ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/971/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання: Шундрик Т.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Соломонюк І. В., ордер серія АМ №1004205 від 01.09.2020;

від третьої особи: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування"

до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1

про стягнення 547 783,94грн

Товариство з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" звернулося до господарського суду з вимогами стягнути з:

- Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" відшкодування 99 050,00грн;

- Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" відшкодування 547 783,94грн.

В якості правових підстав позову позивач вказує ст.993, 1166, 1172, 1188, 1191, 1194 Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 13.01.2021 постановлено закрити провадження у справі №906/971/20 в частині вимог про стягнення 99 050,00грн відшкодування; відповідачем за даною вимогою є Приватне акціонерне товариство "Страхова група "ТАС".

Таким чином, суд розглядає справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" до Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)", третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про стягнення відшкодування у розмірі 547 783,94грн.

Ухвалою суду від 13.01.2021 постановлено призначити у справі №906/971/20 судову автотоварознавчу експертизу; проведення судової автотоварознавчої експертизи доручити судовому експерту Кулішу Олександру Васильовичу.

Ухвалою суду від 09.08.2021 провадження у справі №906/971/20 поновлено, зобов`язано сторін надати письмові пояснення щодо викладених експертом причин неможливості проведення дослідження.

Ухвалою суду від 09.09.2021 призначено у справі №906/971/20 судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Кулішу Олександру Васильовичу. Згідно даної ухвали суду судовому експерту надсилалися матеріали зі справи для дослідження.

Ухвалою суду від 12.01.2022 постановлено провадження у справі №906/77/18 поновити; призначити розгляд справи у підготовчому засіданні; учасникам справи - надати суду письмові пояснення, з врахуванням висновку судового експерта №01-12/12 від 01.12.2021.

Ухвалою від 26.05.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу №906/971/20 до судового розгляду по суті.

Представник позивача в судове засідання 21.06.2022 не з`явився. Водночас, у матеріалах справи міститься заява від 03.06.2022 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якому, зокрема, зазначено, що в разі неможливості такої участі, здійснювати розгляд справи за відсутності повноважного представника (а.с. 212, т.2).

Представник відповідача в судовому засіданні 21.06.2022 проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

ОСОБА_1 в судове засідання 21.06.2022 не прибув.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, враховуючи, що явка учасників судового процесу ухвалою суду від 26.05.2022 в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а також пояснення представника позивача щодо можливості розгляду справи без його участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи №906/971/20 за відсутності останнього та третьої особи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

16.07.2019 між Товариством з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (страховик, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УЛФ-Фінінс" (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, які є предметом застави №802.19.2474092 (далі - Договір) (а.с. 18-22, т.1). Предметом даного договору, зокрема, є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом "MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4М", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , № шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , строком дії з 17.07.2019 по 16.07.2020; страхова сума 2 318 754,60грн. У відповідності до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування.

18.11.2019 о 12:35год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем КрАЗ 256Б1, д/н НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 на перехресті вул. Покровська - вул. С.Наливайка в м. Житомирі, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_1 , №шасі (кузов, рама) НОМЕР_5 , який внаслідок наїзду, здійснив зіткнення з автомобілем Daewoo Nexia, д/н НОМЕР_6 , що спричинило пошкодження транспортних засобів, чим вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, що підтверджується, довідкою МВС про дорожньо-транспортну пригоду №946116 (а.с. 26, т.) та постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2019 у справі №295/17427/19, провадження №3/295/4905/19 (а.с. 27-28, т.1).

Трудові відносини ОСОБА_1 (третя особа) з Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" (відповідач) підтверджуються листом останнього №5/4/1-163 від 16.07.2020 (а.с. 66, т.1).

Водночас, необхідно звернути увагу, що транспортний засіб КрАЗ 256Б1, д/н НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , був предметом Полісу №АО/5112369 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.04.2019, укладеного між Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" та Приватним акціонерним товариством "Страхова група "ТАС" (а.с. 61, т.1). При цьому, згідно умов даного полісу ліміт розміру страхової суми за шкоду, заподіяну майну, становить 100 000,00грн, а розмір франшизи - 950,00грн.

Таким чином, з огляду на викладене вище, винним у спричинені матеріальних збитків власнику застрахованого позивачем автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 є водій належного відповідачу транспортного засобу КрАЗ 256Б1, д/н НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , ОСОБА_1 саме як працівник Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)".

Варто зазначити, що позивачем у матеріали справи подано рахунок-фактуру ПрАТ "Житомир-Авто" № від 04.12.2019, згідно якого вартість ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 , становить: 635 475,52грн (а.с. 46-47, т.1). Також, до позовної заяви додано лист ПрАТ "Житомир-Авто" про виявлення прихованих дефектів та рахунок-фактуру на оплату їх усунення № від 20.02.2020 на суму 12 358,42грн (а.с. 51-52, т.1). На підставі даних документів було складено акти виконаних робіт №ЗН-0027148 від 25.02.2020 і №ЗН-0028283 від 27.02.2020 на загальну суму 647 833,94грн (а.с. 53-55, т.1).

Крім того, в матеріалах справи міститься копія звіту про оцінку КТЗ MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 №1263 від 27.12.2019, складеного ТОВ "Укравтолізинг", згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 681 009,58грн (а.с. 29-33, т.1).

До ТДВ "Експрес Страхування" страхувальником було подано повідомлення про подію та заяву про виплату страхового відшкодування від 18.11.2019 (а.с. 56, т.1).

