ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3586/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран,

секретар судового засідання І.М. Станкова,

за участю представників сторін:

від позивача: О.В. Бережна

від відповідача: В.М. Качалка

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 (суддя О.А. Демешин, м.Одеса, повний текст складено 17.02.2022)

у справі № 916/3586/21

за позовом Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області

до Фізичної особи-підприємця Качалки Віталія Миколайовича

про стягнення 43 882, 60 грн., розірвання договору оренди, зобов`язання передати нежитлову будівлю,

В С Т А Н О В И В :

23.11.2021 Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Качалки Віталія Миколайовича (надалі також ФОП Качалка В.М.), в якому просила:

-стягнути заборгованість по комунальним послугам у розмірі 43882,60 грн.;

-розірвати договір оренди від 11.09.2003, укладений між ФОП Качалкою В.М. та Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, правонаступником якої є Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області;

-зобов`язати відповідача передати за актом приймання передачі нежитлову будівлю з артезіанською свердловиною загальною площею 16,9 кв.м., розташовану за адресою: провулок Спортивний, 11 а, село Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, Мологівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позовні вимоги в частині стягнення 43882,60 грн. мотивовані порушенням ФОП Качалкою В.М. взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами договором оренди з оплати комунальних послуг (електроенергії) відповідно до показів вимірювальних приладів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 у вказаній сумі. Позовні вимоги в частині розірвання договору оренди та повернення орендованого майна обґрунтовані систематичним істотним порушенням відповідачем умов договору у зв`язку із несплатою комунальних послуг (електроенергії).

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості по комунальним послугам у розмірі 43882,60 грн., суд першої інстанції виходив з того, що:

-укладений між сторонами договір оренди не є договором постачання електроенергії, і у відповідача відсутні зобов`язання саме з оплати позивачу за поставлену електроенергію;

-фактично у відповідача (орендаря) могло існувати зобов`язання перед позивачем (орендодавцем) не з оплати, а з відшкодування витрат самого позивача з оплати енергопостачальній організації за поставлену електроенергію, тоді як позивачем не надано доказів фактичного понесення ним витрат саме з оплати за електроенергію електропостачальній організації (платіжних доручень, витягів з банківського рахунку тощо), які виникли при експлуатації орендованого відповідачем майна у заявленому до стягнення розмірі;

-враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів направлення позивачем та отримання відповідачем рахунків-фактур на відшкодування витрат з оплати за електроенергію та претензій, а також відсутність в договорі оренди умови щодо строків здійснення відповідачем оплати за електроенергію, відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України у відповідача не настав строк виконання обов`язку щодо відшкодування витрат з оплати за електроенергію;

-позивач не обґрунтував розрахунків вартості електроенергії, про відшкодування якої заявлено у позові, з посиланням на встановлені тарифи, та не надав будь-яких доказів укладення з енергопостачальною організацією відповідного договору на постачання електроенергії із зазначенням її вартості;

-самим же договором оренди від 11.09.2003, укладеним між сторонами, не встановлено, в яких розмірах та за якими тарифами мала відшкодовуватись вартість електроенергії;

-відтак, позивачем не доведено порушення з боку відповідача умов укладеного договору, та, як наслідок, доказів існування заявленої до стягнення суми боргу.

З огляду на відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості, місцевий господарський суд відмовив у задоволенні похідних позовних вимог про розірвання договору оренди та повернення орендованого майна.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду, Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області звернулася із апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник послався на те, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у відповідача зобов`язання з оплати електроенергії не відповідають матеріалам справи та спростовуються пунктом 5.4. договору оренди, яким передбачено обов`язок орендаря (відповідача) додатково сплачувати за комунальні послуги (електроенергію) відповідно до показів вимірювальних приладів.

