ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/6341/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

позивач - Мельничук І.В.,

відповідач - не з`явився,

третя особа - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021 (колегія суддів у складі: Парусніков Ю.Б. - головуючий, Білецька Л.М., Чередко А.Є.)

у справі №904/6341/20

за позовом Фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни

до Приватного акціонерного товариства "Божедарівський елеватор"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватний виконавець Виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович

про відшкодування шкоди у розмірі 4307094,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позовних вимог

1. 24 листопада 2020 року Фізична особа-підприємець Семенова Тамара Дмитрівна (далі - ФОП Семенова Т.Д.) звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Божедарівський елеватор" (далі - ПрАТ "Божедарівський елеватор") про стягнення з відповідача матеріальної шкоди (з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог від 05.02.2021 та 16.03.2021) у сумі 4307094,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що відповідач з 02.09.2020 без будь-яких правових підстав утримує майно позивача- насіння соняшнику "нестандартного", що було придбано позивачем на електронних торгах.

Стислий виклад рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ПрАТ "Божедарівський елеватор" на користь ФОП Семенової Т.Д. 4307094,00 грн матеріальної шкоди та витрати зі сплати судового збору в сумі 64606,41 грн.

3. Рішення господарського суду обґрунтовано з посиланням на те, що приватний виконавець неодноразово звертався до відповідача з вимогами про передачу переможниці електронних торгів - Семеновій Т.Д. належного їй майна (соняшнику "нестандартного"), однак відповіді на вказані вимоги приватного виконавця відповідач не надав, спірне майно переможниці торгів або приватному виконавцю не передав.

4. Господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що всупереч положень ст.ст. 949, 950, 951, 953 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неправомірно утримує майно позивачки, яке належить їй на праві власності, а отже позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 4307094,00 грн, (який складається з ринкової вартості зерна), є обґрунтованими. Визначаючи розмір матеріальної шкоди суд врахував експертний висновок від 12.03.2021 про ринкову вартість насіння соняшнику "нестандартного" загальною заліковою вагою 172934 кг.

5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 скасовано. Прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

6. Господарський суд апеляційної інстанції виходив з відсутності доказів звернення ФОП Семеновою Т.Д. (як власника майна) з вимогою до ПрАТ "Божедарівський елеватор" про повернення (витребування ) насіння соняшнику та відповідно відмови у видачі витребуваного майна власнику. Крім того, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що вимоги про відшкодування майнової шкоди не підлягають задоволенню, оскільки право на відшкодування збитків виникає у позивача лише після неможливості повернення придбаного на електронних торгах зерна, у той час як відсутні докази неможливості повернення спірного зерна в натурі.

7. З огляду на викладене господарський суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при зверненні з позовом до господарського суду ФОП Семенова Т.Д обрала неналежний спосіб захисту порушених прав, оскільки позовна вимога про відшкодування майнової шкоди є передчасною.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

8. ФОП Семенова Т.Д. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить cкасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2021 залишити в силі.

9. Підставами касаційного оскарження судових рішень ФОП Семенова Т.Д. зазначає п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

10. ФОП Семенова Т.Д. вважає, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми процесуального права, зокрема ст.ст. 13, 74, 86 ГПК України, порушено її право на ефективний спосіб захисту та не враховано висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.03.2020 у справі №815/2544/17, від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

11. Також ФОП Семенова Т.Д. стверджує про відсутність правового висновку Верховного Суду щодо застосування п. 9 розділу Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 (далі - Порядок), у взаємозв`язку зі ст.ст. 32, 35 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" та ст. 953 ЦК України щодо повернення покупцю реалізованого на електронних торгах арештованого майна в межах виконавчого провадження.

12. 24 травня 2022 року ФОП Семенова Т.Д. подала до Верховного Суду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути витрати на правничу допомогу з відповідача.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

13. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому він просить залишити постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021 без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

14. Відповідач зауважує на тому, що ФОП Семенова Т.Д. не була поклажодавцем майна, переданого відповідачу на зберігання, а тому між позивачкою та відповідачем не виникали правовідносини, пов`язані зі зберіганням такого майна. З огляду на зазначене, відповідач вважає неправомірними вимоги позивачки про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у сумі 4307094,00 грн, оскільки позивачка не передавала на зберігання відповідачу зерно, а стала переможцем електронних торгів з продажу описаного та арештованого майна СТОВ АФ "Агросвіт" в рамках виконавчого провадження №59461593, що відбулись 21.07.2020.

