по видатковій накладній №39 від 30.11.2021р., на підтвердження чого надав копії видаткових накладних, рахунків на оплату та банківської виписки по особовому рахунку (а.с.13-21).

Доказів сплати відповідачем коштів в сумі 201032,20 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати коштів за отриманий товар в даному випадку покладено на відповідача, і останній не скористався правом подачі відзиву на спростування доводів позивача, не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 201032,20 грн. вартості поставленого товару та задовольняє їх в повному обсязі.

Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч.1 ст.611 передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, та відшкодування збитків.

Частина 1 ст.612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже вказувалося, згідно п.7.2 договору у разі прострочення замовником виконання грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, замовник сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення виконання.

У разі прострочення замовником виконання грошових зобов`язань, що виникають на підставі цього договору, більше ніж на 20 календарних днів, замовник, окрім пені, сплачує постачальнику штраф в розмірі 10% від суми простроченого платежу (п.7.3 договору).

Позивач нарахував до стягнення з відповідача за невиконання зобов`язань щодо оплати товару за видатковою накладною №38 від 20.11.2021р. 2833,02 грн. пені за період з 26.11.2021р. по 22.02.2022р., з урахуванням проведених відповідачем проплат на суму 141700,00 грн., а також 14929,22 грн. 10% штрафу (розрахунок на а.с.5-6).

За невиконання зобов`язань по оплаті товару по видатковій накладній №39 від 30.11.2021р. позивач нарахував відповідачу 7774,70 грн. пені за період з 07.12.2021р. по 22.02.2022р., а також 19344,00 грн. 10% штрафу (розрахунок на а.с. 6).

Всього позивач просить стягнути з відповідача 10607,72 грн. пені та 34273,22 грн. штрафу.

Перевіривши вказаний розрахунок, суд встановив, що він виконаний у відповідності з вимогами чинного законодавства та умовами договору.

Вимоги позивача в частині стягнення пені та штрафу суд вважає законним та обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційних та 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з непроведенням відповідачем розрахунків у повному обсязі, позивач за прострочення оплати за видатковою накладною №38 нарахував до стягнення з відповідача 1879,69 грн. інфляційних за період грудень 2021р.-січень 2022р. та 478,92 грн. 3% річних за період з 26.11.2021р. по 22.02.2022р., з урахуванням проведених проплат (розрахунок на а.с.7-8).

За прострочення оплати за видатковою накладною №39 позивач нарахував до стягнення з відповідача 3690,45 грн. інфляційних за період грудень 2021р.-січень 2022р. та 1240,14 грн. 3% річних за період з 07.12.2021р. по 22.02.2022р. на суму боргу 193440,00 грн. (розрахунок на а.с.7-8).

Перевіривши дані розрахунки, суд встановив, що нарахування 3% річних позивачем проведено у відповідності з нормами чинного законодавства та умовами договору, а тому вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 1719,06 грн. 3% річних є законною та обгрунтованою і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відносно обрахунку інфляційних втрат, суд вказує, що позивачем вірно виконано розрахунок інфляційних з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, за якою при зменшенні суми боргу, внаслідок часткового виконання зобов`язання боржником, сума погашення має відніматися не від основного боргу, який існував на початок розрахункового місяця, а від суми основного боргу, помноженої на індекс інфляції у цьому місяці (фактичної вартості грошей на кінець розрахункового місяця з урахуванням інфляційних процесів). А подальший розрахунок інфляційних збитків здійснюється з урахуванням саме проіндексованого залишку основного боргу за попередній місяць у тій же послідовності (шляхом перемножування на індекс інфляції за наступний місяць та віднімання конкретної суми погашення боргу у новому розрахунковому місяці).

Таким чином, суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат виконаний у відповідності з вимогами чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 5570,14 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі в сумі 253202,34 грн., з яких 201032,20 грн. - основний борг, 10607,72 грн. - пеня, 34273,22 грн. - штраф, 5570,14 грн. - інфляційні нарахування, 1719,06 грн. - 3% річних.

Судові витрати за результатами розгляду справи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 3798,04 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Мельник Жанни Василівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Фізичної особи - підприємця Каджарова Рашада Амірзайовича ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ):

- 201032,20 грн. - основного боргу,

-10607,72 грн. - пені,

- 34273,22 грн. - штрафу,

- 5570,14 грн. - інфляційних нарахувань,

-1719,06 грн. - 3% річних,

- 3798,04 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Суддя Сікорська Н.А.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу (рек..ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1)

3 - відповідачу (рек. з пов. та ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_2)