Апелянт зазначив, що Мологівська сільська рада як представницький орган місцевого самоврядування є замовником закупівлі електричної енергії та після укладення договору з постачальником електричної енергії є споживачем електричної енергії. Так, Мологівською сільською радою були укладені договір на постачання електроенергії (договір №180/4 про закупівлю електричної енергії, укладений 16.02.2021 з ТОВ «Вольт Постач»), а також договір на надання послуг з розподілу електричної енергії (договір №180 про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії за державні кошти, укладений 03.02.2021 з АТ ДТЕК «Одеські електромережі»). При цьому скаржник, пославшись на розшифровки нарахувань за послуги з розподілу та реактивної перетоки за квітень серпень 2021 та акти приймання-передачі електричної енергії від 30.04.2021, від 31.05.2021, від 30.06.2021, від 31.07.2021, від 31.08.2021, вказав про те, що зазначені докази свідчать про понесення витрат позивачем з оплати за електроенергію постачальнику електричної енергії ТОВ «Вольт Постач» та оператору системи розподілу АТ ДТЕК «Одеські електромережі» щодо надання послуг з розподілу електричної енергії, використану відповідачем.

Окрім того, скаржник зауважив на тому, що відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги у розмірі 40877,6грн., та тим самим не оспорює обов`язок щодо оплати за електроенергію. Проте неприйняття судом першої інстанції часткового визнання відповідачем заборгованості з відшкодування вартості електричної енергії у вказаній сумі з огляду на те, що розрахунок цього боргу відповідачем було здійснено з посиланням на укладений між позивачем та ТОВ «Вольт Постач» договір про закупівлю електричної енергії з додатковими угодами, є безпідставним та суперечить пункту 2 частині першій статті 42 та статті 191 Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказані норми процесуального закону надають право відповідачу визнати позов повністю або частково на будь-якій стадії судового процесу за умови відсутності порушень закону і прав та інтересів інших осіб.

Стосовно висновків місцевого господарського суду щодо неналежності доказів направлення відповідачу рахунків-фактури та претензій на відшкодування витрат з оплати за електроенергію, апелянт зазначив, що такі висновки не відповідають дійсності, оскільки у зв`язку із відсутністю фінансування та забезпечення Мологівської сільської ради поштовими марками на відправлення поштової кореспонденції, всі поштові відправлення сільської ради, у тому числі рахунки-фактури та претензії, надсилались відповідачу простим поштовим повідомленням, що не заборонено чинним законодавством, а на підтвердження відправлення позивачем був наданий витяг з журналу вихідної кореспонденції.

На переконання скаржника, невиконання відповідачем обов`язку зі сплати електроенергії є істотним порушенням умов договору, оскільки, позивач, сплачуючи суму електроенергії за відповідача, яка ним не компенсується, завдає значних матеріальних збитків Мологівській сільській раді.

До апеляційної скарги апелянтом долучено такі документи:

-копія договору №180/4 про закупівлю електричної енергії у постачальника від 16.02.2021, укладеного між ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-копія додаткової угоди №1 до договору №180/4 від 15.04.2021;

-копія додаткової угоди №2 до договору №180/4 від 04.06.2021;

-копія додаткової угоди №3 до договору №180/4 від 10.08.2021;

-копія додаткової угоди №4 до договору №180/4 від 12.08.2021;

-копія додаткової угоди №5 до договору №180/4 від 08.09.2021;

-розшифровка РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за квітень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акт приймання-передачі електричної енергії від 30.04.2021, підписаний ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-розшифровка РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за травень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акт приймання електричної енергії за травень 2021 від 31.05.2021, підписаний ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-розшифровка РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за червень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акт приймання електричної енергії за червень 2021 від 30.06.2021, підписаний ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-розшифровка РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за липень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акт приймання електричної енергії за липень 2021 від 31.07.2021, підписаний ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-розшифровка РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за серпень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акт приймання-передачі електричної енергії за серпень 2021 від 31.08.2021, підписаний ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної та порядок обліку обсягу розподілу електричної енергії Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області;

-копія договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії за державні кошти від 03.02.2021 №180.