15. Крім того відповідач стверджує, що висновки Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 13, 74, 86 ГПК України, викладені у постановах від 19.03.2020 у справі №815/2544/17, від 25.04.2018 у справі №654/3265/13-ц, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, на які є посилання у касаційній скарзі стосуються правовідносин, які не є подібними зі справою, яка переглядається.

16. Відзив на касаційну скаргу від третьої особи у встановлений Верховним Судом строк не надійшов.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

17. На примусовому виконанні у приватного виконавця Сивокозова О.М. перебуває виконавче провадження №59461593 з примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області №904/1008/19 від 01.07.2019 про стягнення з СТОВ "Агрофірма "Агросвіт" на користь ТОВ "Агропромінвест-2018" заборгованості у сумі 4552160,00 грн та судового збору в сумі 68282,40 грн.

18. В рамках вказаного виконавчого провадження постановою від 21.11.2019 приватним виконавцем було описане та арештоване майно боржника, у тому числі:

- соняшник "нестандартний", заліковою вагою 106878 кг, 2019 року збирання врожаю. Зберігання: знеособлене на ПрАТ "Божедарівський Елеватор" згідно зі складською квитанцією №626 від 14.11.2019 (бланк АЧ №172938);

- соняшник "нестандартний", заліковою вагою 33310 кг, 2019 року збирання врожаю. Зберігання: знеособлене на ПрАТ "Божедарівський Елеватор" згідно зі складською квитанцією №606 від 08.11.2019 (бланк АЧ №172925);

- соняшник "нестандартний", заліковою вагою 32746 кг, 2019 року збирання врожаю. Зберігання: знеособлене на ПрАТ "Божедарівський Елеватор" згідно зі складською квитанцією №601 від 07.11.2019 (бланк АЧ №172927).

19. В рамках виконавчого провадження №59461593 вказане майно боржника було реалізоване на публічних електронних торгах ДП "Сетам".

20. Переможцем відповідних публічних електронних торгів стала Семенова Т.Д. (ІПН НОМЕР_1 ).

21. 21.08.2020 приватним виконавцем Сивокозовим О.М. було видано акти про проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна.

22. Зокрема у актах зазначено, що акти про проведені електронні торги з реалізації арештованого рухомого майна в процедурі виконавчого провадження є документами, що підтверджують виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. Акти про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача.

23. За таких обставин ФОП Семенова Т.Д. наполягає на тому, що вона є власницею спірного майна, а саме: насіння соняшнику "нестандартного", загальною заліковою вагою 172934 кг, 2019 рік збирання врожаю.

24. Вказане вище майно знаходиться на зберіганні в ПрАТ "Божедарівський Елеватор", що підтверджується складськими квитанціями №626 від 14.11.2019, №606 від 08.11.2019, №601 від 07.11.2019.

25. Приватний виконавець Сивокозов О.М. неодноразово звертався до відповідача з вимогами про здійснення передачі за внутрішнім обліком по зерноскладу (елеватору) та переоформлення права власності на відповідну партію насіння соняшнику "нестандартного" за покупцем Семеновою Т.Д. на підставі актів про проведені електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна. Зокрема вимоги: № 2299, № 2298, №2297 від 21.08.2020 були надіслані 26.08.2020 поштовим відправленням №051, а вимоги №2697, №2695, №2698 від 12.10.2020 надіслані 13.10.2020 поштовим відправленням №992. Вимоги №2344, №2345, №2346 від 02.09.2020 Приватний виконавець Сивокозов О.М намагався вручити представнику ПрАТ "Божедарівський елеватор" особисто, проте представник ПрАТ "Божедарівський елеватор" відмовився від приймання та реєстрації таких вимог, про що приватним виконавцем було складено акт від 02.09.2020. У зазначених вимогах приватного виконавця

26. На вказані вимоги приватного виконавця ПрАТ "Божедарівський Елеватор" не надало відповіді та не передало ФОП Семеновій Т.Д. придбане на публічних електронних торгах насіння соняшнику "нестандартного", загальною заліковою вагою 172934 кг, 2019 рік збирання врожаю, що і стало причиною виникнення спору.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

27. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду позовних вимог про відшкодування ФОП Семеновій Т.Д. матеріальної шкоди у сумі 4307094,00 грн., яка завдана у зв`язку з тим, що ПрАТ "Божедарівський Елеватор", як зберігач, не видало ФОП Семеновій Т.Д. насіння соняшнику "нестандартного", загальною заліковою вагою 172934 кг, 2019 рік збирання врожаю, яке було придбане нею на публічних електронних торгах.

