ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022м. ДніпроСправа № 904/85/22
за позовом Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт", м. Дніпро

про стягнення 10 000,00 грн., -

Суддя Бажанова Ю.А.

Секретар судового засідання Охота В.В.

Представники сторін

Від позивача: Губанов В.М., довіреність №33/22 від 07.02.2022

Від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Державна установа "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" безпідставно отримані кошти у вигляді податку на додану вартість за договором поставки №546/20 від 26.03.2020 у розмірі 10 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем оплачено поставлений відповідачем за договором поставки №546/20 від 26.03.2020 товар з урахуванням податку на додану вартість, проте, відповідно до змін в законодавстві, які відбулися у зв`язку з поширенням на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) позивач вважає, що поставка товару після 17.03.2020 за вказаним договором поставки має звільнятися від оподаткування ПДВ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №904/85/22 у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2022 постановлено перейти до розгляду справи №904/85/22 за правилами загального позовного провадження; у зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану, задля забезпечення безпеки представників сторін зазначено, що про дату, час та місце розгляду справи буде повідомлено сторін додатково ухвалою суду.

Рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022 було рекомендовано зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справ.

Так, відповідно до рішення зборів суддів Господарського суду Дніпропетровської області № 2 від 24.02.2022 та розпорядження голови суду №30 від 24.02.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" розгляд справ у відкритих судових засіданнях, призначених Господарським судом Дніпропетровської області, з 24.02.2022 не відбувався.

Розпорядженням голови Господарського суду Дніпропетровської області №34 від 28.03.2022 "Про роботу суду в умовах воєнного стану" відповідно до статті 24 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", у зв`язку із запровадженням 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ та рішення Ради суддів України від 24 лютого 2022 року №9 з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів і працівників суду в Господарському суді Дніпропетровської області встановлений особливий режим роботи суду, а розпорядження №30 від 24.02.2022 визнане таким, що втратило чинність з 28.03.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.04.2022 призначено підготовче засідання на 26.04.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті в засіданні на 24.05.2022.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 24.05.2022 розгляд справи відкладено на 29.06.2022.

26.05.2022 від представника Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" через систему "Електронний суд" надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 29.06.2022, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

У судове засідання, яке відбулося 29.06.2022, представник відповідача не з`явився, відзиву на позов не надав.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/85/22 відповідачу встановлений строк на подання відзиву на позовом протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копію ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 10.01.2022 у справі №904/85/22 направлена, зокрема, на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" та отримана останнім 20.01.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) судової повістки №267 (повідомлення надійшло на адресу господарського суду 14.03.2022), тобто строк подання відзиву на позов сплив 07.02.2022 до початку введення в Україні воєнного стану.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується із частиною 2 статті 178 цього Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З метою належного повідомлення відповідача про день, час та місце розгляду справи господарським судом направлялися на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" копії ухвал від 11.03.2022 та від 05.04.2022 (отримані відповідачем 20.04.2022), від 26.04.2022 на його електронну адресу (доставлено до електронної скриньки 26.04.2022), від 24.05.2022 на його електронну адресу (доставлено до електронної скриньки 24.052022), а також копію від 24.05.2022 направлено на юридичну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" та отримано останнім 10.06.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали) №940.

У зв`язку із запровадженням з 24.02.2022 воєнного стану, господарським судом застосовано принцип розумного строку тривалості провадження для надання можливості обом учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, що є необхідним заходом дотримання таких засад господарського судочинства як змагальність сторін та рівність учасників процесу під час розгляду даної справи. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" підлягають застосуванню судами при розгляді справ як джерело права.

Господарським судом також враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Однак, строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг, закінчився, станом на 29.06.2022 від Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" відзиву на позов чи клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов до господарського суду не надходило.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Враховуючи, що відповідач не використав наданого законом права на подання відзиву на позов та доказів, а матеріали справи в достатній мірі характеризують взаємовідносини сторін, господарський суд вважає за можливе розглянути справу в порядку частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України за наявними у ній матеріалами.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 29.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

26.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Стандарт" (постачальник) та Державною установою "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" (покупець) було укладено договір поставки №546/20, відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити покупцю товар, зазначений у Додатку №1 до даного договору (Специфікація), який є невід`ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити товар на умовах та в порядку визначеному даним договором.

