РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2022 року м. Чернігівсправа № 927/85/22
Господарський суд Чернігівської області у складі судді Федоренка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Тарасевич А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом: керівника Новгород-Сіверської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, 16000

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп», вул. Швабська, 53, м. Ужгород Закарпатської області, 88018

про стягнення 359653,8 грн.

Представники сторін:

від позивача: не прибув

від відповідача: не прибув.

В розгляді справи приймала участь прокурор Кравченко А.А.

Керівником Новгород-Сіверської окружної прокуратури подано позов в якому просить суд стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в сумі 359653,8 грн.

Прокурор обгрунтовує позовні вимоги укладенням позивачем незаконних додаткових угод №№2-7 до Договору № 19-186 про закупівлю від 04.01.2019, що призвело до переплати коштів за вказаним договором в сумі 359653,8 грн.

Ухвалою суду від 26.01.2022 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі № 927/85/22 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 01.03.2022; сторонам установлено процесуальні строки для подачі до суду письмових заяв по суті спору.

Копія ухвали суду від 26.01.2022, направлена на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві (вул. Швабська, 53, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018) повернулась на адресу суду 15.02.2022 із зазначенням причини повернення: адресат відсутній за вказаною адресою.

01.03.2022 підготовче судове засідання по справі № 927/85/22 не відбулося у зв`язку з введенням в країні військового стану на підставі Указу президента України №64/2022 від 24.02.2022 року.

Відповідно до Указу Президента № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.04.2022 на 30 діб.

Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 22.04.2022 № 25/0/9-22 Про відновлення територіальної підсудності судових справ, Господарським судом Чернігівської області відновлено роботу з 25.04.2022 року.

Зважаючи на те, що 25.04.2022 усунуто обставини що зумовили неможливість роботи Господарського суду Чернігівської області, суд прийшов до висновку про наявність підстав для призначення підготовчого судового засідання по справі № 927/85/22 на 18.05.2022, про що повідомив сторін ухвалою від 03.05.2022.

У підготовче судове засідання 18.05.2022 прибув прокурор Кравченко А.А., представники позивача і відповідача в судове засідання не прибули, заяв і клопотань від них до суду не надходило.

Про час та місяце проведення підготовчого засідання позивача повідомлено належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на а.с.114. Направлена на поштову адресу відповідача ухвала суду повернулась без вручення відповідачу з довідкою: «адресат відсутній» (а.с.123-124).

У судовому засіданні 18.05.2022 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.06.2022 та зобов`язав представника прокуратури надати в наступне судове засідання довідку з ЄДРПОУ щодо місцезнаходження відповідача. Судом направлено на адресу відповідача копію ухвали-повідомлення від 18.05.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 23.06.2022.

23.06.2022 у судове засідання прибув прокурор Кравченко А.А. Позивач повноважного представника в судове засідання не направив, але звернувся з клопотанням, в якому підтримав позовні вимоги та просить задовольнити їх повністю; просить проводити судові засідання без участі його представника. Суд задовольнив клопотання позивача про проведення судового засідання без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання не прибув. Суд повідомив прокурора про те, що копії ухвалповідомлень від 03.05.2022 та від 18.05.2022, які направлялись на адресу відповідача, яка зазначена у позовній заяві, повернуті відділенням поштового зв`язку до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд задовольнив клопотання прокурора та залучив наданий Витяг з Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України стосовно відповідача ТОВ «Укртранссервіс-Груп» до матеріалів справи.

У судовому засіданні 23.06.2022 суд вийшов до нарадчої кімнати та 24.06.2022 проголосив вступну та резолютивну частину рішення.

З`ясовуючи належність повідомлення відповідача про розгляд справи та можливість вирішення даного господарського спору, суд виходить з такого.

Відповідно до ч.3,7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Судом встановлено, що копії ухвал Господарського суду Чернігівської області від 26.01.2022, 03.05.2022, 18.05.2022 направлені на адресу відповідача ТОВ «Укртранссервіс-Груп» зазначену у позовній заяві (вул. Швабська, 53, м. Ужгород, Закарпатська область, 88018), яка міститься в інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернуті до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою адресат відсутній за вказаною адресою.

Заяв про зміну місцезнаходження від відповідача не надходило.

Суд звертає увагу на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

Крім цього, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у Єдиному державному реєстрі судових рішень та Господарському суді Чернігівської області.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача про судові засідання у справі №927/85/22.