Одночасно із поданням апеляційної скарги апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Також скаржник звернувся з клопотанням про поновлення строку на подання доказів (вх.№744/22/Д1 від 21.03.2022), в якому просив поновити строк на подання доказів, а саме, документів, долучених ним до апеляційної скарги та наданих повторно при заявленні вказаного клопотання.

Клопотання про поновлення строку для подання доказів обґрунтоване наступними обставинами.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження на 23.12.2021.

23.12.2021 позивачем було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю подання відповіді на відзив.

Судом першої інстанції розгляд справи відкладено на 13.01.2022.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 24.01.2022.

Представник позивача був відсутній в судовому засіданні та не мав об`єктивної можливості надати до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із відрядженням.

24.01.2022 до суду першої інстанції від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному.

Розгляд справи було відкладено на 17.02.2022.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у задоволенні позову у даній справі було відмовлено.

Скаржник у вказаному клопотанні просив визнати поважними причини пропуску позивачем процесуального строку на подання доказів з огляду на наступне.

Відповідно до розпорядження голови Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 04.01.2022 №2-ОД головний спеціаліст-юрист сільської ради Бережна О.В. була відряджена до наступних населених пунктів, які перебувають у складі Мологівської об`єднаної територіальної громади: сіл Розкошне, Андріївка, Бикоза для надання юридичної допомоги та надання відповідних роз`яснень щодо прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень», в період з 05.01.2022 по 10.01.2022. На підтвердження наведеного скаржником додано копію розпорядження голови Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 04.01.2022 №2-ОД.

Розпорядженням голови Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10.01.2022 №3-ОД головний спеціаліст-юрист сільської ради Бережна О.В. була відряджена до м.Києва з метою участі у судовому засіданні Верховного суду, призначеного на 12.01.2022 у справі №916/2599/20, в період з 11.01.2022 по 14.01.2022 включно, що підтверджується ухвалою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2021 у справі №916/2599/20 та залізничними квитками сполученням Білгород-Дністровський Київ. Також скаржником, на підтвердження зазначеної обставини, надано копію розпорядження голови Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області від 10.01.2022 №3-ОД.

Скаржник з посиланням на те, що враховуючи неможливість участі головного спеціаліста-юриста Мологівської сільської ради Бережної О.В. у судовому засіданні у даній справі, призначеного на 13.01.2022, з огляду на перебування у відрядженні, та неможливості подальшого подання зазначених доказів у зв`язку із закриттям підготовчого провадження, з метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи і з`ясування всіх обставин справи, просив поновити строк на подання доказів.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 апеляційну скаргу Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3586/21 залишено без руху з підстав того, що скаржником не надано доказів сплати судового збору.

Після усунення недоліків апеляційної скарги, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 поновлено Мологівській сільській раді Білгород-Дністровського району Одеської області пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3586/21; відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою; роз`яснено учасникам справи про їх право подати до суду відзив на апеляційну скаргу; роз`яснено учасникам справи про їх право подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи; попереджено учасників справи про наслідки подання письмових заяв чи клопотань без додержання вимог частини першої та другої вказаної вище норми у вигляді їх повернення заявникові без розгляду; зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3586/21.

У вказаній ухвалі Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 було зазначено, що заявлене скаржником клопотання про витребування доказів (вх.№744/22/Д1 від 21.03.2022) буде розглянуто в судовому засіданні.

23.04.2022 відповідачем надіслано засобами поштового зв`язку відзив на апеляційну скаргу та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, які надійшли на адресу суду апеляційної інстанції 27.04.2022 (вх.№744/22/Д3 та .№744/22/Д4).