Товар, що є предметом даного договору визначеного за кодом ДК 021:2015-35110000-8 (пункт 1.2 договору). Найменування (номенклатура, асортимент), перелік, кількість товару зазначено у додатку №1 до даного договору (Специфікація на поставку товару), який є його невід`ємною частиною (пункт 1.3 договору).

Загальна вартість договору визначена на підставі Додатку №1 до даного договору та складає 60 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ 20% 10 000,00 грн. (пункт 2.1 договору).

Вартість цього договору включає в себе сплату податків і зборів, обов`язкових платежів, що сплачуються або мають бути сплачені, усіх інших витрат постачальника, пов`язаних з пакуванням, маркуванням, доставкою, завантаженням та відвантаженням товару на склад покупця (пункт 2.2. договору).

Відповідно до пункту 3.1 договору постачальник власними силами та засобами відповідно до умов даного договору зобов`язується здійснити поставку товару на склад покупця за адресою: вул. Святошинська, 27, м. Київ протягом 14 календарних днів із дати підписання даного договору.

Відповідно до пункту 13.1 даний Договір набирає чинності з дати його укладення Сторонами та діє до 31 грудня 2020 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання Сторонами. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору ( пункт 13.2 договору).

Сторонами узгоджено та підписано додаток №1 до договору (Специфікація на поставку товару), в якій сторони домовились про поставку товару "Півмаска фільтрувальна "RESPY 202" FFP 2 NR D (без клапана)" у кількості 5 000 шт. вартістю 60 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% у сумі 10 000,00 грн. (а.с. 33, том 1).

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Стандарт" було поставлено, а Державною установою "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" прийнято товар "Півмаска фільтрувальна "RESPY 202" FFP 2 NR D (без клапана)" у кількості 5 000 шт. вартістю 60 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% у сумі 10 000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №1810-1 від 26.03.2020 (а.с. 34, том 1).

Згідно з платіжним дорученням №806 від 26.03.2020 Державною установою "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" здійснено оплату Товариству з обмеженою відповідальністю науково-виробничому підприємству "Стандарт" за поставлений товар у сумі 60 000,00 грн. (а.с. 41, том 1).

14.05.2020 Державна установа "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" із листом №1798/501-2020 про повернення грошових коштів у сумі 10 000,00 грн. у зв`язку зі змінами внесеними Законом України від 30.03.2020 №540-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" до пункту 71 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання на митній території України товарів, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємство "Стандарт" у відповіді на претензію №20/01-05 від 20.05.2020 повідомило про неможливість задоволення претензії, посилаючись на те, що режим звільнення твід оподаткування податком на додану вартість операцій з постачання товарних позицій включених до Переліку №224 постановою Кабінету Міністрів України №271 застосовується з 15.04.2020 (а.с. 37-38, том 1).

25.06.2020 Державна установа "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" звернулася до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" із претензією за вих. №2732/51/01-2020, в якій наполягав на поверненні 10 000,00 грн. сплачених як податок на додану вартість за договором поставки напівмасок від 26.03.2020, посилаючись на те, що абзацом третім пункту 71 підрозділу 2 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України передбачено, що норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17.03.2020 (а.с. 89, том 1).

Жодної відповіді на зазначені претензії Відповідач до Позивача не надав, а суму сплаченого Позивачем розміру ПДВ (10 000,00 грн.) не повернув.

Державна установа "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємство "Стандарт" безпідставно отримало кошти у вигляді податку на додану вартість за договором поставки №546/20 від 26.03.2020 у розмірі 10 000,00 грн., що і стало причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача на користь позивача 10 000,00 грн. сплачених у вигляді податку на додану вартість за договором поставки №546/20 від 26.03.2020 за поставку товару "Півмаска фільтрувальна "RESPY 202" FFP 2 NR D (без клапана)" у кількості 5 000 шт.