Відповідач своїм процесуальним правом надання відзиву не скористався, відзив на позовну заяву не надав.

Відповідач у справі не повідомляв суд про намір подати відзив на позовну заяву у більш тривалий строк згідно положень п. 4 розділу Х "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Після виходу з нарадчої кімнати 24.06.2022 відповідно до ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Щодо підстав звернення прокурора до суду.

Стаття 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу.

Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Згідно з ч. 4, 7 ст. 23 Закону України Про прокуратуру прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина четверта статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі 912/2385/18.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань організаційна-правова форма відділу освіти, молоді та спорту Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області - орган місцевого самоврядування (а.с. 84-85).

Згідно п.п. 1.1, 1.2, 1.8 Положення про відділ освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, затвердженого рішенням п`ятдесят п`ятої сесії міської ради VII скликання від 24.12.2019 № 1028 (далі - Положення), відділ освіти є структурним підрозділом, виконавчим органом Новгород - Сіверської міської ради. Відділ є юридичною особою, неприбутковою організацією, розпорядником бюджетних коштів першого рівня, має самостійні рахунки в органах Казначейства, печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власний бланк.

Відділ освіти у своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, актами Президента України і Кабінету Міністрів, наказами та іншими нормативно-правовими документами Міністерства освіти і науки України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Європейською хартією місцевого самоврядування, іншими міжнародними договорами та правовими актами, ратифікованими Верховною Радою України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про державну службу» та іншими законами України з питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування, декретами, постановами та розпорядженнями Кабінету Міністрів України, рішеннями міської ради і виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови, даним Положенням та іншими актами (п. 1.4. Положення).

Відділ освіти відповідно до визначних повноважень, вирішує наступні завдання: здійснює управління закладами освіти, фізичної культури та спорту, що знаходяться в межах відповідної території і належать до сфери управління Новгород - Сіверської міської ради, та координацію діяльності цих закладів, створення рівних та доступних умов для здобуття громадянами дошкільної, повної загальної середньої та позашкільної освіти, надання населенню якісних послуг в сфері фізичної культури і спорту, забезпечення соціального захисту, охорони життя та здоров`я, захисту прав учасників освітнього процесу у закладах освіти, організацію матеріально - технічного та фінансового забезпечення закладів освіти, фізичної культури та спорту (підпункти З.1.1., З.1.З., 3.1.9., 3.1.11 п. 3.1. Положення).

Відповідно до п.п. 6.1, 6.2 Положення відділ фінансується за рахунок коштів міського бюджету, які виділені на його утримання. Джерелами фінансування відділу є кошти міського бюджету, інші кошти, передані відділу згідно з чинним законодавством.

Так, відділ освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області є виконавчим органом місцевої ради, який у розумінні ст. 22 Бюджетного кодексу України є розпорядником бюджетних коштів, що уповноважений на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, та зобов`язаний ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та публічних закупівель.

Прокурор зазначає, що підставою для представництва у суді інтересів держави стало недотримання відділом освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області норм законодавства у сфері публічних закупівель у зв`язку з укладенням з порушенням вимог закону додаткових угод, що призвело до безпідставної зміни істотних умов договору після його укладення та збільшення ціни за одиницю товару, покладення на бюджетну установу економічно невигідних зобов`язань щодо необгрунтованого витрачання бюджетних коштів. Виконання зобов`язань за додатковими угодами до договору, укладеними з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель, призвело до нераціонального та неефективного використання бюджетних коштів, що не відповідає меті Закону України «Про публічні закупівлі» (далі-Закон) та принципам, за якими мають здійснюватися публічні закупівлі, закріпленими в ст. 3 даного Закону.

Наведене вказує про порушення економічних (майнових) інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель, внаслідок порушення вимог Закону з боку відповідача та бездіяльності уповноваженого (компетентного) органу - відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (як виконавчого органу місцевого самоврядування), до функцій якого належить захист інтересів у цій сфері та яким перераховано на підставі додаткових угод бюджетні кошти у надмірному розмірі.

Новгород-Сіверською окружною прокуратурою скеровувався запит від 25.11.2021 № 3073вих-21 з метою встановлення вжитих позивачем заходів щодо повернення відповідачем надміру сплачених коштів за Договором про закупівлю газу та додатковими угодами до нього.

