ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

"27" червня 2022 р. Cправа №902/510/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Нешик О.С., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНА ПЛЮС К" про забезпечення позову від 16.06.2022 у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНА ПЛЮС К", с.Марківка Тульчинського району Вінницької області

до Товариства обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-АВТО М", м.Вінниця

про стягнення 1244837,23 грн заборгованості за договором транспортного експедирування та перевезення вантажів

ВСТАНОВИВ :

22.06.2022 на адресу Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНА ПЛЮС К" про стягнення з Товариства обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-АВТО М" 1244837,23 грн заборгованості, нарахованої в зв`язку порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами договору "транспортного експедирування та перевезення вантажів" №1 від 23.04.2021 в частині виконання обов`язку щодо оплати за послуги перевезення вантажу.

Ухвалою суду від 27.06.2022 вказану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

Одночасно з пред`явленням позову до суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНА ПЛЮС К" про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ-АВТО М" в межах суми позову - 1244837,23 грн.

В обґрунтування необхідності обрання вказаного заходу позивач зазначає таке: "... Відповідач уже майже рік не сплачує кошти за надані послуги позивачем та ухиляється від виконання договірних зобов`язань.

У той же час, не виконання (не сплата коштів) договірних зобов`язань за вищевказаним договором в сумі 1244837,23 гривень і невиконання умов договору Відповідачем є черговим свідченням недобросовісності його поведінки, що, водночас, не може не вказувати на можливість навіть свідомою ігнорування ТОВ "ГАРАНТ-АВТО М" ймовірного рішення суду у справі за позовом ТОВ "ДАНА ПЛЮС К" до останньою щодо стягнення заборгованості за Договором.

Наведені дані можуть свідчити як загалом про протиправну направленість поведінки ТОВ "ГАРАНТ-АВТО М" та його службових осіб, так і зокрема, щодо її спрямованості на ухилення від виконання можливого рішення суду у справі за позовом про стягнення з останнього заборгованості.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за відповідачем ТОВ "ГАРАНТ-АВТО М" зареєстровано земельну ділянку, з кадастровим номером №:01:004:0114.

Крім того, відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 07.06.2022 №31/419АЗ-1806-2022-2022 зареєстровано 22 транспортних засоби (копія листа додається).

Водночас, існують обґрунтовані припущення, що задля ухилення від виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості, останнім такі активи можуть бути відчужені на користь третіх осіб. При цьому, слід також взяти до уваги, що розмір зобов`язань ТОВ "ГАРАНТ-АВТО М" лише за наведеними вище даними є великим, що робить виконання можливого рішення про стягнення боргу на користь ТОВ "ДАНА ПЛЮС К" утрудненим, або навіть не можливим взагалі, у зв`язку з чим позивач буде змушений повторно звертатись до суду, для поновлення порушених прав позивача."

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Так, суд зазначає, що право вжиття тих чи інших заходів належить суду, який виходить із предмету спору, конкретних обставин справи та пропозицій заявника.

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (п.1 ч.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26 грудня 2011 року).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При цьому згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Разом з тим, позивач, звертаючись із заявою про забезпечення позову, не дотримав вищезазначених положень Кодексу та не довів факту утруднення чи неможливості виконання майбутнього, можливого рішення суду. Тобто доводи позивача ґрунтуються на припущеннях про ймовірність того, що у разі задоволення позову позивач не буде мати змоги стягнути з відповідача присуджену до стягнення суму заборгованості.

При цьому доводи позивача про наявність у відповідача суми боргу в розмірі 1244837,23 грн не є тією обставиною, яка свідчить про вчинення відповідачем навмисних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, як наслідок неможливість чи істотне ускладнення в майбутньому виконання судового рішення.

Документи, що долучені позивачем до матеріалів справи, не підтверджують наявність у відповідача наміру на ухилення від виконання майбутнього можливого рішення у справі №902/510/22 у разі задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено підстав для вжиття запобіжних заходів, визначених позивачем, у зв`язку із чим суд відмовляє у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача.

Також слід зазначити, що клопотання про забезпечення позову, яке раніше було відхилено повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Керуючись ст.136, 140, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ДАНА ПЛЮС К" про забезпечення позову від 16.06.2022 у справі №902/510/22 відмовити.

2. Ухвала суду від 27.06.2022 у справі №902/510/22 підписана суддею та набрала законної сили 27.06.2022.

3. Ухвала суду може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-256 Господарського процесуального кодексу України.

6. Копію ухвали надіслати згідно переліку рекомендованими листами, позивачу - з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суддя Нешик О.С.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу (вул.Максима Шимка, 42А, офіс №4, м.Вінниця);

3 - відповідачу (вул.Київська, 78, офіс 75, м.Вінниця, 21032)