ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

01.07.2022м. ДніпроСправа № 904/1735/22

за позовом Дніпропетровської обласної прокуратури в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт", м. Дніпро

про зобов`язання повернути земельну ділянку та скасування державної реєстрації прав

Суддя Золотарьова Я.С.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ

Дніпропетровська обласна прокуратура в інтересах держави в особі позивача: Дніпровської міської ради звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейт Естейт" та просить суд:

- зобов`язати відповідача повернути позивачу земельну ділянку площею 100 кв.м., розташовану на проспекті Героїв, 45а у м. Дніпро, привівши її у придатний до використання стан, шляхом знесення розміщених на ній будівель і споруд;

- скасувати державну реєстрацію прав на багатофункціональні будівлі літ. А-1 загальною площею 69,2 кв.м. та літ. Б-1 загальною площею 21,1 кв.м., розташовані по пр. Героїв, 45а, за відповідачем від 18.11.2019 № 34243143, вчинену приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Мазуренком С.В., з одночасним припиненням речових прав відповідача на вказаний об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 101).

Разом із позовом позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд:

- накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: на багатофункціональні будівлі літ. А-1 загальною площею 69,2 кв.м. та літ. Б-1 загальною площею 21,1 кв.м., розташовані по пр. Героїв, 45а, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101;

- заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо багатофункціональної будівлі літ. А-1 загальною площею 69,2 кв.м. та літ. Б-1 загальною площею 21,1 кв.м., розташовані по пр. Героїв, 45а, відомості щодо якого внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101, у тому числі шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни, про задоволення вимог іпотекодержателя, передачі в оренду, поділу об`єкта тощо.

Прокурор вказує, що предметом позову є повернення позивачу земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав на багатофункціональні будівлі літ. А-1 загальною площею 69,2 кв.м. та літ. Б-1 загальною площею 21,1 кв.м., розташовані по пр. Героїв, 45а, відомості щодо яких внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 101.

На час звернення прокурора в суд, власником спірного нерухомого майна є відповідач. Тому наявні достатні підстави вважати, що у випадку невжиття заходів забезпечення позову, виконання рішення буде унеможливленою, оскільки володілець вказаного спірного нерухомого майна має реальні можливості здійснити його відчуження.

Розглянувши заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про забезпечення позову, суд зазначає про таке.

Відповідно до частин 1,3,4 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно частини 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

По-перше, прокурором не надано жодних доказів того, що відповідач вчиняє дії, спрямовані на відчуження нерухомого майна, яке знаходиться на спірній земельній ділянці. Відповідно заява прокурора ґрунтується на припущеннях.

По-друге, предметом позову є повернення земельної ділянки та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно. Водночас, як захід забезпечення позову прокурор просить застосувати накладення арешту на нерухоме майно, а також забору вчиняти певні дії щодо будівлі, яка розташована на спірній земельній ділянці. Відповідно такий захід забезпечення позову не пов`язаний напряму з предметом спору. Прокурором не доведено, чому виконання можливого рішення суду буде утруднено або неможливе у разі, якщо буде встановлено, що майно самочинно збудовано і позов підлягає задоволенню. Суд зазначає, що згідно частини 2 статті 376 Цивільного кодексу України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Тому суд не вбачає наявності зв`язку між заходами до забезпечення позову, які просить застосувати прокурор і предметом позову.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного суд не вбачає підстав для задоволення заяви прокурора про забезпечення позову.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити Дніпропетровській обласній прокуратурі в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Судові витрати, пов`язані з поданням заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, віднести на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 01.07.2022 та може бути оскаржена в строки, передбачені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України до Центрального апеляційного господарського суду.

Суддя Я.С. Золотарьова