ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
21.06.2022 Справа № 914/154/22
Господарський суд Львівської області у складі судді Запотічняк О.Д.
за участю секретаря судового засідання Волошин Р.Р.
розглянувши матеріали заяви про стягнення судових витрат у справі
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро», м. Городок, Львівська обл.,
до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат», м. Львів
про стягнення 349 377,84 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Берестецький Т.Б.;
від відповідача: не з`явився;
В провадженні Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/154/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» до Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» про стягнення 349 377,84 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.06.2022 позовні вимоги ТОВ «Темро» задоволено частково.

08.06.2022 на адресу суду надійшла заява (Вх. №1691/22) представника Позивача про ухвалення додаткового рішення у зв`язку з відшкодуванням витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн

Ухвалою від 09.06.2022 суд призначив розгляд заяви про стягнення витрат на правову допомогу на 21.06.2022 о 10:30 год.

В судове засідання 21.06.2022 з`явився представник позивача, надав пояснення по суті заяви про стягнення витрат на правову допомогу, просив таку задоволити в повному обсязі. Представник відповідача не з`явився, причин не явки не вказав.

В підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, позивачем надано суду : копію договору про надання правової допомоги №10/01/22. надання правової допомоги від 10.01.2022 р.; копія детального опису робіт наданих по справі №914/154/22; копія акту надання послуг від 08.06.2022 р.; копія ордера серія ВС №1119710 та копія свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю.

Положеннями ст. 221 ГПК України визначено, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до абз.2 ч.8 ст.129 ГПК України, докази у підтвердження розміру судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, подаються стороною до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заява позивача про розподіл судових витрат та долучення доказів про надання правової допомоги, надійшла до суду та зареєстрована 08.06.2022

Отже, докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, подані позивачем в межах строків визначених ч.8 ст.129 ГПК України, а їх поданню передувала відповідна заява позивача подана до закінчення судових дебатів.

Крім того, Представником ТОВ «Темро» у позовній заяві було зазначено, про подальшу компенсацію витрат на правничу правову допомогу в сумі 30 000,00 грн. Також зазначено, що повний та точний розрахунок понесених судових витрату зв`язку з вирішенням даного спору буде надано суду по факту їх понесення.

Відповідно до ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси позивача ТОВ «Темро» представляв адвокат Берестецький Т.Б., який діяв на підставі договору про надання правової допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВС №1119710.

Повноваження Берестецький Т.Б., як адвоката, підтверджуються свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 000952 від 10.04.2018.

Як свідчать матеріали справи, з метою отримання правової допомоги, у тому числі і представництва інтересів у суді, ТОВ «Темро» звернулось до адвоката Берестецького Т. Б. про що було укладено відповідний Договір про надання правової допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022 року.

Пунктом 1.3 Договору про надання правової допомоги визначено види правової допомоги, яку адвокат надає ТОВ «Темро».

Відповідно до умов пункту 1.4 договору клієнт здійснює оплату правової допомоги Адвоката відповідно до умов цього Договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до пункту 4.1 Договору, вартість послуг Адвоката (гонорар) в справі в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р зазначаєтсья в акті прийняття-передачі наданих послуг.

Пунктом 4.2 Договору, предбачено, що клієнт сплачує гонорар протягом п`яти днів з моменту підписання акту приймання - передачі наданих послуг.

Як свідчать матеріали справи, виконавцем клієнту були надані юридичні послуги, що підтверджується відповідною копією акту прийняття-передачі наданих послуг від 08.06.2022 суму 25 000,00 грн. Зокрема згідно вказаного акту адвокат надав, а Клієнт (позивач) прийняв наступну правову допомогу (послуги правового характеру):

- Усну консультацію Клієнту щодо подання позовної заяви в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р (1,5 год);

- Аналіз документів для подання позовної заяви в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору

поставки №210118 від 18 січня 2021 р. (4,00 год);

- Підготовка розрахунків для подання позовної заяви в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р., 3% річних, інфляційних втрат, пені (6,00 год);

- Складання та подання до суду позовної заяви в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р. (5,00 год);

- Складання та подання до суду заяви про закриття провадження в частині стягнення основного боргу в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р (2,00 год);

- Представництво інтересів ТзОВ Темро у 6 судових засіданнях Господарського суду Львівської області в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р;

- Складання та подання до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р. (2,00 год);

- Складання та подання до суду додаткових письмових пояснень в спорі з ПрАТ «Львівський холодокомбінат» про стягнення на користь ТзОВ Темро сум заборгованості, які виникли на підставі договору поставки №210118 від 18 січня 2021 р.

