ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2022 Справа № 914/577/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Теплокомуенерго, м. Львів

до відповідача: Департаменту паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів

про стягнення 245 653,96грн. заборгованості

Суддя Коссак С.М.

за участі секретаря Брошко І.Б.

Представники:

Від позивача: Морочинський Андрій Миколайович представник;

Від відповідача: Денис Наталія Вікторівна - представник

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариством з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Теплокомуенерго, м. Львів до відповідача Департаменту паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації, м. Львів про стягнення 245 653,96грн. заборгованості, з якої: 221 560,87грн. - інфляційних втрат та 24 093,09грн. - 3% річних. Також позивача заявлено орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести в звязку з розглядом справи: судовий збір у розмірі 3 684,80грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000,00грн.

Ухвалою суду від 28.03.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 28.04.2022 року на 11год. 10хв.

У судовому засіданні 28.04.2022 року представником позивача заявлено клопотання про стягнення судових витрат, орієнтовний розрахунок яких міститься в матеріалах справи, відтак у звязку з неявкою відповідача, з врахуванням думки представника позивача щодо доцільності відкладення розгляду справи, суд протокольною ухвалою суду постановив відкласти розгляд справи по суті на 19.05.2022 року на 10:15год.

У судовому засіданні 19.05.2022 року оголошено перерву до 09.06.2022 до 11:50 год. та зобов`язано позивача подати підтвердження розрахунку витрат на правничу допомогу з доказами надіслання відповідачу у справі для можливості надання відповідачу заперечення на дану заяву.

01.06.2022 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та додано до заяви копію акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) від 26.05.2022 року та докази надіслання даної заяви з додатками відповідачу у справі.

В судове засідання 16.06.2022 року позивач явку уповноваженого представника забезпечив, підтримав позовні вимоги та просить стягнути 221 560,87грн. інфляційних втрат, 24 093,09грн. 3% річних, судовий збір та витрати на правничу допомогу згідно доданого до матеріалів заяви акту наданих послуг правової допомоги.

В судове засідання 16.06.2022 року відповідач явку уповноваженого представника забезпечив, із розрахунком витрат на правову допомогу представник відповідача ознайомилась, із судовими витратами - погоджується, клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не подавала.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Аргументи позивача.

Позовна заява обґрунтована тим, що між Головним управлінням житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації (відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Теплокомуненерго" (позивач у справі) укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти №19 від 30.11.2011, договір підряду №19АН від 02.12.2011, договір про закупівлю робіт за державні кошти №47 від 27.12.2011 та договір підряду №47АН від 27.12.2011.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі №914/3498/14 встановлено факт існування заборгованості за Договорами відповідача перед позивачем сумі 869 829,80 грн.

Позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 221 560,87грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 24 093,09грн. за період з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року включно, детальних розрахунок яких знаходиться в матеріалах справи. Відтак за порушення відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначених договорах, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 245 653,96 грн., з якої 221 560,87 грн. - інфляційні втрати та 24 093,09 грн. - 3 % річних за період з 01.03.2021 по 31.01.22 включно.

Аргументи відповідача.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечила, відзиву на позовну заяву не подано. Суд розглянув справу без відзиву на позов, за наявними у ній матеріалами, з урахуванням усних заперечень представника відповідача.

Фактичні обставини справи.

Між Головним управлінням житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації (відповідач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство Теплокомуненерго" (позивач у справі) укладено договір про закупівлю робіт за державні кошти №19 від 30.11.2011, договір підряду №19АН від 02.12.2011, договір про закупівлю робіт за державні кошти №47 від 27.12.2011 та договір підряду №47АН від 27.12.2011.

Згідно з умовами вищезазначених Договорів позивачем виконано підрядні будівельні роботи із впровадження технології електричного теплоакумуляційного обігріву із встановленням електролітичних котлів на котельні Рава-Руської дільниці КП "Жовкватеплоенерго", а також здійснено авторський нагляд за будівництвом на загальну суму 1 254 775,70 грн., що підтверджується: актом приймання-передачі устаткування до Договору №19 від 26.12.2011 на загальну суму 801 293,92 грн.; актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.12.11 на загальну суму 106 165,98 грн.; актом здачі-прийняття наданих послуг №1 від 17.12.2011 на загальну суму 3 493,20 грн.; актом приймання-передачі змонтованого устаткування до договору №47 від 29.12.2011 на загальну суму 247 164,53 грн.; актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 29.12.2011 на загальну суму 95 667,07 грн.; довідкою Державної фінансової інспекції у Львівській області від 28.12.2012 року про зменшення вартості виконаних будівельних робіт на 2 630,00 грн.; актом здачі-прийняття наданих послуг №1 від 28.12.2011 на загальну суму 3 621,00 грн.

