ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

21 червня 2022 року Справа № 918/996/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

прокурор - Гіліс І.В.;

позивач- Накопалов Є.О.;

відповідач 1- не з`явився;

відповідач 2- Троянчук С.О.;

третя особа - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відповідача 2-Товариства з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро» на рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2022, повний текст якого складено 28.02.2022, у справі №918/996/21 (суддя Заголдна Я.В.)

за позовом Сарненської окружної прокуратури в інтересах держави, в особі -

Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області м.Рівне

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача -

Національна академія аграрних наук України м.Київ

до 1. Державного підприємства «Дослідне господарство «Городецьке»

Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних

наук України с.Городець Вараського р-ну Рівненської обл.

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро»

с.Великий Жолудськ Вараського р-ну Рівненської обл.

про визнання недійсним договору та повернення земельних ділянок,-

У листопаді 2021 року до Господарського суду Рівненської області надійшла позовна заява Сарненської окружної прокуратури (надалі в тексті Прокурор) в інтересах держави, в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (надалі в тексті Держгеокадастр) до Державного підприємства «Дослідне господарство «Городоцьке» Інституту сільського госпо-дарства Полісся Національної академії аграрних наук України (надалі в тексті Дослідне госпо-дарство) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро» (надалі в тексті Товариство), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національна академія аграрних наук України (надалі в тексті Академія) про визнання недійсним договору №1/П/21 про надання послуги від 19.03.2021, укладеного Відпо-відачами та додаткової угоди №1 від 05.04.2021, а також зобов`язання Товариства повернути за актом передачі земельних ділянок Дослідному господарству земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №№560883000:04:020:0040 та :04:026:0029, що розтало-вані в межах Городоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області.(т.1, арк. справи 1-14).

За наслідками розгляду справи №918/996/21 рішенням від 23.02.2022 господарський суд Рівненської області позов задоволив: визнав недійсним договір №1/П/21 про надання послуги від 19.03.2021 та зобов`язав Товариство передати Дослідному господарству земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №№ :04:020:0040 та : 04:018:0029, що розташовані в межах Городоцької сільської ради Сарненського району Рівнен- ської області, за актом передачі земельних ділянок.(т.2, арк.справи 52-74).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з наявного у даному випадку порушення інтересів держави, що є підставою для представництва Прокурором інтересів держави в суді. Прокурором належним чином обґрунтовано, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та вбачаються виключні підстави для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах відповідно до ст.23 Закону України «Про прокуратуру». При цьому, суд першої інстанції встановив, що сума договору перевищує 10% вартості активів Дослідного госпо-дарства. При цьому, з Академією укладення оспорюваного договору Відповідач-1 не погоджував. Крім того, сторонами не було дотримано встановленого нормами земельного законодавства порядку надання земельної ділянки для виконання договору про надання послуг. Із зазначених мотивів суд першої інстанції дійшов висновку, що Відповідач-1 не мав правових підстав для передання іншій особі земельних ділянок загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №№ :04:020:0040 та :04:018:0029, тому спірні землі підлягають поверненню постійному землекористувачу.

Не погоджуючись з рішенням, Відповідач-2 подав скаргу до Північно-західного апеляцій-ного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2022 та прийняти нове рішення, яким відмовити Прокурору у позові в повному обсязі.(т.2, арк.справи 83-90).

Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи, ухваливши рішення з порушенням норм матеріального та процесу-ального права. На думку Скаржника, суд безпідставно не взяв до уваги той факт, що, Прокуратура не довела належним чином наявність прав на процесуальне представництво держави в особі Національної академії аграрних наук України та ГУ Держгеокадастру у Рівненській області, отже позовна заява Сарненської окружної прокуратури про визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки мала бути залишена без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.226 ГПК України. Суд першої інстанції не правильно застосував положення законодавства, які регулюють компетенцію Держгеокадастру, а саме ст.152 Земельного кодексу України, оскільки контроль та нагляд за правильністю використання землі й дотримання інших вимог земельного законодавства вочевидь не зобов`язує центральний орган перевіряти дотримання керівником державного підприємства норм ст.732 ГК України та п.3.10 Статуту Відповідача 1 при укладенні договору про надання послуг. Суд встановив, що спірний договір має належні ознаки договору підряду й не передбачав незаконне розпорядження земельними ділянками, як про це вказував Позивач. У зв`язку з цим, висновки суду про можливість оскарження органом Держгеокадастру договору про надання послуг з підстав перевищення грошового обмеження, встановленого при укладенні договору з унітарним підприємством, видаються апелянту протиправними. Оскільки обов`язковою умовою для звернення до суду за захистом є порушене право або законний інтерес. Будь-якого порушення права або законного інтересу Держгеокадастру в даному випадку не відбулося, оскільки перевіряти компетенцію при укладенні договорів Дослідним господарством може лише Національна академія аграрних наук України як спеціально уповноважений орган. Що стосується позовної вимоги про повернення земельних ділянок, необхідно зазначити, що суд її також протиправно задовольнив, спираючись на положення ст.216 ЦК України та необхідність застосу-вання реституції за наслідками визнання договору недійсним.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.04.2022 відкрито провадження за апеляційною скаргою Відповідача-2, а ухвалою від 07.06.2022 розгляд справи від-кладено на 21.06.2022.(т.2, арк.справи 107, 136, 168).

06.05.2022 від Прокуратури надійшов відзив, у якому Прокурор просить залишити апеля-ційну скаргу ТзОВ «Жолудськ-Агро» без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. (т.2, арк.справи 116-125).

У судовому засіданні апеляційної інстанції 21.06.2022 представник скаржника підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та надав свої пояснення. Прокурор та представник Позивача заперечили проти задоволення апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї правової позиції.

Інші учасники справи не забезпечили явку уповноважених представників у призначене на 21.06.2022 судове засідання, хоч про час та місце розгляду скарги були повідомлений у вста-новленому порядку.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інс-танції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарсь-кий суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з п.п. 1, 3 Статуту Державного підприємства «Дослідне господарство «Городецьке» Інституту сільського господарства Полісся НААН України засноване на основі державної власності, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном та є державним комерційним унітарним підприємством.(т.1, арк.справи 37).

Згідно п.2 Статуту Відповідач-1 є державним сільськогосподарським підприємством, яке створене з метою організаційно-господарського забезпечення Інституту сільського господарства Полісся НААН умов для своєчасного та високоякісного проведення наукових досліджень та їх апробації, виробництва оригінального, елітного та репродукційного насіння сільськогосподарсь-ких культур і саджанців тощо. Основними напрямками та видами діяльності підприємства, серед іншого, є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Ефективне власне господарювання як приклад застосування результатів організаційних та наукових здобутків.

Матеріалами справи стверджено, що 19.03.2021 Дослідне господарство, діючи як замовник та Товариство, діючи як виконавець уклали Договір №1/П/21 про надання послуги (надалі в тексті Договір), за умовами п.1.1 якого в порядку та на умовах, визначених Договором, викона-вець за завданням замовника надає останньому власними та залученими силами комплексну сільськогосподарську послугу з організації, розробки та виконання технологічних, технічних процесів з вирощування сільськогосподарської культури кукурудзи на сільськогосподарських угіддях замовника, а замовник зобов`язується прийняти надану послугу та оплатити її вартість в порядку та строки, визначені цим Договором та Специфікацією до нього.(т.1, арк. справи 24-30).

Відповідно до п.1.2 Договору, місцем надання послуг є земельні угіддя (ділянки) в межах Городоцької сільської ради Володимирецького району (на даний час Сарненського району), якими користується замовник на підставі Державного Акту РВ № 00007 від 10.03.1994 року на право постійного користування земельними ділянками:

- площею 1009,5651 га кадастровий №560883000:04:020:0040;

- площею 454,0895 га кадастровий №560883000:04:026:0029;

- площею 4624,3893 га кадастровий №560883000:04:026:0079.