Відділ освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради листом від 04.01.2022 № 01-20/05 повідомив Новгород-Сіверську окружну прокуратуру, що на адресу TOB «Укртранссервіс-Груп» направлявся лист № 01-03/723 від 27.08.2021 з вимогою здійснити перерахунок вартості природного газу та різницю коштів повернути на рахунок відділу освіти. Однак, кошти в добровільному порядку сплачені відповідачем не були, що свідчить про те, що вжиті уповноваженим органом заходи виявилися недієвими. Також у вказаному листі позивач повідомив Новгород-Сіверську окружну прокуратуру, що заходи з метою стягнення з TOB «Укртранссервіс-Груп» надміру сплачених коштів в судовому порядку ним не вживалися та вживатися в подальшому не будуть.

Нездійснення захисту вказаних інтересів уповноваженим органом Відділом освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради, свідчить про наявність порушень інтересів держави у розумінні ст. 23 Закону України Про прокуратуру.

Новгород-Сіверською окружною прокуратурою повідомлено 18.01.2022 № 146вих-22 в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України Про прокуратуру Відділ освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради про подачу до суду позову в інтересах держави в особі останнього до ТОВ «Укртранссервіс-Груп» про стягнення безпідставно отриманих коштів в сумі 359653,8 грн.

Представництво інтересів держави в суді є конституційною функцією органів прокуратури, а подача позову - єдиним можливим заходом реагування, направленим на реальне поновлення порушених прав та інтересів держави.

З огляду на невжиття самостійно уповноваженим органом у спірних правовідносинах, ефективних заходів щодо усунення виявлених порушень, вбачаються підстави для представництва прокурором інтересів держави в особі відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради та звернення до суду із вказаним позовом у даній справі.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні із цим позовом.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

Відділом освіти, молоді та спорту Новгород - Сіверської міської ради Чернігівської області 03.12.2018 на веб-порталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення за № UА-2018-12-03-000740-с про намір здійснити закупівлю ДК 021:2015:09120000-6: Газове паливо шляхом проведення відкритих торгів, а саме: 235000 м куб. природного газу за бюджетні кошти та розміщено тендерну документацію з вимогами до учасників, предмету закупівлі, проектом договору. Очікувана вартість закупівлі - 3 319 525, 40 грн. Строк поставки - до 31.12.2019.

Взяти участь у закупівлі висловили бажання Товариство з обмеженою відповідальність «Чернігівгаз Збут», яке надало остаточну пропозицію ціни товару - 2 937 500 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укр Газ Ресурс», яке надало остаточну пропозицію ціни товару - 2 474 550 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Газпромпостач», яке надало остаточну пропозицію ціни товару - 2 453 400 грн, Товариство з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-Груп», яке надало остаточну пропозицію ціни товару - 2 474 550 грн шляхом розміщення відповідних документів на вказаному вебпорталі.

За результатами розгляду поданих документів замовником прийнято рішення про визнання переможцем ТОВ «Укртранссервіс-Груп», відповідність пропозиції вказаного учасника вимогам тендерної документації та повідомлено про намір укласти договір про закупівлю, що оформлено протоколом засідання тендерного комітету від 22.12.2018.

04.01.2019 між відділом освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області (далі споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп» (далі постачальник) укладено договір про закупівлю № 19-186 (далі Договір) (а.с. 19-25).

Відповідно до п. 1.1 Договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу, що є бюджетною установою чи організацією та є кінцевим споживачем, ДК 021:2015 код 09120000-6: Газове паливо (Природний газ) (далі газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Обсяг постачання газу 235000 куб. м (п.1.2 Договору).

Пунктом 1.3 Договору сторони визначили планові обсяги постачання газу по місяцях.

Сторони погодили, що ціна за 1000 куб. м. природного газу з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами, податку на додану вартість становить 8937,00 грн за 1000 куб. м. в т.ч. ПДВ 20% 1489,50 грн. Загальна сума Договору складає 2 100 195,00 грн. (п. 3.2 Договору).

Ціна, зазначена в п. 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору відповідно до вимог законодавства у сфері публічних закупівель. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (п. 3.3 Договору).