Вказані документи не були підписані заявником, про що складено відповідні акти Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.04.2022.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Вказаний Указ затверджено Верховною Радою України Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України та продовженням воєнного стану в Україні, наказом голови Південно-західного апеляційного господарського суду №10-ОД від 13.05.2022 «Про особливий режим роботи Південно-західного апеляційного господарського суду» визнано таким, що втратив чинність наказ №6-ОД від 28.02.2022, яким зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях; рекомендовано учасникам судових проваджень розгляд скарг, заяв, клопотань здійснювати дистанційними засобами зв`язку при реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків через особистий кабінет в підсистемі «Електронний суд», на офіційну електронну адресу суду , з дотриманням вимог щодо підписання документу електронним цифровим підписом, засобами поштового зв`язку, у тому числі АТ «Укрпошта», брати участь у розгляді судових справ дистанційно у режимі відеоконференцзв`язку шляхом подання до суду відповідного клопотання.

Враховуючи викладене вище, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.05.2022 розгляд справи №916/3586/21 призначено на 21.06.2022 о 12:00 год.

Окрім того, вказаною ухвалою суду від 18.05.2022 надані відповідачем відзив на апеляційну скаргу та клопотання про долучення доказів до матеріалів справи залишено без розгляду з підстав того, що вказані документи не були підписані заявником.

16.06.2022 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів (вх.№744/22/Д5), а саме:

-копії договору №180/4 від 16.02.2021 про закупівлю електричної енергії у постачальника, укладеного між ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-копії договору про закупівлю послуг з розподілу електричної енергії за державні кошти від 03.02.2021 №180/2;

-копії додаткової угоди №1 до договору №180/4 від 15.04.2021;

-розшифровки РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за квітень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акту прийняття-передавання наданих послуг від 05.05.2021, підписаного Мологівською сільською радою та Білгород-Дністровським РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-акту приймання-передачі електричної енергії від 30.04.2021, підписаного ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-платіжного доручення №72 від 12.05.2021 на суму 1000,00 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №63 від 12.05.2021 на суму 31119,89 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №5 від 12.05.2021 на суму 7887,17 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №64 від 12.05.2021 на суму 65457,71 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №73 від 12.05.2021 на суму на суму 2000,00 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-розшифровки РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за травень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акту прийняття-передавання наданих послуг від 02.06.2021, підписаного Мологівською сільською радою та Білгород-Дністровським РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-акту приймання електричної енергії за травень 2021 від 31.05.2021, підписаного ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-платіжного доручення №88 від 04.06.2021 на суму 500,00 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №81 від 04.06.2021 на суму 34848,34 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №6 від 04.06.2021 на суму 11156,33 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №7 від 07.06.2021 на суму 18907,26 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №89 від 07.06.2021 на суму 1500,00 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №82 від 07.06.2021 на суму 58748,57 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-розшифровки РЕМ АТ «ДТЕК Одеські електромережі» нарахувань за червень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-копії додаткової угоди №2 до договору №180/4 від 04.06.2021;

-акту прийняття-передавання наданих послуг від 02.07.2021, підписаного Мологівською сільською радою та Білгород-Дністровським РЕМ АТ ДТЕК «Одеські електромережі»

-акту приймання електричної енергії за червень 2021 від 30.06.2021, підписаного ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-платіжного доручення №102 від 08.07.2021 на суму 500,00 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №98 від 08.07.2021 на суму 24200,88 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №8 від 08.07.2021 на суму 9300 грн., отримувач АТ «ДТЕК Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №9 від 08.07.2021 на суму 15918,57 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №103 від 08.07.2021 на суму 1000,00 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №99 від 08.07.2021 на суму 41476,66 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-розшифровки РЕМ АТ ДТЕК «Одеські електромережі» нарахувань за липень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-акту прийняття-передавання наданих послуг від 03.08.2021, підписаного Мологівською сільською радою та Білгород-Дністровським РЕМ АТ ДТЕК «Одеські електромережі»