Технологічні, технічні процеси надання послуги, порядок коригування названих процесів, перелік, вид, вартість (або порядок розрахунку вартості та ціну), а також строк, етапи надання послуги, місце обсяг надання послуги, інші необхідні умови зазначаються та погоджуються сторонами у відповідній специфікації до цього Договору.(п.2.1 Договору).

Земельні ділянки, на яких надаватиметься послуга, виконавець, згідно п.2.2.1 Договору, приймає від замовника за актом. Сторони погоджують, що на земельних ділянках, які не зазначені в акті виконавцем послуга надаватися не буде. Підписання акту передачі замовником виконавцеві земельних ділянок для надання послуг є днем фактичного надання виконавцеві доступу до земельних угідь (ділянок) зазначених у п.1.2 Договору для надання послуги. Під-писанням вищезазначеного акту сторони підтверджують, що замовник надав, а виконавець отримав такий доступ, після чого виконавець має право надавати послугу за цим Договором. (п.2.5 Договору).

Згідно з пунктами 4.1, 4.2 Договору, вартість послуг є договірною та погоджується сторонами у Специфікації до цього Договору як його невід`ємної частини.

вартість послуги, якщо інше не передбачене додатками до цього Договору, сплачується замовником виконавцеві протягом двох банківських днів після підписання сторонами акту прий-мання-передачі послуг або акту приймання-передачі надання частини послуги.

Загальна сума договору, згідно п.5.1 Договору, складається із вартості послуги згідно акту приймання-передачі наданої послуги. Приймання наданої послуги сторони оформлюють шляхом підписання складеного акту приймання-передачі наданої послуги протягом одного календарного дня після завершення надання послуги в цілому.

Відповідно до п.6.4.1 Договору, виконавець вправі отримувати плату згідно умов Договору, надавати послугу власними та залученими силами третіх осіб.

Строк дії Договору до 31.12.2021, а в частині виконання сторонами взятих на себе по договору зобов`язань, до моменту їх повного виконання.(п.8.1 Договору).

Сторони у п.10.6 Договору узгодили, що підписанням Договору замовник гарантує та підтверджує наявність у нього права на використання земельних ділянок, на яких надається послуга відповідно до вимог законодавства України.

Договір підписано уповноваженими представниками сторін та скріплено відтисками печаток сторін на кожній сторінці.(т.1, арк.справи 24-30).

Згідно Додатку №1 до Договору Специфікації №1 від 19.03.2021 Відповідачі узгодили, що договірна вартість комплексної сільськогосподарської послуги з організації, розробки та виконання технологічних, технічних процесів по вирощуванню сільськогосподарської культури - кукурудзи на одному гектарі сількогосподарських угідь замовника становить 10302 грн 72 коп. в т.ч.ПДВ та складається з:

1. Дисковка 1 слід (вартість 820 грн з ПДВ);

2. Посів кукурудзи за ДКС 3730, або 3623 (кількість 0,8 посівної одиниці) з внесенням: суперфосфату амонізованого марки NPS 9:30:9 (кількість 40 кг) (вартість 5 148 грн з ПДВ);

3. Обприскування ґрунтовим гербіцидом від бур`яну марки синтмезо (кількість 2, 8 літри); отаман, або сокар (кількість 3,2 літри), турболип (кількість 0, 196 літри) (вартість 2028 грн з ПДВ);

4. Збір кукурудзи з поля комбайном (вартість 2 306 грн 72 коп. з ПДВ).

Загальна вартість послуги визначається шляхом множення вартості послуги за один га 10302 грн 72 коп. в т.ч.ПДВ на площу, зазначену в акті прийому-передачі сільськогосподарських угідь для надання послуг, передбаченому розділом №2 Договору.

Орієнтовна вартість послуги складає 19843491 грн з ПДВ, виходячи з планової кількості сільськогосподарських угідь замовника площею 1926,0439 га. Термін надання послуги до 30.12. 2021.(т.1, арк.справи 31).

Матеріалами справи стверджено, що 22.03.2021 Дослідним господарством та Товариством підписано Акт огляду, аналізу, визначення фактичної площі та передачі земельних ділянок згідно Договору, яким сторони узгодили, зокрема, передання замовником та приймання виконавцем для надання послуг згідно Договору земельних ділянок площею 1311,9541 га, кадастрові №№ 560883000:04:020:0040 та 560883000:04:020:0029.(т.1, арк.справи 32).