Відповідно до умов договору №802.19.2474092 ТДВ "Експрес Страхування" здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі: 635 475,52+12 358,42 = 647 833,94грн, що підтверджується копіями страхових актів №3.19.3244-1 від 06.12.2019 і №3.19.3244-2 від 24.02.2020 (а.с. 57-58, т.1), а також копіями платіжних доручень №ЦО06097 від 06.12.2019 №ЦО1228 та від 24.02.2020 (а.с. 59, т.1).

З огляду на зазначене вище, керуючись положеннями Закону України "Про страхування", Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.993 Цивільного кодексу України, позивач звернувся до ПАТ "Страхова група "ТАС" із заявою про відшкодування шкоди (виплату страхового відшкодування) №3.19.3244 від 19.05.2020, згідно якої просив останнє перерахувати йому суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 647 833,94грн (а.с. 62, т.1).

Проте, ПАТ "Страхова група "ТАС" здійснено відшкодування на суму 99 050,00грн лише під час розгляду справи в суді, про що свідчить копія платіжного доручення №119752 від 25.08.2020 (а.с. 83, т.1), у зв`язку з чим ухвалою суду від 13.01.2021 закрито провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Водночас, позивач зазначає, що невідшкодованою залишилась сума страхового відшкодування в розмірі 547 783,94грн (647 833,94грн - 99 050,00грн), яку він просить стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)".

2. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст.16 Закону України "Про страхування").

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток (ст. 27 Закону України "Про страхування").

До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ч.1 ст.993 Цивільного кодексу України).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства (ч.2 ст.999 Цивільного кодексу України).

Варто зазначити, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України ).

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України ).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України).

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України).

З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч. 1 ст. 1192 Цивільного кодексу України).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України).

Водночас, норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За змістом статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність згідно із Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, визначено згідно зі статтею 1194 Цивільного кодексу України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми - статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Аналогічну позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі №910/9396/17.

Як судом зазначалося вище, постановою Богунського районного суду м. Житомира від 05.12.2019 у справі №295/17427/19, провадження №3/295/4905/19, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення (а.с. 27-28, т.1). При цьому, трудові відносини ОСОБА_1 (третя особа) з Державним підприємством "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" (відповідач) підтверджуються листом останнього №5/4/1-163 від 16.07.2020 (а.с. 66, т.1), про що суд вказував вище.

Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч.1 ст.1172 Цивільного кодексу України).

З огляду на викладене, відповідач є особою, субсидіарно відповідальною за заподіяну шкоду як власник джерела підвищеної небезпеки.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 Цивільного кодексу України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Відповідно до статті 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту пошкодженого внаслідок вчиненого третьою особою ДТП транспортного засобу - MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 , підлягає задоволенню.

Водночас, щодо розміру стягуваної суми суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як судом вказувалося вище, у матеріалах справи наявні рахунок-фактура ПрАТ "Житомир-Авто" № від 04.12.2019, згідно якого вартість ремонту автомобіля MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 , становить: 635 475,52грн (а.с. 46-47, т. 1). Також, до позовної заяви додано лист ПрАТ "Житомир-Авто" про виявлення прихованих дефектів та рахунок-фактуру на оплату їх усунення № від 20.02.2020 на суму 12 358,42грн (а.с. 51-52, т. 1). На підставі даних документів було складено акти виконаних робіт №ЗН-0027148 від 25.02.2020 і №ЗН-0028283 від 27.02.2020 на загальну суму 647 833,94грн (а.с. 53-55, т. 1). Крім того, в матеріалах справи міститься копія звіту про оцінку КТЗ MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 №1263 від 27.12.2019, складеного ТОВ "Укравтолізинг", згідно якого вартість відновлювального ремонту складає 681 009,58грн (а.с. 29-33, т.1).

Тобто, позивачем в обґрунтування вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу в матеріали справи подано докази, що містять різні суми такого відшкодування.

Суд враховує, що згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 06.07.2018 у справі №924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру, виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначаються про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Так, в матеріалах справи міститься висновок експерта №01-12/12 від 01.12.2021 судової автотоварознавчої експертизи у справі №906/971/20, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу MERCEDES-BENZ GLS 350 d 4M, д.н. НОМЕР_7 , з врахуванням фізичного зносу, з ПДВ становить 598 046,98грн (а.с. 98-106, т. 2).

З огляду на вищевикладене, а також оплату ПАТ "Страхова група "ТАС" розміру відшкодування в межах ліміту, встановленого Полісом №АО/5112369 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08.04.2019, а саме - 99 050,00грн, суд дійшов висновку про задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 498 996,98грн відшкодування (598 046,98грн - 99 050,00грн).

Згідно ч. 2, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст.81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

3. Висновок господарського суду за результатами розгляду справи.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову частково шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 498 996,98грн відшкодування.

4. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.123 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, зокрема, задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№4)" (10001, м. Житомир, проспект Незалежності, буд.172; ідентифікаційний код 08679971) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Експрес Страхування" (04073, м. Київ, пр.Бандери Степана, буд. 22 ідентифікаційний код 36086124):

- 498 996,98грн відшкодування;

- 7 484,95грн судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 29.06.22

Суддя Шніт А.В.

Віддрукувати:

1 - у справу

2 - 3 сторонам на електронну пошту:

ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4

4 - третій особі ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) (рек.)