ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"01" липня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1369/22

Господарський суд Одеської області у складі судді Шаратова Ю.А., отримавши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Олум про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22) у справі № 916/1369/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Олум (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, ) до Акціонерного товариства Державний ощадний банк України (01001, м. Київ, вул. Госпитальна, 12-г, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віта Володимирівна (01001, м. Київ, вул. Софіївська, 10-а), Товариство з обмеженою відповідальністю ІСТ ОІЛС УКРАЇНА (68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Праці, 8, офіс 32/3, )

про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню

Представники:

Від позивача Воронков В.О. (адвокат, довіреність від 13.06.2022)

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Олум» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» з вимогами про:

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 770, вчинений 13.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.11.2016 № 337/48-3, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», , та товариством з обмеженою відповідальністю «Олум», , а саме: нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 4, загальною площею 11 186,8 кв.м., що складаються в цілому з: літера «А» - адміністративна будівля, загальною площею 542,4 кв.м.; літера «Б» - прохідна, загальною площею 42,5 кв.м.; літера «В» - підсобне, загальною площею 148,3 кв.м.; літера «Г» - склад, загальною площею 1175,1 кв.м.; літера «Д» - вбиральня; літера «Ж» вагона, загальною площею 533 кв.м.; літера «З» - приймальня, загальною площею 576,2 кв.м.; літера «И» - башня, загальною площею 178,0 кв.м.; літера «К» - башня, загальною площею 26,6 кв.м.; літера «Л» - елеватор, загальною площею 3216,5 кв.м.; літера «М» - елеватор, загальною площею 3338,7 кв.м.; літера «Н»- сушильня, загальною площею 73,9 кв.м.; літера «О» - сушильня, загальною площею 35,2 кв.м.; літера «П» - сушильня, загальною площею 71,9 кв.м.; літера «Р» - склад, загальною площею 1335,4 кв.м.; літера «С» - трансформаторна; літера «Т» - башня, загальною площею 162,2 кв.м.; літера «У» - слюсарня, загальною площею 210,6 кв.м.; літера «Ш» - бункер; надвірні споруди 1-8, а також нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 13, загальною площею 2 736,4 кв.м., що складаються з: літера «А» - склад, загальною площею 1221,5 кв.м.; літера «Б» - склад, загальною площею 1144,5 кв.м.; літера «В» - склад, загальною площею 314,7 кв.м.; літера «Е» - заправка, загальною площею 20,6 кв.м.; літера «Ж» - склад, загальною площею 22,9 кв.м.; літера «И» - прохідна, загальною площею 12,2 кв.м.; літера «К» - навіс; літера «З» - вбиральня; надвірні споруди 1-5;

- визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис за реєстровим № 771, вчинений 13.05.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16.11.2016 № 337/48-3, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», , та товариством з обмеженою відповідальністю «Олум», , а саме: нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 4, загальною площею 11 186,8 кв.м., що складаються в цілому з: літера «А» - адміністративна будівля, загальною площею 542,4 кв.м.; літера «Б» - прохідна, загальною площею 42,5 кв.м.; літера «В» - підсобне, загальною площею 148,3 кв.м.; літера «Г» - склад, загальною площею 1175,1 кв.м.; літера «Д» - вбиральня; літера «Ж» вагона, загальною площею 533 кв.м.; літера «З» - приймальня, загальною площею 576,2 кв.м.; літера «И» - башня, загальною площею 178,0 кв.м.; літера «К» - башня, загальною площею 26,6 кв.м.; літера «Л» - елеватор, загальною площею 3216,5 кв.м.; літера «М» - елеватор, загальною площею 3338,7 кв.м.; літера «Н» - сушильня, загальною площею 73,9 кв.м.; літера «О» - сушильня, загальною площею 35,2 кв.м.; літера «П» - сушильня, загальною площею 71,9 кв.м.; літера «Р» - склад, загальною площею 1335,4 кв.м.; літера «С» - трансформаторна; літера «Т» - башня, загальною площею 162,2 кв.м.; літера «У» - слюсарня, загальною площею 210,6 кв.м.; літера «Ш» - бункер; надвірні споруди 1-8, а також нежитлових будівель, що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 13, загальною площею 2 736,4 кв.м., що складаються з: літера «А» - склад, загальною площею 1221,5 кв.м.; літера «Б» - склад, загальною площею 1144,5 кв.м.; літера «В» - склад, загальною площею 314,7 кв.м.; літера «Е» - заправка, загальною площею 20,6 кв.м.; літера «Ж» - склад, загальною площею 22,9 кв.м.; літера «И» - прохідна, загальною площею 12,2 кв.м.; літера «К» - навіс; літера «З» - вбиральня; надвірні споруди 1-5.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що виконавчий напис від 13.05.2019 за реєстровим номером № 770 було вчинено за наявності спору між сторонами за договором кредитної лінії від 07.11.2016 № 323/48-1 щодо заборгованості.