Крім того, 05.04.2021 Дослідним господарством та Товариством укладено Додаткову угоду №1 до Договору (т.1, арк.справи 33-35), згідно умов якої у зв`язку з технічними описками в кадастрових номерах земельних ділянок, які зазначені в п.1.2 Договору погоджено виправлення описок, у зв`язку з чим п.1.2 викладено в наступній редакції:

Місце надання послуги (земельні угіддя, на яких надається послуга): земельні ділянки в межах Городецької сільської ради Володимирецького району Рівненської області, якими користу-ється замовник на підставі постійного користування замовника на зазначені земельні ділянки під-тверджується Державним актом РВ №00007 від 10.03.1994 на право постійного користування земельними ділянками:

- площею 1009,5651 га кадастровий №:04:020:0040;

- площею 454,0895 га кадастровий №:04:026:0079;

- площею 462,3893 га кадастровий №:04:018:0029.

У зв`язку з технічними описками в кадастрових номерах земельних ділянках, які зазначені в Акті від 22.03.2021 огляду, аналізу, визначення фактичної площі та передачі земельних ділянок до Договору сторони також домовились виправити описки, що зумовило викладення акту в новій редакції, згідно з якою, зокрема замовник надає доступ виконавцеві для надання комплексної сільськогосподарської послуги згідно Договору до земельних ділянок площею 1311,9541 га з кадастровими №№:04:020:0040, :04:018:0029.

Сторони також уточнили та доповнили послуги та їх вартість, що зазначені у Специфі-кації, у зв`язку з чим виклали п.п. 1-3 Специфікації №1 в наступній редакції:

п.1. Договірна вартість комплексної сільськогосподарської послуги з організації, розробки та виконання технологічних, технічних процесів по вирощуванню сільськогосподарської культури кукурудзи на одному гектарі сількогосподарських угідь замовника становить 12936 грн в т.ч. ПДВ та складається з:

1. Дисковка 1 слід (вартість 816 грн з ПДВ);

2. Посів кукурудзи за ДКС 3730, або 3623 (кількість від 1 до 1,2 посівної одиниці) з внесен-ням: суперфосфату амонізованого марки NPS 9:30:9 (кількість від 40 до 55 кг) (вартість 5 148,00 грн з ПДВ);

3. Обприскування ґрунтовим гербіцидом від бур`яну (вартість 2222 грн з ПДВ);

4. Обприскування ЗЗР та внесення мікродобрив (вартість 2352 грн з ПДВ);

5. Збір кукурудзи з поля комбайном (вартість 2 400,00 грн з ПДВ).

Загальна вартість послуги визначається шляхом множення вартості послуги наданої на одному гектарі земельних ділянок на зазначену в акті прийому-передачі площу сільськогоспо-дарських угідь для надання послуг, передбаченому розділом №2 Договору.

Орієнтовна вартість послуги складає 24915303 грн 89 коп. з ПДВ, виходячи з планової кількості сільськогосподарських угідь замовника площею 1926,0439 га.

Усі інші умови Договору залишаються без змін.

Таким чином, згідно Договору, Специфікації №1 від 19.03.2021, Акту огляду аналізу, визначення фактичної площі та передачі земельних ділянок до Договору від 22.03.2021, Додатко-вої угоди №1 до Договору від 05.04.2021 Дослідне господарство передало, а Товариство прийняло земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №:04: 020:0040 та №:04:018:0029. Договірна вартість послуги на одному гектарі сількогос-подарських угідь замовника становить 12936 грн в т.ч.ПДВ. Судом встановлено, що загальна сума правочину становить 16971438 грн 20 коп.

Вважаючи, що договір про надання послуги, сума якого перевищує 10% активів Дослідного господарства всупереч п.3.10 Статут, ст.732 ГК України та постанови КМУ від 11.04.2012 №296 Відповідачі уклали без погодження з Академією, крім того, оспорюваний договір за своєю природою є договором оренди земельної ділянки та спільної діяльності, що призвело до незаконного користування державним майном Прокурор звернувся до суду із позовом про визнання договору недійсним.(т.1, арк.справи 1-14).