28. Законодавець врегулював загальні положення щодо зберігання та особливості зберігання на товарному складі у ст.ст. 936- 966 ЦК України.

29. Водночас особливості взаємовідносин між зберігачем зерна та поклажодавцем також визначені Законом України від 04.07.2002 №37-ІV "Про зерно та ринок зерна в Україні".

30. Слід зауважити, що зберігання зерна - комплекс заходів, які включають приймання, доробку, зберігання та відвантаження зерна (п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

31. Суб`єктами зберігання зерна є: зернові склади (елеватори, хлібні бази, хлібоприймальні, борошномельні і комбікормові підприємства), суб`єкти виробництва зерна, які зберігають його у власних або орендованих зерносховищах, та інші суб`єкти господарювання, які беруть участь у процесі зберігання зерна (ч. 1 ст. 7 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

32. ПрАТ "Божедарівський Елеватор" як суб`єкт підприємницької діяльності - зерновий склад є власником зерносховища і надає фізичним та юридичним особам послуги із зберігання зерна з видачею складських документів на зерно та в передбаченому законом порядку отримав право на здійснення такої діяльності шляхом участі в Гарантійному фонді виконання зобов`язань за складськими документами на зерно.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

34. Згідно з ч. 3 ст. 937 ЦК України прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчує прийняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

35. Відповідно до ст. 957 ЦК України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності.

36. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 26 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" договір складського зберігання зерна є публічним договором, типова форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України. За договором складського зберігання зерна зерновий склад зобов`язується за плату зберігати зерно, що передане йому суб`єктом ринку зерна. Договір складського зберігання зерна укладається в письмовій формі, що підтверджується видачею власнику зерна складського документа.

37. Складські документи на зерно - товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа (п. 24 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

38. Статтею 32 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" визначено, що зерновий склад зобов`язаний повернути поклажодавцеві або особі, зазначеній ним як одержувач, зерно у стані, передбаченому договором складського зберігання та законодавством.

39. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні" зерновий склад на підтвердження прийняття зерна видає один із таких документів: подвійне складське свідоцтво; просте складське свідоцтво; складську квитанцію.

40. Якщо зерновий склад приймає зерно на зберігання без видачі простого або подвійного складського свідоцтва, то для підтвердження прийняття зерна на зберігання він повинен видати складську квитанцію (ст. 43 Закону України "Про зерно та ринок зерна в Україні").

41. Пунктом 1.2 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 27.06.2003 N198 (далі - Положення) передбачено, що дія цього Положення поширюється на всіх суб`єктів ринку зерна.

42. Відповідно до п. 3.4 Положення при витребуванні зерна складська квитанція повертається поклажодавцем зерновому складу в обмін на документ, який посвідчує відвантаження зерна складом. На повернутій складській квитанції та на її другому примірнику, який зберігався на зерновому складі, проставляються відмітки "Погашено", про що робиться відповідний запис у Реєстрі складських документів на зерно.

43. Згідно з п. 11.5, 11.6 Положення зерновий склад видає зерно лише за умови дотримання безперервного ряду передавальних написів; останній передавальний напис повинен бути зроблений на користь особи, яка пред`явила відповідне свідоцтво. Видача зерна зерновим складом проводиться після підготовки зерна до видачі та оформлення всієї супровідної документації.

44. Згідно з ст. 35 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зерновий склад зобов`язаний за першою вимогою володільця складського документа повернути зерно, навіть якщо передбачений договором складського зберігання строк його зберігання ще не закінчився. У цьому разі володілець складського документа зобов`язаний відшкодувати зерновому складу витрати, спричинені достроковим припиненням зобов`язання, якщо інше не передбачено договором складського зберігання.

45. У контексті заявлених позовних вимог слід зауважити, що у даній справі між сторонами відсутній укладений договір зберігання, оскільки ФОП Семенова Т.Д. придбала майно в рамках виконавчого провадження на публічних електронних торгах.

