ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

28.06.2022м. ДніпроСправа № 1/314-07

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву № 2768/09 від 21.02.2022 Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про заміну стягувача у виконавчому документі по справі № 1/314-07:

за позовом Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Інгулецької районної організації ветеранів, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 2 686 грн. 93 коп.

Представники:

від заявника: не з`явився;

від відповідача (боржника): не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2007 позов задоволено частково; стягнуто з Інгулецької районної організації ветеранів на користь Державного підприємства „Криворізька теплоцентраль 2 239 грн. 42 коп. основного боргу, 38 грн. 37 коп. індексу інфляції, 17 грн. 12 коп. 3% річних, 39 грн. 23 коп. пені, 233 грн. 59 коп. витрат по сплаті державного мита, 102 грн. 52 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу; у решті позову відмовлено.

На виконання зазначеного рішення господарським судом 02.11.2007 видано наказ.

15.03.2022 на адресу суду надійшла заява Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про заміну стягувача у виконавчому документі по справі № 1/314-07, в якій заявник просить суд замінити стягувача - Державне підприємство "Криворізька теплоцентраль" на його правонаступника - Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль".

В обґрунтування вимог зазначає, що Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є юридичною особою із новим найменуванням, у результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту Публічного акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України "Про акціонерні товариства" від 17.09.2008 №514-VІ. Публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" створено в процесі приватизації, шляхом перетворення Державного підприємство "Криворізька теплоцентраль" на підставі розпоряджень Кабінету Міністрів України від 04.06..2015 № 579-р "Деякі питання приватизації об`єктів паливно-енергетичного комплексу", від 30.11.2016 № 911 -р "Про затвердження плану приватизації єдиного майнового комплексу державного підприємства "Криворізька теплоцентраль", наказів Фонду державного майна України від 08.12.2015 № 1869 "Про прийняття рішення про приватизацію державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" та від 12.12.2016 № 2230 "Про перетворення державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" у публічне акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль", відповідно до Цивільного кодексу України, Законів України "Про приватизацію державного майна", "Про акціонерні товариства", Порядку утворення акціонерного товариства в процесі приватизації, випуску та розміщення акцій такого товариства, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.1996 № 1099 (із змінами). Відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОГІ та ГО стосовно Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (), в розділі - Дані про юридичних осіб, правонаступником яких є зареєстрована юридична особа містяться дані, що заявник є правонаступником Державного підприємства "Криворізька теплоцентраль" ().

Ухвалою господарського суду від 17.03.2022 заяву прийнято судом до провадження та доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду вищевказаної заяви буде повідомлено додатковою ухвалою суду, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

03.05.2022 на адресу суду надійшов відзив відповідача на заяву АТ "Криворізька теплоцентраль" від 25.04.2022 № 25-4/2022/1, в якому заперечує проти її задоволення. В обґрунтування зазначає, що заявник втратив право звернення до суду, у зв`язку із закінченням терміну позовної давності. Відповідач стверджує, що станом на сьогодні рішення суду по справі № 1/314-07 від 17.10.2007, на підставі якого виданий наказ (тобто майже 15 років тому), не пред`явлено у встановлені строки для виконання та не спричинило появу виконавчих правовідносин, тому безпідставною є заява АТ "Криворізька теплоцентраль" щодо заміни стягувача у виконавчому документі. Просив у задоволенні заяви відмовити.

Ухвалою господарського суду від 30.05.2022 заяву Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" призначено до розгляду у судовому засіданні на 28.06.2022.