При цьому, звертаючись до суду із цим позовом, Прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру» та статті 53 ГПК України обґрунтував та підтвердив наявність підстав для представництва Прокурором інтересів держави в суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійсню-вати відповідні функції у спірних відносинах, а також направив Позивачу звернення щодо можливості представництва інтересів держави в суді та отримав відповідь, що Держгеокадастр не вчиняє жодних заходів представництва у зв`язку із відсутністю коштів на сплату судового бору.(т.1, арк. справи 52-56, 60-62, 68-74).

Як зазначалось вище, рішенням від 23.02.2022 господарський суд Рівненської області задоволив позов.(т.2, арк.справи 52-74).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд вважає, що скарга безпідставна і не підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Предметом даного спору є визнання недійсним договору та повернення майна.

При цьому, предметом апеляційної скарги є також підставність представництва інтересів держави прокурором.

Фактично апеляційна скарга обґрунтована безпідставністю звернення Прокурора саме в особі Держгеокадастру.

Переглядаючи оспорюване рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає впливу на дотримання принципу рівності сторін через участь прокурора у даній справі з огляду на наступне.

Колегія суддів зауважує, що за наслідками розгляду справи №912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 вирішила виключну правову проблема щодо таких питань: 1) чи повинен прокурор доводити бездіяльність компетентного органу або ж достатньо простого посилання на таку бездіяльність у позові при обґрунтуванні підстав для представництва; 2) якими доказами прокурор має доводити бездіяльність компетентного органу; 3) чи зобов-язаний прокурор перед зверненням до суду з`ясовувати причини бездіяльності такого органу або ж достатньо доведення самого факту бездіяльності без зазначення і доведення суду її причин.

У вказаній справі Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійнює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повнова-ження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість від-реагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визнача-ється судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке не законно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Матеріалами справи стверджено, що земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №№ :04:020:0040 та :04:018:0029, які розташовані в межах Городоцької сільської ради Сарненського району Рівненської області, перебувають у постійному користуванні Відповідача-1 є об`єктами державної власності. Відповідно власником спірних земельних ділянок є держава в особі ГУ Держгеокадастру у Рівненській області.

Таким чином, спірні правовідносини, пов`язані з користуванням земельними ділянками державної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, водночас користування ними з порушенням вимог чинного законодавства порушує права та інтереси держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області як власника.

Порушення встановленого законом порядку володіння, користування та розпорядження землями, що перебувають у державній та комунальній власності, спричиняють шкоду «інтересам держави» і є підставою для втручання органів прокуратури, у тому числі для звернення з позовами до суду щодо визнання недійсними договорів.

При цьому, в порядку ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Сарненською окружною прокуратурою 21.10.2021 скеровано до ГУ Держгеокадастру у Рівненській області лист №53-1874 вих-21 з проханням повідомити про вжиті заходи цивільно-правового характеру щодо оспорю-вання договору №1/П/21 від 19.03.2021.(т.1, арк.справи 52-56).

Держгеокадастр листом №10-17-0.6,1-5533/2-21 від 01.11.2021 повідомив, що договір про надання послуги містить ознаки удаваного правочину, який фактично мав на меті передачу права користування земельними ділянками поза обмеженнями та порядком, визначеним чинним законодавством, в той час як Дослідне господарство не наділене повноваженнями щодо передачі земельних ділянок у користування, а вилучення із користування можливе за згодою Національної академії аграрних наук України. Разом з тим, Держгеокадастр, як власник земельних ділянок та орган державного контролю, будь-яких заходів щодо визнання договору №1/П/21 про надання послуги від 19.03.2021 недійсним в судовому порядку не вживає через відсутність коштів на сплату судового збору.(т.1, арк.справи 60-62).