46. Положенням не визначені особливості обігу саме складської квитанції при продажу зерна з публічних торгів, однак прописані правила обігу іншого складського документу - заставного свідоцтва. Зокрема: розпродаж з публічних торгів зерна, на яке звернене стягнення за заставним свідоцтвом, не може бути здійснений без пред`явлення та передачі заставного свідоцтва зерновому складу (п. 11.11 Положення); зерно, указане в одному заставному свідоцтві, пропонується до продажу на публічних торгах лише в сукупності (єдиною партією); не допускається розпродаж зерна з публічних торгів частинами, що стосується одного складського документа (п. 11.12 Положення); після видачі зерна і за відсутності претензій з боку його отримувача зерновий склад погашає повернуті складські документи на зерно і зберігає ці документи разом з усіма супровідними документами протягом трьох років (п. 11.13 Положення); видані партії зерна виключаються з Реєстру зерна зернового складу, а погашені складські документи на зерно виключаються з Реєстру складських документів на зерно, виданих зерновим складом, і в повторний обіг не допускаються (п. 11.15 Положення).

47. Порядок розрахунків за придбане на електронному аукціоні майно та перехід права власності врегульований у розділі Х Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 (далі - Порядок).

48. Пунктом 6 розділу Х Порядку передбачено, що підписаний та скріплений печаткою приватного виконавця або затверджений начальником відділу державної виконавчої служби акт виконавець видає та надсилає до особистого кабінету переможця електронного аукціону не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження, про що повідомляє Організатора через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби.

49. Відповідно до п. 9 Розділу Х Порядку, у разі придбання рухомого майна акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно.

50. Згідно з п. 10 розділу Х Порядку переможець електронного аукціону зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати надсилання акта до його електронного кабінету.

51. Суди обох інстанцій правильно встановили, що ФОП Семенова Т.Д. за результатами публічних електронних торгів в рамках виконавчого провадження №59461593 набула право власності на насіння соняшнику "нестандартного" загальною заліковою вагою 172934 кг, 2019 рік збирання врожаю. При цьому право власності позивачки на набуте нею майно відповідачем не оспорюється.

52. Разом з тим господарський суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди виходячи з невиконання ПрАТ "Божедарівський елеватор" вимог приватного виконавця про переоформлення за ФОП Семеновою Т.Д. права власності на придбане зерно.

53. Верховний Суд вважає, що такий висновок господарського суду першої інстанції зроблений без врахування наведених вище норм, які регулюють порядок зберігання та видачі зерна з зернового складу, а також порядок переходу права власності на майно, що придбане на електронному аукціоні.

54. Зокрема, з огляду на аналіз наведених вище положень законодавства у їх системному взаємозв`язку, після набуття переможцем публічних електронних торгів права власності на зерно, на нього покладається обов`язок отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати надсилання акта до його електронного кабінету. У свою чергу на приватного виконавця покладається обов`язок видати та надіслати до особистого кабінету переможця електронного аукціону не пізніше наступного робочого дня з дня його затвердження.

55. У подальшому виникають правовідносини між новим власником зерна та відповідним зерновим складом. При цьому відповідно до наведених вище приписів законодавства новий власник зерна зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати надсилання акта до його електронного кабінету. Водночас новий власник зерна не позбавлений права на договірній основі залишити зерно на зберіганні у зерновому складі, уклавши відповідний договір.

56. Господарський суд апеляційної інстанції встановив, що набувши в рамках виконавчого провадження №59461593 право власності на спірне насіння соняшнику "нестандартного" ФОП Семенова Т.Д. не звернулася до відповідача з вимогою про витребування належного їй майна із зернового складу. В матеріалах справи відсутні докази будь-якого звернення саме ФОП Семеновою Т.Д. як нового власника майна до ПрАТ "Божедарівський елеватор" з вимогою про отримання насіння соняшнику. Відповідно, відсутні в матеріалах справи й докази на підтвердження відмови ФОП Семеновій Т.Д. з боку ПрАТ "Божедарівський елеватор" у видачі витребуваного майна його власнику.

57. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

58. Враховуючи те, що як господарським судом першої інстанції так і апеляційним господарським судом не було встановлено фактів звернення ФОП Семенової Т.Д. до ПрАТ "Божедарівський Елеватор" з метою отримання придбаного нею на публічних електронних торгах насіння соняшнику "нестандартного" загальною заліковою вагою 172934 кг, 2019 рік збирання врожаю у порядку встановленому законодавством Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з відсутністю доказів наявності неправомірних рішень, дій чи бездіяльності з боку відповідача, які завдали шкоду особистим немайновим правам або майну ФОП Семенової Т.Д.