Вартість наданих послуг склала 25 000,00 грн. Вказаний акт не оплачений клієнтом.

В ході розгляду справи судом було проведено шість судових засідань 22.02.2022, 09.03.2022, 26.04.2022, 03.05.2022, 17.05.2022 та 07.06.2022, адвокат Берестецький Т.Б. брав в них участь, як представник позивача.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis рішення ЄСПЛ у справі «East/West» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West., заява №19336/04, § 268).

Відповідно до п. 6.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" вирішуючи питання про розподіл судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Суд звертає увагу на те, що критерії співмірності визначені у частині четвертій статті 126 ГПК України суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

22.04.2022 Відповідачем подано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу (Вх. 8361/22), заперечує щодо стягнення витрат на правову допомогу заявлених Позивачем, враховуючи їх неспівмірність зі складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства, беручи до уваги складність даної справи, ціну позову, характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, значення справи для сторін та заперечення відповідача, суд дійшов висновку, що розмір гонорару заявленого позивачем, не відповідає критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України, з огляду на наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08. 2019 у справі №915/237/18.

Тобто, суд оцінює розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Верховний Суд у постанові від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 звернув увагу на необхідність оцінки дій адвоката (щодо вивчення апеляційної скарги, підготовки до судового засідання, відзиву на апеляційну скаргу, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції тощо) за критерієм обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України з огляду на вимоги, які ставляться до адвоката, а саме наявності у такої особи повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи.

У даному випадку суд, з урахуванням наведеного вище, приймає до уваги ті обставини, що справа № 914/154/22 не має публічного інтересу, розглядалася за правилами загального позовного провадження, однак по своїй суті не є складною, підставою позову є договір поставки.

Суд оцінює наданий акт про надання правової допомоги від 08.06.2022, з якого вбачається, що на аналіз документів для подання позовної заяви витрачено 4 год, однак на переконання суду справа не є складною, а досвід адвоката дозволяє зробити висновок, що кількість годин необхідних на аналіз документів є завищений.

Щодо підготовки розрахунків 3% річних, інфляційних втрат та пені адвокатом витрачено 6 год, однак як встановлено судом, в розрахунках Позивача наявні арифметичні помилки, внаслідок чого, позовні вимоги задоволено частково. Відтак, даний час витрачений адвокатом не є співмірним з поданими розрахунками та є надмірно завищеним.

Низка послуг, вказаних у акті, такі як подання до господарського суду позовної заяви, заяви про закриття провадження в частині стягнення основного боргу, клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та подання додаткових письмових пояснень, на що затрачено 4 години, не є юридичними послугами, не потребують спеціальних професійних навичок, відповідно не підлягають відшкодуванню.

Розподіляючи витрати за послуги адвоката суд вказує, що наявні в матеріалах справи Договір про надання правової допомоги № 10/01/22 від 10.01.2022р., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 000952 від 10.04.2018 р., Акту про надану правову допомогу та детальний опис робіт які зазначалися вище - не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у такому розмірі за рахунок іншої сторони, адже розмір таких витрат має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Адвокат та Клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитися із запропонованими тарифами (вартістю послуг) зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору - клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить Клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу - не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати усю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування суд має виходити з критерію розумності їх розміру, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

На переконання суду, розумним розміром витрат на послуги адвоката, який слід покласти до відшкодування за рахунок відповідача в цьому випадку є сума 12 500,00 грн. Адже, як зазначалося вище, усі наведені суми у актах та час затрачений на виготовлення документів адвокатом є завищеними, такими які не відповідають складності справи.

Таким чином, інші заявлені витрати на послуги адвоката є надмірно високими та становитимуть значний тягар для учасника справи, що суперечить принципу розподілу витрат.

За наведеного у сукупності, суд констатує, що витрати на правничу допомогу, які просить позивач відшкодувати за рахунок відповідача, не є співмірними, та не відповідають категорії та складності справи.

Заявлена позивачем вимога, відповідно до ст. 129 ГПК України про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню частково, в розмірі 12 500,00 грн. У задоволенні решти вимог заяви - належить відмовити.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до п. 1 ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Заяву про стягнення витрат на правову допомогу задолити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Львівський холодокомбінат» (79025, м. Львів, вул. Повітряна, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Темро» (81500, Львівська обл., Городоцький р-н, м. Городок, вул. Паркова, 3, оф. 4 ) 12 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 22.06.2022.

Суддя Запотічняк О.Д.