Предметом доказування у справі є обставини укладання договору поставки №546/20 від 26.03.2020, факт здійснення поставки за договором, строк оплати, строк дії договору, наявність / відсутність підстав щодо повернення коштів. Сплачених як податок на додану вартість за товар.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі статтями 4, 173-175, 193 Господарського кодексу України до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України).

Загальна умова частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Близьку за змістом позицію викладено у постановах Верховного Суду 14.01.2021 у справі №922/2216/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстав для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувачем), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу. Порядок обчислення та сплати податку на додану вартість регламентується розділом V Податкового кодексу України.

Згідно з підпунктами "а" і "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податку на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю податку на додану вартість є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем /замовником послуг/.

Умовами договору №546/20 від 26.03.2020 сторони погодили, що у ціну розрахункової одиниці вартості товару включено оплату податку на додану вартість.

Водночас, Законом України від 30.03.2020 №540 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)", який набув чинності 02.04.2020, доповнено підрозділ 2 розділу ХХ Податкового кодексу України пунктом 71, згідно з яким тимчасово, на період, що закінчується останнім календарним днем місяця, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), звільняються від оподаткування податку на додану вартість операції з ввезення на митну територію України та/або операції з постачання на митній території України товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначено Кабінетом Міністрів України. У разі здійснення операцій, звільнених відповідно до цього пункту, положення пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу та положення статті 199 цього Кодексу не застосовуються щодо таких операцій. Норми цього пункту застосовуються до операцій, здійснених починаючи з 17.03.2020.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224 затверджено перелік товарів (у тому числі лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання), необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, операції з ввезення яких на митну територію України та/або операції з постачання яких на митній території України звільняються від оподаткування податку на додану вартість, серед яких і медичні маски (код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00); з 15.04.2020 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №271 від 08.04.2020 перелік медичних масок доповнено, зазначено також про респіратори FFP2 або FFP3, маски, не оснащені змінними фільтрами (код згідно з УКТЗЕД 6307 90 98 00).

Виходячи з наведених положень Податкового кодексу України, постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 №224, з урахуванням примітки 1 до неї, господарський суд доходить висновку, що оскільки пункт 71 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції Закону №530-IX від 17.03.2020) передбачено звільнення від оподаткування податком на додану вартість операції з ввезення на митну територію України лікарських засобів, медичних виробів та/або медичного обладнання, необхідних для виконання заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19), перелік яких визначений Кабінетом Міністрів України" у первісній редакції постанови №224, підставою звільнення від оподаткування податком на додану вартість товарів, що ввозяться на митну територію України, передбачалося відповідність таких товарів назві товару (медичного виробу), а у специфікації до договору сторони визначили, що товаром є медична маска (згідно постанови КМУ №255 від 20.03.2020), тобто відповідність назви товару коду УКТЗЕД 6307 90 98 00, включення до ціни товару за договором податку на додану вартість було безпідставним.

Верховним Судом в постанові від 01.06.2021 у справі №916/2478/20 зазначено, що хоча податок на додану вартість й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

Отже, відповідач, як одна із сторін зобов`язання, набув зазначені кошти за рахунок іншої сторони (позивача) не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, тобто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України. Близьку за змістом правову позицію викладено у постанові Верховного Суду України від 14.10.2014 у справі № 3-138гс14.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих грошових коштів у сумі 10 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (статті 76-79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене господарський суд дійшов до висновку про те, що є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги у розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" до Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" про стягнення 10 000,00 грн. задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Стандарт" (49000, м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, буд. 3, прим. 7, ідентифікаційний код 25513947) на користь Державної установи "Центр обслуговування підрозділів Національної поліції України" (юридична адреса: 01601, м. Київ, вул. Богомольця, 10, фактична адреса: и03115, м. Київ, вул. Святошинська, 27; ідентифікаційний код 40108981) 10 000,00 грн. безпідставно отриманих коштів, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 270,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.06.2022

Суддя Ю.А. Бажанова