Головним управлінням житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації обовязок зі сплати вартості виконаних робіт та наданих послуг виконано частково в сумі 384 945,90 грн., що підтверджується квитанцією від 20.12.2011 року на загальну суму 341 762,78 грн.; квитанцією від 29.12.2011 на загальну суму 43 183,12 грн. Таким чином, заборгованість Головного управління житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації перед позивачем становить 869 829,80 грн. Окрім того, рішенням господарського суду Львівської області від 23.05.2018 року у справі №914/459/18 встановлено, що Департамент житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації є правонаступником Головного управління житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації.

Відповідно до Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №679/0/5-15 30.10.2015 року "Про впорядкування структури обласної державної адміністрації" діяльність Департаменту житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації припинено шляхом реорганізації (перетворення) в Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства обласної державної адміністрації.

Згідно з положеннями Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації №14/0/5-16 від 14.01.2016 "Про затвердження Положення про Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації" Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації є правонаступником прав та обов`язків Департаменту житлово-комунального господарства обласне державної адміністрації.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі №914/3498/14 встановлено факт існування заборгованості за Договорами відповідача перед позивачем сумі 869 829,80 грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.06.2021 у справі №914/322/21 між цими ж сторонами стягнуто з Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Теплокомуенерго інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.02.2018 по 28.02.2021 року включно.

Ухвалами від 26.07.2021 року у справі № 914/3498/14 та від 27.07.2021 року у справі № 914/459/18, від у справі № 914/322/21, суд замінив Департамент розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації (код 38853521) на правонаступника Департамент паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації (код 40303264).

В матеріалах справи відсутні докази повної або часткової сплати відповідачем основного грошового зобов`язання, встановленого вищезазначеними рішеннями судів, у сумі 869 829,80 грн., а відтак позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 221 560,87грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 24 093,09грн. за період з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року включно, детальних розрахунок яких знаходиться в матеріалах справи.

Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 245 653,96 грн., з якої 221 560,87 грн. - інфляційні втрати та 24 093,09 грн. - 3 % річних за період з 01.03.2021 по 31.01.22 включно.

Норми права та висновки суду.

Предметом доказування є встановлення факту неналежного виконання умов договорів в частині їх повної оплати, правомірність стягнення штрафних санкцій.

Між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі договорів підряду в силу пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України. Згідно зі статтею 174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

В силу положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (п. 1 ст. 843 ЦК України).

Відповідно до п. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Судом встановлено, що позивачем виконано обов`язок щодо належного надання відповідачу послуг по укладеним договоро про закупівлю робіт за державні кошти №19 від 30.11.2011, договором підряду №19АН від 02.12.2011, договором про закупівлю робіт за державні кошти №47 від 27.12.2011 та договорм підряду №47АН від 27.12.2011. При цьому судом встановлено, що відповідач їх належним чином отримав, однак повної оплати у спосіб визначений договорами не здійснив.

Так, за умовами вищезазначених Договорів позивачем виконано підрядні будівельні роботи із впровадження технології електричного теплоакумуляційного обігріву із встановленням електролітичних котлів на котельні Рава-Руської дільниці КП "Жовкватеплоенерго", а також здійснено авторський нагляд за будівництвом на загальну суму 1 254 775,70 грн., що підтверджується: актом приймання-передачі устаткування до Договору №19 від 26.12.2011 на загальну суму 801 293,92 грн.; актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 26.12.11 на загальну суму 106 165,98 грн.; актом здачі-прийняття наданих послуг №1 від 17.12.2011 на загальну суму 3 493,20 грн.; актом приймання-передачі змонтованого устаткування до договору №47 від 29.12.2011 на загальну суму 247 164,53 грн.; актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 29.12.2011 на загальну суму 95 667,07 грн.; довідкою Державної фінансової інспекції у Львівській області від 28.12.2012 року про зменшення вартості виконаних будівельних робіт на 2 630,00 грн.; актом здачі-прийняття наданих послуг №1 від 28.12.2011 на загальну суму 3 621,00 грн.

Положення статті 599 ЦК України встановлюють, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 02.12.2014 року у справі №914/3498/14 встановлено факт існування заборгованості за Договорами відповідача перед позивачем сумі 869 829,80 грн. Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.06.2021 у справі №914/322/21 між цими ж сторонами стягнуто з Департаменту розвитку та експлуатації житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробниче підприємство Теплокомуенерго інфляційні втрати та 3% річних за період з 01.02.2018 по 28.02.2021 року включно.

В матеріалах справи відсутні докази повної або часткової сплати відповідачем основного грошового зобов`язання, встановленого вищезазначеними рішеннями судів, у сумі 869 829,80 грн., а відтак позивачем на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 221 560,87грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 24 093,09грн. за період з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року включно, детальних розрахунок яких знаходиться в матеріалах справи.

Щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

У зв`язку із простроченням відповідачем грошового зобов`язання по укладеним договорам, позивачем нараховано відповідачу інфляційні втрати в сумі 221 560,87грн. та три проценти річних від простроченої суми в сумі 24 093,09грн. за період з 01.03.2021 року по 31.01.2022 року включно.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Cплата 3% річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд, здійснивши перевірку нарахування позивачем 3% річних, з врахуванням ч. 5 ст. 253 ЦК України, з врахуванням розпорядження КМУ від 10.01.2019 №7-р «Про перенесення робочих днів у 2019» та ст.73 «Святкові і неробочі дні» - Кодексу законів про працю України, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильні періоди прострочення грошового зобо`язання по укладеним договорам та сума від якої нараховувались 3% річних, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 3 % річних в сумі 24 093,09грн.