-акту приймання електричної енергії за липень 2021 від 31.07.2021, підписаного ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-платіжного доручення №126 від 09.08.2021 на суму 500 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №11 від 09.08.2021 на суму 11951 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №117 від 09.08.2021 на суму 21576,56 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №127 від 09.08.2021 на суму 1000 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №10 від 09.08.2021 на суму 30687 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №118 від 09.08.2021 на суму 27351,38 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-розшифровки РЕМ АТ ДТЕК «Одеські електромережі» нарахувань за серпень 2021 року Мологівській сільській раді (послуги з розподілу та реактивної перетоки);

-копії додаткової угоди №3 до договору №180/4 від 10.08.2021;

-копії додаткової угоди №4 до договору №180/4 від 12.08.2021;

-копії додаткової угоди №5 до договору №180/4 від 08.09.2021;

-акту прийняття-передавання наданих послуг від 02.09.2021, підписаного Мологівською сільською радою та Білгород-Дністровським РЕМ АТ ДТЕК «Одеські електромережі»

-акту приймання-передачі електричної енергії за серпень 2021 від 31.08.2021, підписаного ТОВ «Вольт Постач» та Мологівською сільською радою;

-платіжного доручення №12 від 07.09.2021 на суму 11136,04 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення № 131 на суму 31048,22 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №139 від 07.09.2021 на суму 500 грн., отримувач АТ ДТЕК «Одеські електромережі»;

-платіжного доручення №140 від 09.09.2021 на суму 1000 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №132 від 09.09.2021 на суму 69395,36 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-платіжного доручення №13 від 09.09.2021 на суму 20000,00 грн., отримувач ТОВ «Вольт Постач»;

-відомостей про розрахункові засоби обліку активної та реактивної та порядок обліку обсягу розподілу електричної енергії Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області.

Клопотання про поновлення строку для подання вказаних доказів від 16.06.2022 (вх.№744/22/Д5) обґрунтоване тими ж обставинами, що і клопотання про поновлення строку на подання доказів від 21.03.2022 (вх.№744/22/Д1).

В судовому засіданні апеляційної інстанції, яке відбулось 21.06.2022, представник скаржника, надаючи пояснення щодо надання додаткових доказів в суді апеляційної інстанції, зазначила, що документи, долучені до апеляційної скарги та до клопотань за вх.№744/22/Д1 від 21.03.2022, за вх.№744/22/Д5 від 16.06.2022, підтверджують сплату сільською радою коштів за електроенергію, використану відповідачем, а неможливість подання їх до суду першої інстанції обґрунтувала обставинами, наведеними у клопотаннях про поновлення строку для подання доказів.

Колегія суддів, розглянувши заявлені клопотання скаржника про поновлення строку для подання доказів, дійшла висновку про відмову у їх задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

У відповідності до положень статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Межі перегляду в суді апеляційної інстанції передбачено у статті 269 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до частини першої якої суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною третьою статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи», і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою). Близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.04.2021 у справі №909/722/14.

Відповідно до висновку щодо застосування приписів статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України, викладеного Верховним Судом, зокрема, у постановах від 06.02.2019 у справі № 916/3130/17 та від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (у даному разі - позивача).

При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі №46/603.

Південно-західний апеляційний господарський суд, оцінивши доводи скаржника щодо прийняття додаткових доказів, дійшов висновку, що наведені скаржником причини неподання доказів до суду першої інстанції (знаходження представника сільської ради у відрядженні) не є тим винятковим випадком, який об`єктивно унеможливив своєчасне вчинення цієї процесуальної дії в суді першої інстанції, оскільки такі причини є суто суб`єктивними і свідчать виключно про власну недбалість сільської ради у неподанні доказів до суду у встановлені процесуальним законом строки.

У зв`язку із введенням в Україні із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 воєнного стану через військову агресією Російської Федерації проти України, розгляд справи з об`єктивних причин здійснено у межах розумного строку.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

11.09.2003 між Випасненською сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області, як орендодавцем, та Фізичною особою - підприємцем Качалкою Віталієм Миколайовичем, як орендарем, укладено договір оренди, відповідно до умов якого відповідачу надано у строкове платне користування об`єкт комунальної власності - артезіанську свердловину, прилеглу до неї санітарну зону та інженерні споруди, розташовані за адресою: провулок Комсомольський (Спортивний), 11а, село Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області строком, на 25 років.