Позивач зазначає, що на момент звернення АТ «Державний ощадний банк України» до приватного нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису заборгованість позичальника за договором кредитної лінії від 07.11.2019 № 323/48-1 не була безспірною, у зв`язку з чим при вчиненні приватним нотаріусом виконавчого напису від 13.05.2019 за реєстровим № 770 ним була порушена обов`язкова умова вчинення нотаріусом такої нотаріальної дії, передбачена вимогами статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-ХІІ.

Крім того, позивач зазначає, що наявність обтяжень нерухомого майна, реєстраційний номер: 6; 06, в межах кримінального провадження № 0000026 від 02.02.2019 на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 07.02.2019 у справі № 761/5327/19 (провадження № 1-кс/761/3905/2019), а також в межах кримінального провадження № 0000087від 02.02.2019 на підставі ухвали Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2019 у справі № 757/6086/19-к, є перешкодою для вчинення приватним нотаріусом виконавчих написів за реєстровими № 770, № 771 від 13.05.2019 щодо спірного майна, оскільки звернення стягнення на спірне майно є порушенням вимог чинного законодавства України щодо виконання судових рішень у кримінальному провадженні та п.п. 1.3 п. 1 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, відповідно до якого «нотаріуси відмовляють у вчиненні виконавчого напису у випадках, коли витребовується майно, звернення стягнення на яке забороняється законодавством України або здійснюється виключно на підставі рішення суду».

Ухвалою суду від 01.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати її за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорнєй Віту Володимирівну та Товариство з обмеженою відповідальністю «ІСТ ОІЛС УКРАЇНА» і призначено підготовче засідання на 29.07.2022.

Разом із позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22 від 30.06.2022) в якій він просить суд вжити заходів забезпечення позову у справі за позовом ТОВ «Олум» до АТ «Державний ощадний банк України» про визнання виконавчих написів від 13.05.2019 за реєстровими номерами № 770, № 771 такими, що не підлягають виконанню, шляхом заборони державному підприємству «СЕТАМ» (01001, м. Київ, вул. Стрілецька, 4-б, ), приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Парфьонову Георгію Володимировичу (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, офіс 1) вчиняти будь-які дії щодо організації та проведення аукціону з продажу належного товариству з обмеженою відповідальністю «Олум» (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, ) на праві власності нерухомого майна, а саме: нежитлових будівель (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 6) загальною площею 11 186,80 кв.м., розташованих по вул. Портова, 4 у м. Ізмаїл Одеської області; нежитлових будівель (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 06) загальною площею 2 736,4 кв.м., розташованих по вул. Портова, 13 у м. Ізмаїл Одеської області.

01.07.2022 на адресу суду надійшла заява позивача (вх. № 11965/22) в якій він в доповнення до заяви про забезпечення позову ТОВ «Олум» (справа № 916/1369/22) просить застосувати до спірних правовідносин положення пункту 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України та висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20.

Ухвалою суду від 01.07.2022 призначено заяву позивача про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22 від 30.06.2022) до розгляду в судовому засіданні на 01.07.2022.