Цей Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині постачання газу з 01.01.2019 до 31.12.2019, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 Договору). У подальшому між сторонами Договору укладено додаткові угоди щодо істотних умов Договору, зокрема щодо ціни, а саме:

- додатковою угодою № 2 від 22.01.2019 зменшено обсяг постачання газу з 235 000 куб. м до 213,6515768 куб. м, та збільшено ціну за 1000 куб.м газу з 8937 грн до 9830 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість). У якості обгрунтування коливання ціни на природний газ використано експертний висновок Черкаської торгово - промислової палати від 04.01.2019 №0-10 (а.с. 28, 65);

- додатковою угодою № 3 від 23.01.2019 зменшено обсяг постачання газу з 213,6515768 куб. м до 194,2826086 куб. м, та збільшено ціну за 1000 куб. м з 9830 грн. до 10810 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість). У якості обгрунтування коливання ціни на природний газ використано лист Асоціації «Газові трейдери України» від 08.01.2019 (а.с. 29,67);

- додатковою угодою № 4 від 25.01.2019 зменшено обсяг постачання газу з 194,2826086 куб. м до 176,6354079 куб. м, та збільшено ціну за 1000 куб.м з 10810 грн до 11890 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість). У якості обгрунтування коливання ціни на природний газ використано експертний висновок Житомирської торгово - промислової палати від 11.01.2019 № В-22 (а.с. 30, 66);

- додатковою угодою № 5 від 29.03.2019 зменшено ціну за 1000 куб. м з 11890 грн до 10 980 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість), обсяг постачання 176,6354079 куб. м (а.с. 31);

- додатковою угодою № 6 від 26.04.2019 зменшено ціну за 1000 куб. м з 10980 грн до 9890,00 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість), обсяг постачання 176,6354079 куб. м, сума договору 1946280,11 грн (а.с. 32);

- додатковою угодою № 7 від 21.08.2019 зменшено ціну за 1000 куб. м з 9890,00 грн до 9763,76 грн (з урахуванням тарифів на транспортування магістральними мережами та податку на додану вартість), обсяг постачання 176,6354079 куб. м, сума договору 1940302,77 грн (а.с. 33).

До позовної заяви додані копії:

-Акту від 08.02.2019 прийому - передачі природного газу на суму 510758,57 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 298 від 14.02.2019 на суму 49819,08 грн, на суму 89472,22 грн, № 296 від 14.02.2019 на суму 358554,73 грн, № 297 від 14.02.2019 на суму 12912,54 грн (а.с. 37-39);

-Акту від 11.03.2019 прийому - передачі природного газу на суму 457099,01 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 485 від 12.03.2019 на суму 61518,84 грн, № 482 від 11.03.2019 на суму 7618,39 грн, № 484 від 12.03.2019 на суму 285276,68 грн, № 483 від 18.03.2019 на суму 95298,32 грн, № 481 від 18.03.2019 на суму 7386,78 грн (а.с. 40-43);

-Акту від 09.04.2019 прийому - передачі природного газу на суму 368225,28 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 797 від 09.04.2019 на суму 78968,16 грн, № 798 від 09.04.2019 на суму 239331,06 грн, № 800 від 11.04.2019 на суму 1424,23 грн, від 11.04.2019 на суму 39648,78 грн, № 799 від 09.04.2019 на суму 7952,74 грн, № 800 від 11.04.2019 на суму 900,31 грн (а.с. 44-47);

-Акту від 13.05.2019 прийому - передачі природного газу на суму 141911,66 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 197 від 16.05.2019 на суму 28196,41 грн, № 198 від 16.05.2019 на суму 94484,69 грн, № 199 від 13.05.2019 на суму 10299,88 грн, № 200 від 13.05.2019 на суму 257,14 грн, № 201 від 16.05.2019 на суму 8673,54 грн (а.с. 48-51);

-Акту від 12.11.2019 прийому - передачі природного газу на суму 91707,32 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 243 від 12.11.2019 на суму 623,27 грн, № 247 від 12.11.2019 на суму 976,77 грн, № 242 від 13.11.2019 на суму 60786,12 грн, № 244 від 13.11.2019 на суму 23577,92 грн, № 246 від 13.11.2019 на суму 5743,24 грн (а.с. 52-55);

-Акту від 11.12.2019 прийому - передачі природного газу на суму 258384,73 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу вказаної суми, а саме: № 467 від 13.12.2019 на суму 180344,14 грн, № 468 від 13.12.2019 на суму 82,50 грн, № 464 від 13.12.2019 на суму 55554,26 грн, № 470 від 13.12.2019 на суму 20148,11 грн, № 466 від 17.12.2019 на суму 2255,72 грн (а.с. 56-59);