Відповідно до пункту 5.4 договору орендар зобов`язаний додатково сплачувати комунальні послуги (електроенергію) відповідно до показів вимірювальних приладів.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання обов`язків відповідно до договору оренди сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України.

Орендар зобов`язаний у разі розірвання договору оренди повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, не гіршому ніж на момент передачі майна в оренду з урахуванням фізичного зносу (пункт 3.2. договору).

У пункті 7.5. договору визначено, що взаємовідносини сторін, які не врегульовані цим договором, регулюються діючим законодавством України.

Відповідно до розпорядження Випасненського сільського голови від 19.02.2016 №15-ср провулок Комсомольський в селі Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області був перейменований на провулок Спортивний.

Правонаступником Випасненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області є позивач по справі - Мологівська сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад».

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач послався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати електроенергії, у зв`язку з чим за період з 01.04.2021 по 31.08.2021 у нього утворилась заборгованість в сумі 43882,6 грн.

Відповідно до статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з приписами статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» (тут і надалі чинного на момент укладення між сторонами договору оренди) орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Приписами статті 4 Закону України «Про оренду державного і комунального майна» визначено, що об`єктами оренди за цим Законом, серед іншого, є нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини другої статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до приписів статті 8 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії. Ліцензія на провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця видається Регулятором у встановленому законодавством порядку.

Частиною першою статті 51 Закону України «Про ринок електричної енергії» оператор ринку забезпечує функціонування ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку, а також здійснює організацію купівлі-продажу електричної енергії для доби постачання на підставі ліцензії.

Статтею 54 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що господарська діяльність з перепродажу електричної енергії (трейдерська діяльність) на ринку електричної енергії підлягає ліцензуванню у разі відсутності у суб`єкта господарювання інших ліцензій, обов`язкових для провадження діяльності на ринку електричної енергії. Трейдери здійснюють купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами та на організованих сегментах ринку електричної енергії, крім її продажу за договором постачання електричної енергії споживачу.

Частинами першою та другою статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Колегія суддів, дослідивши укладений між сторонами договір оренди від 11.09.2003, встановила, що порядок сплати орендарем за використану ним електроенергію у договорі не встановлено.

Суд першої інстанції, вирішуючи спір у даній справі, проаналізував положення статей 8, 51, 54, 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», у зв`язку з чим дійшов правильного висновку, що позивач, не маючи ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг з постачання електричної енергії, не здійснює постачання відповідачу електроенергії, а, відтак, фактично у відповідача (орендаря) могло існувати зобов`язання перед позивачем (орендодавцем) не з оплати, а з відшкодування витрат самого позивача по оплаті енергопостачальній організації за поставлену електроенергію.

Тобто, позивач, звертаючись з даним позовом, повинен довести належними доказами понесення ним витрат у розмірі 43882,60 грн. з оплати за постачання/розподіл електричної енергії (платіжних доручень, витягів з банківського рахунку тощо), які виникли при використанні відповідачем орендованого майна. Натомість позивач таких доказів до суду першої інстанції не надав.

Разом з тим, на підтвердження заборгованості відповідача за споживання ним електроенергії у сумі 43882,60 грн., позивачем надано рахунки-фактури №1 від 05.05.2021 у сумі 7088,51 грн. (відшкодування електроенергії за квітень 2021 року), №2 від 04.06.2021 на суму 9923,34 грн. (відшкодування електроенергії за травень 2021 року), №3 від 05.07.2021 на суму 7641,40 грн. (відшкодування електроенергії за червень 2021 року), №4 від 04.08.2021 на суму 9074,98 грн. (відшкодування електроенергії за липень 2021 року), №5 від 03.09.2021 на суму 10154,37 (відшкодування електроенергії за серпень 2021 року).

