ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. Справа№ 910/18308/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.,

представники сторін:

від позивача - не з`явились,

від відповідача - Балика А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року

про повернення зустрічної позовної заяви

у справі №910/18308/21 (суддя Алєєва І.В.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

про надання тлумачення пунктів договору, -

ВСТАНОВИВ:

У 2021 році Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про надання тлумачення пунктів договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 20.12.2021 року.

21.12.2021 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про надання тлумачення пунктів 2.1., 5.1., та 5.9. Договору про участь у балансуючому ринку № 0063-01012 від 17.04.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року зустрічну позовну заяву залишено без руху, встановлено спосіб усунення недоліків шляхом подання належних доказів сплати судового збору.

12.01.2022 року від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва 29.12.2021 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивачем до позовної заяви додано завірену копію платіжного доручення від 06.01.2022 року № 1126, що не може слугувати належним доказом сплати судового збору.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №910/18308/21 та прийняти нове рішення, яким направити зустрічну позовну заяву для спільного розгляду.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права. Зокрема скаржник вважає, що подане платіжне доручення чітко містило посилання на номер справи в межах якої подано зустрічний позов, зазначено сторін справи та вірно зазначено реквізити Господарського суду міста Києва, а тому чим спричинена сама необхідність мати наявний оригінал платіжного доручення при здійсненні перевірки зарахування таких коштів до фонду Державного бюджету України є взагалі незрозумілим, адже перевірка в системі здійснюється не за штампом банку платника, а за платіжними реквізитами, що вказані в документі.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2022 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Чорногуз М.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2022 року встановлювався строк для усунення недоліків, а саме не більше десяти днів з дня отримання копії ухвали апелянту усунути недоліки шляхом подання до суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та подання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 211 грн. 00 коп.

15.02.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Державної фіскальної служби України надійшла заява на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 13.12.2021 року з заявою про поновлення строку на подання заяви про усунення недоліків та доказами сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 року відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року, витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/18308/21.

18.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів з Господарського суду міста Києва надійшли матеріали оскарження ухвали про повернення зустрічної позовної заяви у справі №910/18308/21.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №910/18308/21 та призначено розгляд справи на 29.06.2022 року.

25.05.2022 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні 29.06.2022 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з п. 11, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представника позивача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.12.2021 року Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду міста Києва з зустрічним позовом до Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом - Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" про надання тлумачення пунктів 2.1., 5.1., та 5.9. Договору про участь у балансуючому ринку № 0063-01012 від 17.04.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року зустрічну позовну заяву залишено без руху, встановлено спосіб усунення недоліків шляхом подання належних доказів сплати судового збору.

12.01.2022 року від Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду міста Києва 29.12.2021 року.

До вказаної заяви додано копію платіжного доручення №1126 від 06.01.2022 року з призначенням платежу: «Судовий збір, за позов. До ДП НАЕК Енергоатом у спр. №910/18308/21/ Господарський суд м. Києва» в сумі 2 270, 00 грн. (а.с. 13).

Зазначена копія платіжного доручення завірена представником НЕК «Укренерго» Вікторією Федоренко.

Втім, ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року позовну заяву та додані до неї матеріали повернуто Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Як вже було зазначено вище, повертаючи позовну заяву та додані до неї матеріали Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго", місцевий господарський суд виходив із того, що позивачем до позовної заяви додано завірену копію платіжного доручення від 06.01.2022 року № 1126, що не може слугувати належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України, юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Суд) як джерело права.

Пункт 1 статті 6 § 1 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань.

Стаття 6 Конвенції встановлює процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі при розгляді цивільного позову в національному суді, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Відповідно до усталеної практики Суду право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн. 00 коп.) та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (794 500 грн. 00 коп.). З позовних заяв немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270 грн. 00 коп.).

Відповідно до частини першої статті 6 Закону України "Про судовий збір" судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу. За подання до суду процесуальних документів в електронній формі судовий збір може бути сплачено за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу. За подання нерезидентами позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір може сплачуватися нерезидентами в іноземній валюті з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Таким чином, зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України перевіряється відповідно до Закону України "Про судовий збір". Обов`язок перевірки зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України покладається саме на суд, а тому, виконуючи наведені вище вимоги закону, суди повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності - отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 760/4105/14-ц і від 28.02.2018 року у справі № 800/473/17 та №754/9573/13-ц від 27.01.2021 року.

При цьому Верховний Суд у своїй постанові указав, що при перегляді справи № 800/473/17 Велика Палата Верховного Суду здійснила указану процедуру (перевірку зарахування судового збору).

Більше того, необхідно ураховувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №800/473/17 (ЄДРСРУ № 72525464), викладену у постанові від 28.02.2018 року щодо відсутності обов`язку заявника надавати суду оригінал платіжного доручення про сплату судового збору, оскільки суд самостійно повинен виявляти зарахування відповідної суми судового збору до спеціального фонду державного бюджету.

Отже, суддя першої інстанції повинен був перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за наданою позивачем роздруківки платіжного доручення № 1126 від 06.01.2022 року на суму 2 270, 00 грн.

Згідно практики ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. Надмірний формалізм (правовий пуризм) при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet V. France, заява №23805/94) ЄСПЛ зазначив, що cm. 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним, з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» (Miragall Escolano and others v. Spain, заява № 38366/97) may рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» (Perez de Rada Cavanilles v. Spain) ЄСПЛ вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 cm. 6 Конвенції.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд першої інстанції, вдаючись до надмірного формалізму, дійшов передчасних висновків щодо неусунення заявником недоліків позовної заяви шляхом подання копії платіжного доручення, оскільки, в контексті встановлених обставин, такий документ є належним доказом, що може підтверджувати сплату судового збору, та який був поданий на виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 29.12.2021 року разом із заявою про усунення недоліків апеляційної скарги у встановлений строк, а суд першої інстанції повинен був перевірити зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за вказаним платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду про повернення зустрічної позовної заяви у даній справі не можна визнати такою, що прийнята з дотриманням норм процесуального права, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року про повернення зустрічного позову підлягає задоволенню.

У зв`язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського суду та передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції підлягає здійсненню судом першої інстанції за результатами розгляду ним спору, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 253-255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №910/18308/21 задовольнити.

2. Ухвалу господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №910/18308/21 про повернення зустрічної позовної заяви скасувати.

3. Передати до Господарського суду міста Києва матеріали оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 18.01.2022 року у справі №910/18308/21.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 29.06.2022 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

А.О. Мальченко