В подальшому Сарненська окружна прокуратура листом №53-2048вих-21 від 03.11.2021 повідомила Держгеокадастр, що вважає за необхідне захистити інтереси держави шляхом звернення до суду з позовом в інтересах держави, в особі Головного управління Держгео-кадастру у Рівненській області до Державного підприємства «Дослідне господарство «Городецьке» Інституту сільського господарства Полісся Національної академії аграрних наук України та Товариства з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро» про визнання недійсним договору №1/П/21 про надання послуги від 19.03.2021 та повернення земельних ділянок.(т.1, арк.справи 68-74).

Колегія суддів також вважає безпідставним твердження апелянта про необхідність зали-шення позову без розгляду у зв`язку з тим, що спеціально уповноваженим органом, в особі якого Прокурор міг звернутися до суду з даним позовом є Національна академія аграрних наук України, оскільки Академія здійснює управління Дослідним господарством, адже згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності» Національна академія наук України, галузеві академії наук, яким державне майно передано в безстрокове безоплатне користування, виконують щодо цього майна функцій, передбачені п.п.1, 3-11, 14, 15, 18-38 ст.6 цього Закону, за винятком повноважень, що стосуються утворення господарських процедур.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.4 Закону України «Про управління об`єктами державної власності» Національна академія наук України та галузеві академії наук є суб`єктами управління об`єктами державної власності.

Національна академія наук України, згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про особливості право-вого режиму діяльності Національної академії наук України, національних галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», здійснюючи повноваження з управління об`єктами майнового комплексу Національної академії наук України, забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, пов`язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Відповідно до п.1 Статуту Національної академії аграрних наук України, Національна академія аграрних наук України є державною організацією, створеною як неприбуткова бюджетна установа. Підпунктом 17 п.7, п.90 Статуту передбачено, що з метою виконання покладених на неї завдань Академія здійснює повноваження з управління державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством.

Відтак, Національна академія аграрних наук України здійснює управління державним майном, а відповідно до п.1.1 Статуту Дослідного господарства, останнє перебуває у віданні Академії.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.136 Господарського кодексу України визначає, що право господарського відання є речовим правом суб`єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомоч-ності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами. Власник майна, закріпленого на праві господарського відання за суб`єктом підприємництва, здійснює контроль за використанням та збереженням належного йому майна безпосередньо або через уповноважений ним орган, не втручаючись в оперативно-господарську діяльність підприємства.

Таким чином, Академія забезпечує реалізацію прав держави як власника цих об`єктів, пов`язаних з ефективним їх використанням та розпорядженням, здійснює контроль за використан-ням та збереженням належного йому майна. Відповідно Національна академія аграрних наук України наділена правом оскаржувати правочини, які вчинені Відповідачем-1 із порушенням вимог чинного законодавства у сфері використання та збереження належного йому майна.

Враховуючи викладене, звертаючись в інтересах держави, Прокурор визначив орган, на який законом прямо покладено обов`язок захищати інтереси держави у земельних правовідно-синах, оскільки саме Головне управління Держгеокадастру у Рівненській області як територі-альний орган здійснює контроль за використанням і охороною земель усіх категорій і форм власності, а також за додержанням земельного законодавства у Рівненській області.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по суті позовних вимог, колегія суддів зауважує, що відповідно до ст.173 Господарського кодексу України (надалі в тексті ГК України) господарський договір є однією з підстав виникнення господарських зобов`язань і є обов`язковим для виконання сторонами. Аналогічно врегульовано підстави виникнення зобов`язання у ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин, згідно зі ст.193 ГК України, повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у ви-падках та порядку, визначеному законодавством.

Правове регулювання визнання правочинів недійсними здійснюється на підставі ст.ст.203, 215 ЦК України.

При цьому, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Так, підставою недійсності правочину, відповідно до ст.215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 ЦК України, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів зауважує, що положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним та настання відповідних наслідків: відповідність змісту правочину вимогам закону, додержання встановленої форми правочину, правоздатність сторін правочину, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Моментом вчинення правочину слід вважати момент, коли сторони свого часу досягли згоди з усіх істотних умов, тобто на момент підписання договору його сторонами.