- Акту від 31.12.2019 прийому - передачі природного газу на суму 87906,19 грн та платіжні доручення про сплату позивачем відповідачу 109186,41 грн, а саме: № 600 від 21.12.2019 на суму 36810,41 грн, № 601 від 21.12.2019 на суму 65424,97 грн, № 597 від 21.12.2019 на суму 3635,72 грн, № 598 від 21.12.2019 на суму 1257,14 грн, № 775 від 26.12.2019 на суму 126,29 грн, № 774 від 26.12.2019 на суму 1931,85 грн, від 17.01.2020 на суму 0,03 грн. (а.с. 60-64);

- висновку Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області про результати моніторингу процедури закупівлі UА-2018-12-03-000740-С про те, що додаткові угоди від 22.01.2019 №2, від 23.01.2019 №3, від 25.01.2019 №4, від 29.03.2019 №5, від 26.04.2019 №6, від 21.08.2019 №7 укладені з порушенням вимог ч.4 ст.36 Закону України «Про публічні закупівлі», а тому є нікчемними (а.с. 70-72).

На думку Новгород-Сіверської окружної прокуратури внаслідок укладення зазначених вище незаконних додаткових угод №№ 2-7 до Договору позивачем було надміру сплачено кошти у сумі 359653,8 грн, що підлягають поверненню до бюджету в зв`язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Оцінка аргументів та нормативно-правове обґрунтування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Статтею 632 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

За приписами ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст.670 Цивільного кодексу України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначено Законом України «Про публічні закупівлі».

Цей Закон передбачає, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»). Згідно з пунктами 5, 9, 18, 32 ст. 1 Закону України «Про публічні закупівлі»: договір про закупівлю - договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає надання послуг, виконання робіт або набуття права власності на товари; замовники - органи державної влади, органи місцевого самоврядування та органи соціального страхування, створені відповідно до закону, а також юридичні особи (підприємства, установи, організації) та їх об`єднання, які забезпечують потреби держави або територіальної громади, якщо така діяльність не здійснюється на промисловій чи комерційній основі. При цьому предмет закупівлі - це товари, роботи чи послуги, що закуповуються замовником у межах єдиної процедури закупівлі, щодо яких учасникам дозволяється подавати тендерні пропозиції або пропозиції на переговорах (у разі застосування переговорної процедури закупівлі).

За приписами ч. 4 ст. 36 вказаного Закону України «Про публічні закупівлі» ( у чинній на час спірних правовідносин редакції) умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку, за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі (п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі»).

Отже, Закон України «Про публічні закупівлі» встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі», зокрема, за п. 2 ч. 4 наведеної норми - у випадку коливання цін на ринку товару, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

За висновками Верховного Суду в постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19, метою регулювання, передбаченого статтею 41 Закону України Про публічні закупівлі, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10%, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника.

Стаття 652 Цивільного кодексу України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України Про публічні закупівлі нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Верховний Суд вважає, що обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Тендер проводиться не лише для того, щоб закупівля була проведена на максимально вигідних для держави умовах, але й для того, щоб забезпечити однакову можливість всім суб`єктам господарювання продавати свої товари, роботи чи послуги державі.

Відповідно до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/34307-06 «Щодо зміни істотних умов договору про закупівлю» роз`яснено, що згідно з пунктом 2 частини четвертої статті 36 Закону України «Про публічні закупівлі» істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім випадку зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі. При цьому, норма пункту 2 частини четвертої статті 36 Закону поширюється на договори про закупівлю, у разі якщо предметом закупівлі є товар. Разом з тим, виходячи зі змісту частини першої статті 653 Цивільного кодексу України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов. Таким чином, у залежності від коливання ціни товару на ринку сторони протягом дії договору про закупівлю можуть вносити зміни декілька разів в частині ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 відсотків кожного разу з урахуванням попередніх змін, внесених до нього, сукупність яких може перевищувати 10 відсотків від ціни за одиницю товару, визначеної сторонами на момент укладання договору про закупівлю та за умови, що зазначена зміна не призведе до збільшення суми, визначеної у договорі, і виконати свої зобов`язання відповідно до такого договору з урахуванням зазначених змін. Ураховуючи викладене, при кожному внесенні змін до договору про закупівлю у вищезазначеному випадку шляхом укладання додаткової угоди до договору, сторони договору зобов`язані належним чином виконувати умови такого договору з урахуванням змінених його умов кожного разу. Водночас внесення таких змін до договору про закупівлю повинно бути обґрунтованим та документально підтвердженим.