Проте доказів направлення вказаних рахунків-фактур на адресу відповідача позивачем не надано, як і не надано доказів їх отримання відповідачем.

Твердження позивача про те, що ці рахунки-фактури надсилалися простою кореспонденцією, що підтверджується наявним в матеріалах справи витягом з журналу реєстрації вихідних і внутрішніх документів з 06.05.2021 по 22.09.2021, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки у журналі відсутні записи про надсилання відповідачу рахунків - фактур, а містяться записи про надсилання ФОП Качалці В.М. претензій.

Водночас, статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому кредитор може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 910/17838/17.

Як правильно зазначено судом першої інстанції, вказаний витяг із журналу реєстрації вихідних і внутрішніх документів не є належним доказом направлення відповідачу претензій, оскільки такими доказами могли б бути відповідні поштові квитанції, інші розрахункові документи на оплату послуг поштового зв`язку, або вручення таких претензій особисто Фізичній особі-підприємцю Качалці В.М. чи його уповноваженому представнику під розписку.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів направлення позивачем та отримання відповідачем рахунків-фактур на відшкодування витрат з оплати за електроенергію та претензій, а також відсутність в договорі оренди умови щодо строків здійснення відповідачем оплати за електроенергію, відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України у відповідача не настав строк виконання обов`язку щодо відшкодування витрат з оплати за електроенергію, про що було правильно зазначено місцевим господарським судом.

Крім того, Господарський суд Одеської області, критично оцінивши витяг з журналу реєстрації вихідних і внутрішніх документів, слушно зауважив, що записи про направлення відповідачу претензій містяться виключно на нижніх рядках кожної сторінки і, в деяких випадках, - без пропуску рядку між іншими вихідними документами, як це здійснювалось в інших випадках при реєстрації вихідних документів у вказаному журналі. Більш того, надана копія витягу з журналу реєстрації вихідних і внутрішніх документів не засвідчена, а тому взагалі не може бути прийнята в якості письмового доказу згідно із статтею 91 Господарського процесуального кодексу України.

Твердження скаржника про те, що відповідач у відзиві на позов визнав позовні вимоги у розмірі 40877,6грн. та тим самим не оспорює обов`язок щодо оплати за електроенергію, є безпідставними, оскільки відповідач, заперечуючи проти розрахунку позивача заборгованості за спожиту електричну енергію та, водночас, здійснюючи власний розрахунок, у відзиві на позов просив позовну заяву сільської ради залишити без задоволення.

Крім того, позивач не обґрунтував розрахунків вартості електроенергії, про відшкодування якої заявлено у позові, з посиланням на встановлені тарифи, а у самому договорі не встановлено, в яких розмірах та за якими тарифами мала відшкодовуватись вартість електроенергії.

Щодо позовних вимог в частині розірвання договору оренди та повернення орендованого майна колегія зазначає таке.

Підстави для зміни або розірвання договору визначені статтею 651 Цивільного кодексу України. За загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом із тим, законодавством передбачено випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, частиною другою статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Розірвання договору в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору відповідно до пункту 2 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося.

Іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку (крім істотного його порушення) відповідно до частини другої статті 651 Цивільного кодексу України є випадки, встановлені законом або договором, і настання таких випадків зумовлює право сторони ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин.

У разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (частина перша статті 785 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що позовні вимоги про розірвання договору оренди та про зобов`язання відповідача передати позивачу орендоване майно ґрунтуються на неналежному виконанні відповідачем договору оренди в частині оплати за електроенергію і є похідними від цих вимог, тоді як позивачем не доведено порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині виникнення та існування простроченого зобов`язання з оплати за спожиту електроенергію, у задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає, у зв`язку з чим його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 276, 281 - 284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2022 у справі №916/3586/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 27.06.2022.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя С.В. Таран