За результатами розгляду такого спору про визнання недійсним правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину і має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушено цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів виходить з того, що відповідно до п.3.10 Статуту Дослідного господарства, господарське зобов`язання підприємства, щодо вчинення якого є заінтересованість, виноситься на розгляд Академії для надання згоди на його вчинення, якщо балансова вартість майна або послуг чи сума коштів, що підлягають наданню, відчуженню, отриманню або передачі відповідно до господарського зобов`язання перевищує 10% вартості активів згідно останньої річної фінансової звітності підприємства.

Звітним періодом, згідно ст.13 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є календарний рік, тобто в даному випадку 2020 рік.

Матеріалами справи, а саме відомостями з балансу Дослідного господарства (Звіт про фінансовий стан) стверджується, що станом на 31.12.2020 активи підприємства становили 92831000 гривень. Крім того, Національна академія наук України підтвердила як відсутність погодження на укладення означеного договору на суму 16971438 грн 20 коп., так і те, що вартість активів Дослідного господарства за річною звітністю 2020 року складає 92831000 грн.(т.1, арк. справи 56, 57-59).

Відповідно до вимог ст.732 ГК України, господарські зобов`язання, що вчиняються держав-ним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є їх предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності, є значними господарськими зобов`язанням.

Значне господарське зобов`язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею. Крім того, забороняється ділити предмет господарського зобов`язання з метою ухилення від перед-баченого цією статтею порядку прийняття рішень про вчинення значного господарського зобов`язання.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції правильно встановив, що Дослідне господарство уклало з Товариством оспорюваний договір на загальну суму 16971438 грн 20 коп., що перевищує 10% вартості активів Дослідного господарства згідно даних останньої річної фінансової звітності підприємства 31.12.2020, оскільки 10% вартості активів підприємства складає 9,28 млн.грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вартість укладеного Відповідачами правочину перевищує 10% вартості активів та всупереч положенням п.1 ст.732 ГК України, п.3.10 Статуту укладення Договору не було погоджено із Академією, яка є органом управління державним майном, якому Дослідне господарство підпорядковане.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно встановив порушення вимог закону при укладенні Відповідачами Договору та необхідність визнання такого правочину недійсним.

Колегія суддів також зауважує, що Прокурор наголошував на тому, що оспорюваний договір є договором оренди земельної ділянки та спільної діяльності, що призводить до незакон-ного користування майном, а тому підлягає визнанню недійсним.

Відповідно до ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Специфіка удаваного правочину полягає в тому, що він, існуючи в парі з іншим правочином, який ним прикривається, є завжди таким, що не відповідає положенням Цивільного кодексу України, тобто є удаваним. Другий же правочин (прихований) може бути як дійсним, так і недійсним, залежно від того, наскільки він відповідає вимогам чинності правочинів, що містяться у ст.203 ЦК України.

Прихований правочин завжди підлягає оцінці з точки зору відповідності його загальним умовам чинності правочину і сам факт прикриття його іншим правочином не може бути підста-вою його недійсності. Закон не передбачає недійсність удаваного правочину, а лише пропонує застосувати до відносин сторін норми, що регулюють той правочин, який сторони дійсно мали на увазі.

Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин (удаваний правочин), суд, на підставі ст.235 ЦК України, має визнати, який правочин насправді вчинили сторони, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей право-чин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення, в якому встановлює нікчемність цього правочину або визнає його недійсним.

Розглядаючи дану справу апеляційний суд враховує, що земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №№ :04:020:0040 та :04:018:0029 належать Дослідному господарству на праві постійного користування, отже останнє має право виключно володіти та користуватись земельними ділянками, проте позбавлене права розпоряд-ження ними.

Умовами Договору, викладеними у п.п.2.2.1 та 2.5 Відповідачі узгодили, що виконавець приймає від замовника за актом земельні ділянки, на яких буде надаватись послуга. Підписання акту передачі замовником виконавцю земельних ділянок для надання послуг є днем фактичного надання доступу замовником виконавцю до земельних угідь (ділянок) зазначених у п.1.2 Договору для надання послуги. Підписанням вищезазначеного акту, сторони підтвердили надання замовником та отримання виконавцем доступу до спірних земельних ділянок.