Статтею 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону договір про закупівлю є нікчемним у разі його укладання з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 Закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України.

Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою КМУ від 03.02.2016 № 43 (надалі - Положення).

Статтею 2 цього Закону визначено, що головними завданнями органу державного фінансового контролю є: здійснення державного фінансового контролю за використанням і збереженням державних фінансових ресурсів, необоротних та інших активів, правильністю визначення потреби в бюджетних коштах та взяттям зобов`язань, ефективним використанням коштів і майна, станом і достовірністю бухгалтерського обліку і фінансової звітності у міністерствах та інших органах виконавчої влади, державних фондах, фондах загальнообов`язкового державного соціального страхування, бюджетних установах і суб`єктах господарювання державного сектору економіки, а також на підприємствах, в установах та організаціях, які отримують (отримували у періоді, який перевіряється) кошти з бюджетів усіх рівнів, державних фондів (далі - підконтрольні установи), за дотриманням бюджетного законодавства, дотриманням законодавства про закупівлі, діяльністю суб`єктів господарської діяльності незалежно від форми власності, які не віднесені законодавством до підконтрольних установ, за судовим рішенням, ухваленим у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення аудиту, інспектування, перевірки закупівель та моніторингу закупівлі.

Статтею 5 даного Закону визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно зі ст. 2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Так, п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні», п.п. 3, 4, 9 ч. 4 Положення, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки державних закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб.

Згідно пунктів 1, 3, 13 Положення, Північний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом. Офіс є юридичною особою публічного права. Основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території, зокрема, Чернігівської області.

У складі Офісу утворюються як структурні підрозділи управління, зокрема, Чернігівської області, яке здійснює свої повноваження на території адміністративно-територіальної одиниці за їх місцезнаходженням. Офіс здійснює свої повноваження як безпосередньо, так і через управління.

Враховуючи викладене, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, зокрема, при здійсненні державних закупівель. Саме до повноважень Держаудитслужби та її підрозділів належить вжиття заходів контролю щодо додержання вимог законодавства при проведенні замовниками публічних закупівель.

Відповідно до ст. 8 Закону моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи за наявності однієї з підстав передбачених ч. 2 ст. 8 Закону.

Реалізація результатів таких заходів, спрямована на усунення виявлених порушень чи відшкодування заподіяної шкоди (у конкретно визначених випадках), здійснюється відповідно до законів та порядків залежно від виду заходу державного фінансового контролю, що проводився.

Висновком про результати моніторингу процедури закупівлі UА-2018-12-03-000740-С Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області встановлено, що додаткові угоди №№ 2-7 до Договору № 19-186 про закупівлю від 04.01.2019, укладені між сторонами, з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 Закону, а тому відповідно до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 37 Закону є нікчемними в силу закону.

Висновок про результати моніторингу у суді не оскаржувався, порушення не усувалися.

Дослідивши надані прокуратурою докази, судом встановлено, що плата позивачем за газ у відповідності до умов Договору та розмір фактично сплачених коштів за постачання газу з урахуванням вартості, встановленої додатковими угодами №№ 2-7 до Договору, становить:

- за Актом прийому - передачі природного газу від 08.02.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 510 758,57 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 4 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 383906,71 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 11.03.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 457099,01 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 4 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 343574,03 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 09.04.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 368225,28 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 5 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 299711,23 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 13.05.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 141911,66 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 6 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 128237,01 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 12.11.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 91707,32 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 7 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 83941,84 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 11.12.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 258384,73 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 7 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 236505,56 грн;

- за Актом прийому - передачі природного газу від 31.12.2019 позивачем сплачено кошти у сумі 109186,41 грн (вартість газу визначено з урахуванням ціни за 1000 куб. м газу, вказаної у додатковій угоді № 7 до Договору), а підлягало сплаті за Договором 80462,58 грн.

Враховуючи викладене, позивач переплатив відповідачу за Договором 380934,02 грн (1937272,98 1556338,96), що на 23% більше від суми, передбаченої договором.