22.06.2022 на електронну адресу суду надійшли клопотання заявника про розгляд заяви без участі представника АТ "Криворізька теплоцентраль" та пояснення заявника від 22.06.2022 № б/н, в яких зазначив, що стягувачем 11.07.2017 на адресу відділу державної виконавчої служби в Інгулецькому районні міста Кривий Ріг (на даний час Інгулецький відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) направлений для виконання наказ про примусове виконання № 1/314-07 від 02.11.2007, виданий господарським судом у даній справі. Однак як зазначено у листі Інгулецького ВДВС від 31.12.2021 №17.12.-34/468, наказ № 1/314-07 від 02.11.2007, виданий Господарським судом Дніпропетровської області, на виконанні у відділі не перебуває та ніколи не перебував. Оскільки вказаний наказ на адресу Інгулецького ВДВС не надходив, а також не повертався на адресу АТ "Криворізька теплоцентраль", то він є втраченим при пересиланні. У зв`язку із втратою оригіналу вказаного наказу при пересилці сплинув строк його пред`явлення до примусового виконання. Заявник зазначає, що сам лише факт правонаступництва АТ "Криворізька теплоцентраль" у матеріальних правовідносинах, без відповідною судового рішення про процесуальне правонаступництво, не забезпечує повної реалізації прав заявника па виконання судовою рішення, адже лише стягувач, яким АТ "Криворізька теплоцентраль" на сьогоднішній день має право звернутися із заявою про видачу дублікату виконавчого документу та про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання. Таким чином, у правовій ситуації, коли у матеріальних правовідносинах відбулося правонаступництво, проте суд відмовляє у заміні сторони стягувача його правонаступником відбувається порушення принципу обов`язковості судового рішення та нівелюється правова мета звернення особи до суду, адже завданням господарського судочинства є ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб. Просив заяву задовольнити.

27.06.2022 на електронну адресу суду надійшли доповнення відповідача до відзиву на заяву від 27.04.2022 № 25-4/2022, в яких зазначив, що 11.07.2017 (тобто через 10 років з дати видачі) наказ господарського суду від 02.11.2007 направлений стягувачем на невірну адресу Інгулецького ВДВС, а саме: вул. Груні Романової 22, м. Кривий Ріг, поштове відділення 50022, але юридична і фактична адреса Інгулецького ВДВС у м. Кривий Ріг: вул. Груні Романової, 22а, м. Кривий Ріг, поштове відділення 50026. Тобто наказ не міг бути одержаним та прийнятий виконавчою службою до виконання, що підтверджено наданою позивачем довідкою Іигулецького відділу державної виконавчою службою у місті Кривому Розі за №17.12-34 /468 від 31.12.2021. Ще через п`ять років, а саме 06.04.2022 позивач дізнається, що наказ направлений на адресу, яка не відповідає адресі виконавчої служби, не був повернений позивачу поштовим відділенням (довідка канцелярії позивача від 06.04.2022 року №3387/38). Виходячи із пояснення позивача від 22.06.2022 та наданої довідки канцелярії позивача, позивач вважає, що "наказ був втраченим при пересилці" та у зв`язку із втратою оригіналу наказу про примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської від 02.11.2007 року по справі №1/314-07 при поштовому пересиланні сплинув строк пред`явлення наказу до виконання. При цьому позивач стверджує, що саме для одержання дублікату наказу йому необхідне підтвердження суду на зміну форми власності позивача. Відповідач вважає, що позивачем своєчасно у встановлений строк не були виконанні вимоги чинного законодавства, відповідно до терміну та порядку передачі на примусове виконання наказу суду від 02.11.2007 по справі №1/314 -07 та не забезпечена безпосередня передача виконавчого документу до виконання. Так наказ суду на примусове виконання фактично був направлений на іншу адресу лише через 10 років після його одержання відбуду, тобто після спливу терміну пред`явлення наказу до виконання. Крім того, рішення суду було винесено на підставі укладеного між сторонами справи договору про постачання теплової енергії та гарячій воді №411 від 01.10.2003 (з дати його укладення пройшло 19 років). З рішення суду видно, що заборгованість виникла за період з 01.04.2004 по 01.05.2005 (тобто термін виникнення заборгованості складає 17 років). Надалі договори між позивачем не та відповідачем не укладалися, послуги позивачем не надавалися. Відповідач вважає, що наказ суду позивачем не надавався на примусове виконання тому, що відповідач розрахувався з позивачем ще 15 років тому. Проте не може це підтвердити належними доказами, оскільки термін зберігання бухгалтерських документів давно закінчився. Стверджує, що на думку відповідача, відсутні поважні причини для поновлення заявнику терміну позовної давності; позивач втратив право звернення до суду, у зв`язку зі спливом строку позовної давності, не зважаючи на зміну форми власності.