22.03.2021 підписано Акт огляду, аналізу, визначення фактичної площі та передачі земельних ділянок до Договору. В подальшому до даного Акту внесено зміни згідно з Додатко-вою угодою №1 від 05.04.2021. Згідно акту сторони узгодили, зокрема, що замовник передає, а виконавець приймає для надання послуг згідно Договору земельні ділянки площею загальною площею 1311,9541 га з кадастровими №:04:020:0040 та №:04:018:0029 на виконання комплексу сільськогосподарських робіт згідно з умовами Специфікації.

Розділом 4 Договору сторони погодили, що вартість послуги є договірною та погоджується сторонами у Специфікації до цього Договору. Вартість послуги сплачується замовником виконавцеві протягом двох банківських днів після підписання сторонами акту приймання-передачі наданих послуг або акту приймання-передачі частини наданої послуги.

Матеріалами справи стверджено, що згідно Договору Дослідне господарство передало Товариству в користування і володіння спірні земельні ділянки загальною площею 1311,9541 га. Договірна вартість послуги на одному гектарі сількогосподарських угідь замовника становить 12936 грн в т.ч. ПДВ. Таким чином, правочин укладено на загальну суму 16971438 грн 20 коп.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Таким чином, за своєю правовою природою договір підряду передбачає передання результату роботи, наданих послуг замовникові. Оспорюваний договір містить вказане положення, адже згідно з п.5.1 приймання наданої послуги оформлюється шляхом складання сторонами акту приймання-передачі наданої послуги.

Згідно умов Договору, Товариство не набуває права власності на врожай, оскільки врожай належить Дослідному господарству. Вказане вбачається також із балансу Відповідача-1 (т.1, арк. справи 132-133), а тому виконавець не впливає на долю вирощеного врожаю, економічно незалежний від кількості врожаю.

Отже, вирощені на земельних ділянках культури (результат робіт) в результаті є власністю замовника, що відповідає положенням договору підряду.

Натомість, відповідно до ст.792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.(ст.1 Закону України «Про оренду землі»).

Статтею 1130 ЦК України визначено поняття договору про спільну діяльність. Так, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Відповідно до ч.2 ст.1131 ЦК України, умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Зі Специфікації та Додаткової угоди №1 до Договору вбачається, що сторони обумовили надання таких послуг: дисковка, посів кукурудзи, обприскування ґрунтовим гербіцидом, обприску-вання ЗЗР та внесення мікродобрив, збір кукурудзи з поля комбайном.

Тобто, сторони узгодили комплекс робіт з обробки ґрунту та вирощування сільсько-господарської продукції (кукурудзи) саме на умовах підряду, оскільки результат робіт вирощений врожай належить замовнику, а за надані послуги замовник зобов`язався провести оплату.

Таким чином суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що хоч договір і підлягає визнанню недійсним, однак не з підстав його удаваності, оскільки фактично за своєю правовою природою не є договором оренди землі чи договором про спільну діяльність, адже містить всі ознаки договору підряду, а саме надання послуг.

Враховуючи всі вищевикладені обставини в сукупності, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість позову, позаяк оспорюваний Договір укладено без відповідного погодження, чим порушено вимоги статуту та закону.

Всі доводи апеляційної скарги розглянуто, порушених, невизнаних або оспорених прав чи інтересів Скаржника не встановлено.

Таким чином, матеріалами справи спростовуються доводи Відповідача-2 про неправомір-ність висновків суду першої інстанції щодо часткової обґрунтованості позову, а тому рішення суду першої інстанції належить залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обов`язок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Отже, доводи Скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнають-ся такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст. 277, 278 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого госпо-дарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 34, 86, 232, 233, 240, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Жолудськ-Агро» на рішення господарського суду Рівненської області від 23.02.2022 у справі №918/996/21 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

3. Матеріали справи №918/996/21 повернути до господарського суду Рівненської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Василишин А.Р.