Верховний Суд у постанові від 18.06.2021 у справі №927/491/19 вказав, що відповідно до принципу прозорості торгів та стандартів добросовісної ділової практики сторони в договорі мали б закласти певну формулу та порядок перерахунку ціни (так зване "цінове застереження"). Це призвело б до прозорості закупівель адже замовник би розумів, що ціна може бути перерахована. Обидві сторони не могли не розуміти особливості функціонування ринку газу (тобто постійне коливання цін на газ, їх сезонне зростання-падіння були прогнозованими). Тому сторони не були позбавлені можливості визначити в договорі порядок зміни ціни, зокрема, які коливання ціни надають право на перерахунок ціни (порогові показники), формулу розрахунку нової ціни, визначити документи, що мають підтверджувати коливання цін на ринку. Чинне законодавство про публічні закупівлі не визначає, які органи, установи чи організації мають право надавати інформацію щодо коливання цін на ринку і які документи можуть підтверджувати таке коливання. Такі органи і такі документи можуть визначатися замовником при формуванні тендерної документації, а сторонами при укладенні договору (відповідно до тендерної документації).

Сторонами наведені чинники при укладенні Договору не враховано.

За висновком суду відповідачем при зверненні до замовника з пропозиціями підвищити ціну не обґрунтовано, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні запропонованій замовнику на тендері, не навів причини, через які виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним. Крім того, постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції).

Додані до позовної заяви експертні висновки №-10 від 04.01.2019 Черкаської торгово-промислової палати, №В-22 від 11.01.2019 Житомирської торгово-промислової палати, за своїм змістом є документами довідково-інформаційного характеру, що демонструють діапазон цін на природний газ в січні 2019 в залежності від умов та обсягу постачання, що склались для різних постачальників на внутрішньому ринку. При цьому, жоден з перерахованих документів не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на природний газ у порівняні з моментом укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару. Лист від січня 2019 Асоціації «Газові трейдери України» містить інформацію про коливання цін на найбільших газових хабах ЄС протягом грудня 2018 і станом на дату укладення Договору (4 січня 2019) вказана інформація повинна бути відома відповідачу.

Постачальник природного газу мав можливість звернутись до компетентної організації з метою проведення дослідження, аналізу ринку природного газу протягом дії договору та отримати за результатами такого дослідження висновок з реальним відсотком коливання ціни протягом спірного періоду, однак, таким правом та можливістю не скористався.

Наведені дії сторін Договору розцінені судом як недобросовісні.

Верховним Судом у постанові від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18 наголошено, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 3 Закону України Про публічні закупівлі.

Враховуючи зазначене, додаткові угоди від 22.01.2019 № 2, від 23.01.2019 № 3, від 25.01.2019 № 4, від 29.03.2019 № 5, від 26.04.019 № 6, від 21.08.2019 № 7, укладені з порушенням вимог ч. 4 ст. 36 Закону, а тому, відповідно до вимог абзацу другого частини першої статті 37 Закону є нікчемним в силу закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ст. 14 ГПК України).

Укладення вказаних вище додаткових угод призвело до переплати коштів за Договором в сумі 359653,8 грн (на 23 % більше суми, яку повинен би був сплатити позивач за Договором в разі неукладення додаткових угод №№ 2-7).

Відповідно до Договору відповідач повинен був поставити позивачу 235000 куб м. природного газу за ціною 8937 за 1000 куб м. Внаслідок підвищення ціни зменшився обсяг газу, який повинен був поставити відповідач з 235000 куб м до 176635,4079 куб м, тобто на 33%. Фактично за актами приймання-передачі відповідач поставив позивачу лише 174,14557 тис куб м. Відповідно, отримана відповідачем оплата у сумі 359653,80 грн за товар, який не був поставлений підлягає стягненню з відповідача на підставі ч.1 ст.670 ЦК України.

За таких обставин, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що вимоги прокурора по стягненню з відповідача на користь позивача переплачених останнім 359653,8 грн за Договором є правомірними, підтверджуються матеріалами справи і підлягають задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп», вул. Швабська, 53, м. Ужгород Закарпатської області, 88018, , на користь Відділу освіти, молоді та спорту Новгород-Сіверської міської ради Чернігівської області, вул. Губернська, 2, м. Новгород-Сіверський Чернігівської області, 16000, , кошти у розмірі 359 653,80 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укртранссервіс-груп», вул. Швабська, 53, м. Ужгород Закарпатської області, 88018, , на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; отримувач Чернігівська обласна прокуратура; ; банк отримувача Державна казначейська служба України м. Київ; рахунок отримувача UA0006008) 5 394,81 грн. витрат зі сплати судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 04.07.2022.

Суддя Ю.В. Федоренко