В судовому засіданні представник позивача надав заяву (уточнення) в якій просить забезпечити позов ТОВ «Олум» до АТ «Державний ощадний банк України» про визнання виконавчих написів від 13.05.2019 за реєстровими номерами № 770, № 771 такими, що не підлягають виконанню, у справі № 916/1369/22 шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчих написів від 13.05.2019 за реєстровими № 770, № 771, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 337/48-3 від 16.11.2016, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олум», , а саме: нежитлові будівлі загальною площею 11 186,80 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, а також нежитлові будівлі загальною площею 2 736,4 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 13 (відповідно).

Заява обґрунтована тим, що на офіційному веб-порталі державного підприємства «СЕТАМ» розміщено оголошення, із змісту якого вбачається, що в межах виконавчого провадження № 65786395 приватним виконавцем вжито заходів з реалізації нерухомого майна, на яке звернуто стягнення за оспорюваним виконавчим написом від 13.05.2019 за реєстровим № 770, та призначено на 04.07.2022 проведення аукціону (реєстраційний номер лоту: 512677) предметом якого є: «Комплекс нежитлових будівель, загальною площею 13923,2 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вулиця Портова, будинок 4 та Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, буд. 13», що належать позивачу на праві власності.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та доповнень до неї заяви від 01.07.2022 (вх. № 11965/22) і від 01.07.2022, доказів, поданих в її обґрунтування, господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно із пунктами 4, 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Щодо застосування норм пункту 5 частини першої та частини дванадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасників справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

З наведених норм права вбачається, що суд може вжити заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до частини другої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову.

Згідно з частиною першою статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до частини п`ятої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним.

Згідно з частиною першою статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

З наведених норм права вбачається, що звернення виконавцем стягнення на майно боржника та його реалізація, в тому числі шляхом проведення торгів, є виконавчою дією, яка здійснюється на примусове виконання виконавчого документа. Зупинення такої виконавчої дії здійснюється виконавцем шляхом винесення постанови відповідно до вимоги пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Системне розуміння норм пункту 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, статті 10, пункту 2 частини першої статті 34, частини першої статті 48, частини першої статті 61 Закону України "Про виконавче провадження" дозволяє дійти висновку, що внаслідок забезпечення судом позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа виконавець має зупинити всі виконавчі дії з примусового виконання такого виконавчого документа, в тому числі звернення стягнення на майно боржника шляхом його примусової реалізації на торгах.

Відповідно до частини дванадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які полягають в (або мають наслідком) припиненні, відкладенні, зупиненні чи іншому втручанні у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави (державного органу), територіальної громади (органу місцевого самоврядування) або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії, що проводить конкурс, аукціон, торги, тендер чи іншу публічну конкурсну процедуру.

У вказаній нормі встановлюється обмеження для суду вживати заходи забезпечення позову, які полягають або мають наслідком, зокрема, зупинення конкурсу, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави або за участю призначеного державним органом суб`єкта у складі комісії.

Розв`язуючи питання конкуренції норм пункту 5 частини першої та частини дванадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.11.2021 у справі № 910/11552/20 виходить з такого.

Вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа безпосередньо не полягає та не має наслідком зупинення конкурсу, аукціону, торгів, що проводяться від імені держави або за участю призначеного державним органом суб`єкта.

Забезпечення судом позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа має наслідком зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій, яке здійснюється шляхом винесення ним відповідної постанови, в тому числі про зупинення звернення стягнення на майно боржника шляхом його примусової реалізації на торгах.

Отже, саме зупинення виконавцем вчинення виконавчих дій шляхом винесення відповідної постанови має наслідком зупинення торгів з примусової реалізації майна боржника.

Такий запроваджений законодавцем механізм зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа суттєво відрізняється від обмежень припинення, відкладення, зупинення чи іншого втручання у проведення конкурсу, аукціону, торгів, тендера чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави або територіальної громади, передбачених частиною дванадцятою статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Тому очевидно, що норми пункту 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, пункту 2 частини першої статті 34 Закону України "Про виконавче провадження" та частини дванадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України регулюють різні відносини та призначені для різних випадків проведення конкурсів, аукціонів, торгів, тендерів чи інших публічних конкурсних процедур, що проводяться від імені держави чи територіальної громади, в тому числі їх зупинення.