У призначене судове засідання представники заявника та боржника не з`явилися

Господарський суд зазначає, що через відсутність належного фінансування, відправлення поштової кореспонденції Господарським судом Дніпропетровської області не здійснюється. За вказаних обставин, відповідач повідомлявся про час та дату проведення судового засідання шляхом направлення на його електронну адресу ухвали суду від 306.05.2022, про підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 31.05.2022.

Крім того, ухвалою суду від 30.05.2022 явка учасників справи у призначене судове засідання визнана судом необов`язковою та залишена на їх розсуд.

За вказаних обставин, господарський суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності представників заявника та відповідача, які не скористалися правом на участь у призначеному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд вважає, що заява АТ "Криворізька теплоцентраль" не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до пункту 13 розділу 2 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (далі - Інструкція), правонаступництво можливе на всіх стадіях виконавчого провадження - з моменту відкриття виконавчого провадження до його закінчення.

З аналізу наведеного нормативного регулювання можна зробити висновок про те, що виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, яка завершує його. Ця стадія розпочинається з набранням судовим рішенням законної сили або за інших умов, установлених законом. За законом на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження. Така заміна є прийнятною, зокрема, у правовідносинах, що допускають правонаступництво.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 52 ГПК України, згідно з якою у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва господарському суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 52 ГПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас відповідно до статті 52 ГПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13 та від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03.11.2020 у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20, пункти 74, 75) Велика Палата Верховного Суду, розглядаючи питання заміни сторони виконавчого провадження, виснувала про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено в частині п`ятій статті 334 ГПК України.

Наведена правова позиція викладена у постанові Велика Палата Верховного Суду від 18.01.2022 у справі № 34/425.

Як встановлено судом, вбачається з матеріалів справи, підтверджується самим заявником та наданими ним документами, строк пред`явлення до примусового виконання наказу господарського суду від 02.11.2007 у даній справі закінчився 02.11.2010.

Тобто, на час звернення заявника із даною заявою до суду строк пред`явлення до виконання вищевказаного наказу сплив більш ніж на одинадцять років тому. Отже, у заявника не могло бути законних очікувань щодо реалізації ним процесуальних прав на заміну його як стягувача у виконавчому провадженні, за винятком поновлення цих строків у судовому порядку.

Таким чином, заявником окрім посилання на існування підстав для правонаступництва стягувача, не надано доказів того, що наказ від 02.11.2007 у справі №1/314-07 перебуває (або перебував) на виконанні у органах виконавчої служби.

При цьому, заявник у поданій заяві підтверджує подальшій намір пред`явлення спірного наказу до примусового виконання, чому буде передувати звернення до господарського суду із відповідними заявами про поновлення строку пред`явлення наказу до примусового виконання та видачу його дублікату, оскільки за твердженням заявника наказ втрачений при пересилці до органів ДВС ще у 2017 році.

З урахуванням вищевикладеного, оскільки заявник не надав жодного доказу того, що наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 02.11.2007 у справі №1/314-07 перебуває (або перебував) на виконанні у органах виконавчої служби; строк пред`явлення до виконання вказаного наказу сплив 02.11.2010 і доказів поновлення цього строку заявником не надано, господарський суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про заміну стягувача у виконавчому документі.

При цьому, доводи заявника про те, що відбулось матеріальне правонаступництво позивача у справі, що є достатньою підставою для заміни сторони, є необгрунтованими, оскільки заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13, від 30.07.2019 у справі № 5/128, від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Отже, подання заяви про заміну стягувача (чи боржника) його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

Здійснення заміни сторони у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження можливо лише, якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не сплив, крім випадків одночасного звернення із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (постанови Верховного Суду від 11.03.2021 у справі № 910/2954/17; від 25.06.2019 у справі № 910/10031/13; від 21.08.2020 у справі № 905/2084/14-908/4066/14; від 24.05.2021 у справі № 911/4460/21; від 30.07.2019 у справі № 5/128).

При цьому, господарський суд зауважує, що відповідно до статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 52, 234, 329, 334, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви № 2768/09 від 21.02.2022 Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про заміну стягувача у виконавчому документі по справі № 1/314-07 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 04.07.2022.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.А. Рудь