Суд, перевіривши розрахунки позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних нарахувань за прострочення грошового зобо`язання по укладеним договорам, прийшов до висновку, що позивачем зазначено правильну суму боргу від сум яких здійснювались нарахування інфляційних втрат, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають інфляційні втрати в сумі 221 560,87грн.

Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За таких обставин суд дійшов висновку про те, що відповідач не спростував доводів позовної заяви, а суд не виявив на підставі наявних документів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, відтак вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 245 653,96грн., з якої: 221 560,87грн. - інфляційних втрат та 24 093,09грн. - 3% річних, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову, на відповідача.

Відповідно до матеріалів справи, позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви до суду у розмірі 3684,80грн, що підтверджується платіжним дорученням №876 від 11.02.2022 року .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, у зв`язку із повним задоволенням позовних вимог майнового характеру, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 3684,80грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Відповідно ст. 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При поданні позовної заяви, позивачем заявлено попередній орієнтований розрахунок які позивач поніс і планує понести, а саме витрати на правову допомогу у сумі 38 684,80грн.

01.06.2022 року через канцелярію суду представником позивача подано заяву про розподіл судових витрат та додано до заяви копію акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) від 26.05.2022 року та докази надіслання даної заяви з додатками відповідачу у справі. Відповідно до поданого акту приймання-передачі загальна вартість наданої правової допомоги становить 25 424,05грн., яка складається з: готування та подання позовної заяви 3000,00грн.; участь в трьох судових засіданнях 3000,00грн.; винагорода в розмірі 7,5 % згідно п. 2 замовлення №1 від 21.01.2021 року (гонорар успіху) 18 424,05грн.; готування та подання заяви 1000,00грн. (3000,00+3000,00+18424,05+1000,00=25424,05грн.).

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу заявником (позивачем) долучено до матеріалів справи заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу за вх.№11585/22 від 01.06.2022 року копію Акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) від 26 травня 2022 року до Договору №210121/1 від 21.01.2021 року. Також представником позивача надано суду наступні документи: 1. договір №210121/1 про надання правової допомоги (послуг у сфері права) від 21.01.2021 року; 2. довіреність на представництво від 05.10.2020 року та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001173; 3. Замовлення №1 до договору №210121/1 про надання правової допомоги (послуг у сфері права) від 21 січня 2021 року. Відтак, представник позивача просить стягнути з відповідача 25 424,05грн. понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. (згідно сум доданих у поданому акті приймання-передачі наданих послуг).

Частинами 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, відповідач не надав, заяви про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до суду від відповідача не поступало. У судовому засіданні представник відповідача погодився з розміром витрат на правову допомогу, оскільки такі відповідають вимогам закону та усталеній практиці.

Вартість надання правової допомоги становить 500,00 грн за кожну годину надання правової допомоги незалежно від досягнутого правового результату, якщо сторони не домовились про інше. Також, у випадку досягнення мети представництва, тобто досягнення інтересу клієнта, зазначеного в пункті 1, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7,5 % від загальної суми грошових коштів, стягнутих судом на користь клієнта. (п. 2 замовлення).

Згідно п. 4 замовлення, клієнт сплачує адвокату на підставі акта приймання передачі правової допомоги, протягом 5-ти календарних днів від дати погодження сторонами акта приймання-передачі, якщо сторони не домовились про інше. Вартість правової допомоги та відшкодування витрат можуть сплачуватись авансом.

Як вбачається з матеріалів справи, загальна кількість наданих послуг згідно Акту приймання-передачі наданих послуг (правової допомоги) від 26 травня 2022 року до Договору №210121/1 від 21.01.2021 року складає 14 годин на суму 7 000,00 грн. та винагорода в розмірі 7,5 % згідно п.2 Замовлення №1 від 21.01.2021 року (гонорар успіху) на суму 18 424,05грн., відтак загальна сума наданих послуг складає 24 424,05грн.

Відтак, як вбачається з обставин справи, позивачем до стягнення заявлено 25 424,05грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку стягнути з відповідача на користь позивача 25 424,05 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які вважає співмірними, документально обґрунтованими та правомірно заявленими.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 76 - 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Департаменту паливно-енергетичного комплексу, енергоефективності та житлово-комунального господарства Львівської обласної державної адміністрації (79008, м. Львів, вул. Винниченка, буд. 6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Теплокомуненерго" (79060, м. Львів, вул. Вулецька, буд. 14; ) 221 560,87грн. інфляційних втрат, 24093,09 грн. 3 % річних, 3 684,80грн - судового збору та 25 424,05грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5015, а також у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою - http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2022 року.

Суддя Коссак С.М.