Поширення обмежень, передбачених частиною дванадцятою статті 137 Господарського процесуального кодексу України, на заходи забезпечення судом позову, встановлені пунктом 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, призвело б до повного припинення застосування судом такого способу забезпечення позову, як зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, та унеможливило б ефективний захист або поновлення порушених прав позивачів у разі незаконної видачі виконавчого напису нотаріуса та продажу належного їм майна на його примусове виконання.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вважає, що дія норми частини дванадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України не розповсюджується на відносини забезпечення судом позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що передбачене нормою пункту 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України.

Під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що таким заходами не повинні блокуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані з предметом спору.

Відповідно до частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно із частиною одинадцятою статті 137 Господарського процесуального кодексу України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Згідно із частиною першою статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 № 3477-IV при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 вказаної Конвенції передбачено, зокрема, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України (п. 77, Заява № 11901/02) зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Існування такого засобу повинно бути достатнім не тільки в теорії, але й на практиці, без чого йому бракуватиме необхідної доступності та ефективності.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2004 у справі Шмалько проти України (п. 43, Заява № 60750/00) наголосив, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.97 р., Reports of Judgments and Decisions 1997-II, с. 510, п. 40).

Судом встановлено, що приватним виконавцем здійснюються дії щодо продажу спірного майна, що підтверджується оголошенням про його продаж, які знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет за посиланням https://setam.net.ua/auction/510773, що також підтверджується наданою заявником роздруківкою з сайту setam.net.ua.

Отже невжиття заходів забезпечення позову, зокрема, зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, може унеможливити ефективне поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, у випадку задоволення позову, оскільки не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду, що являється передумовою для постановлення ухвали згідно статей 136, 137 Господарського процесуального кодексу України. Суд вважає що даний вид забезпечення позову про який просить позивач щодо спірного майна є адекватним, тобто, співмірним відповідно вимогам, на забезпечення яких він вживається. А відтак, з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, суд дійшов висновку про необхідність зупинення стягнення на підставі виконавчих написів від 13.05.2019 за реєстровими № 770, № 771, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 337/48-3 від 16.11.2016.

З огляду на вжиття заходу забезпечення позову визначеного пунктом 5 частини першої статті 137 Господарського процесуального кодексу України конкретно для позову про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, який суд вважає достатнім у даному випадку, не підлягає задоволенню заява Товариства з обмеженою відповідальністю Олум про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22 від 30.06.2022) в частині заборони Державному підприємству «СЕТАМ», приватному виконавцю Парфьонову Г.В. вчиняти будь-які дії щодо організації та проведення аукціону з продажу спірного майна.

Згідно із частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частинами першою та четвертою статті 141 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання.

З урахуванням відсутності у суду інформації з приводу можливих збитків Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову, правові підстави для зустрічного забезпечення наразі не вбачаються. Разом з тим, вказані особи не позбавлені права подати до суду відповідне клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини сьомої статті 145 Господарського процесуального кодексу України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись статтями 136-138, 140, 141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Олум» про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22 від 30.06.2022), з урахуванням заяви від 01.07.2022 (вх. № 11965/22) та заяви від 01.07.2022 задовольнити частково.

2. Зупинити стягнення на підставі виконавчих написів від 13.05.2019 за реєстровими № 770, № 771, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй Вітою Володимирівною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 337/48-3 від 16.11.2016, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», , та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олум», , а саме: нежитлові будівлі загальною площею 11 186,80 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, а також нежитлові будівлі загальною площею 2 736,4 кв.м., що знаходяться за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Портова, 13 (відповідно).

3. В решті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Олум» про забезпечення позову від 28.06.2022 (вх. № 2-497/22 від 30.06.2022) - відмовити.

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю Олум (68600, Одеська обл., м. Ізмаїл, вул. Портова, 4, )

Боржник: Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Парфьонов Георгій Володимирович (65045, м. Одеса, вул. Гоголя, 19, оф. 1)

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набрала законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено 01.07.2022.

Суддя Шаратов Юрій Анатолійович