59. Верховний Суд виходить з того, що у даному випадку право на відшкодування матеріальної шкоди шляхом стягнення ринкової вартості зерна може виникнути у ФОП Семенової Т.Д. лише у разі доведення належними та допустимими доказами факту необґрунтованої відмови ПрАТ "Божедарівський елеватор" видати зерно або укласти відповідний договір зберігання з ФОП Семеновою Т.Д., як з новим власником зерна.

60. Верховний Суд відхиляє посилання ФОП Семенової Т.Д на те, що господарський суд апеляційної інстанції не врахував правовий висновок Верховного Суду щодо застосування ст.ст. 13, 74, 86 ГПК України, викладений у постановах від 19.03.2020 у справі №815/2544/17, від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц, від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, з огляду на таке.

61. Для цілей застосування приписів процесуальних законів щодо подібності правовідносин важливо встановити критерії її визначення. Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19 (провадження №14-166цс20) звернула увагу, що спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України; п. 5 ч. 1 ст. 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

62. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

63. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт: а) якщо норма права не передбачає, що її дія поширюється лише на обмежене коло осіб (наприклад, лише на фізичних або на юридичних осіб чи на конкретну групу тих або інших), немає сенсу застосовувати суб`єктний критерій для встановлення подібності правовідносин у різних справах; б) так само не завжди для встановлення подібності правовідносин має значення й об`єктний критерій.

64. Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність. У визначених випадках необхідно встановити подібність правовідносин (відносин), що з огляду на значення слова "подібний" не завжди означає тотожність.

65. Отже, у кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Тому з метою застосування відповідних приписів процесуального закону не будь-які обставини справ є важливими для визначення подібності правовідносин.

66. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

67. Так, стверджуючи про те, що суд апеляційної інстанції не врахував застосування вимог ст. 13 ГПК України (змагальність сторін), ст. 74 ГПК України (обов`язок доказування і подання доказів), ст. 86 ГПК України (оцінка доказів), Касатор послався в тому числі на постанови від 19.03.2020 у справі №815/2544/17 та від 25.04.2018 у справі №645/3265/13-ц. При цьому слід зауважити, що наведені дві постанови прийняті Верховним Судом у справах інших юрисдикцій, зокрема, Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду та Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду, тому, під час постановлення наведених постанов, норми ГПК України не застосовувалися.

68. Під час розгляду справи №815/2544/17 вирішувалося питання застосування вимог бюджетного законодавства та обрання позивачем саме такого способу судового захисту як стягнення з Державного бюджету України на його користь компенсації за бюджетною програмою, а під час розгляду справи №645/3265/13-ц вирішувалося питання застосування вимог ЦК України та обрання позивачем належного способу захисту у спадкових відносинах (застосування ст.ст. 1282, 1296, 1297 ЦК України), тобто правовідносини у наведених справах та справі, що переглядається, не є подібними.

69. Також Верховний Суд відхиляє посилання ФОП Семеновою Т.Д на постанову Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №925/1265/16, де викладено правовий висновок про можливість скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності як належного способу захисту права або інтересу. Предметом спору у наведеній справі було визнання недійсними та скасування державних актів на право користування земельними ділянками, а не відшкодування шкоди як у справі, що є предметом перегляду судом касаційної інстанції. Крім того, Велика Палата Верховного Суду постановою від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц відступила від висновку у наведеній постанові від 22.08.2018 у справі №925/1265/16.

70. Аналіз висновків, зроблених у постанові суду апеляційної інстанції, що оскаржується, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які посилається ФОП Семенова Т.Д, адже нормативно-правове регулювання та обставини, що формують зміст правовідносин і впливають на застосування норм матеріального права у наведених справах та справі №904/6341/20 не є подібними.

71. З огляду на викладене Верховний Суд вбачає, що доводи ФОП Семенової Т.Д. про те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права в подібних правовідносинах, викладених у наведеній постанові Верховного Суду, не знайшли свого підтвердження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

72. Верховний Суд вважає висновок господарського суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову у справі обґрунтованим. Суд апеляційної інстанції правильно застосував норми процесуального і матеріального права до цих правовідносин сторін.

73. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

74. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції, - без змін.

Судові витрати

75. У зв`язку з тим, що Верховний Суд залишає касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді касаційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Семенової Тамари Дмитрівни залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 10.11.2021 у справі №904/6341/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді В. Білоус

В. Пєсков