ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022 Справа № 914/391/22

За позовом: Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м. Львів

до відповідача: Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм», м. Львів

про стягнення 136 979,25 грн та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Беднар А. М.

Представники:

Від позивача: Карасюк М. В.

Від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Позовну заяву подано Управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» про стягнення 136 979,25 грн та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Ухвалою суду від 21.02.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.03.2022.

10.03.2022 судове засідання відкладено на 12.04.2022, про що сторін повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

Ухвалою суду від 12.04.2022 продовжено підготовче провадження на 30 днів з 25.04.2022 та відкладено підготовче засідання на 10.05.2022.

10.05.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 24.05.2022.

24.05.2022 судове засідання відкладено на 21.06.2022, про що відповідача повідомлено в порядку ст.121 ГПК України.

В судове засідання 21.06.2022 представник позивача з`явився. Позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві та усних поясненнях, наданих в судових засіданнях.

Відповідач явки повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Суд зазначає, що ухвали суду надсилались на адресу, що зазначена у позовній заяві та відповідає відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме місцезнаходженням юридичної особи Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм», є: 79054, м. Львів, вул. С. Петлюри, 4, кв.214.

Крім цього, на офіційному сайті Господарського суду Львівської області неодноразово розміщувались оголошення про розгляд справи № 914/391/22 для належного повідомлення Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» про дату та час судового засідання.

Згідно з ч. 3, 7 ст. 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Заяв про зміну Приватним виробничо-комерційним підприємством «Львів-Струм» місцезнаходження не поступало.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності прокладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку із її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (Аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

За змістом ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», кожен має право на доступ до судових рішень у порядку визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі (Постанова Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18).

Згідно з ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи та фізичних осіб-підприємців з Єдиного державного реєстру. В єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу як місцезнаходження юридичної особи (ч. 2. ст. 9). Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (ч.1 ст. 10). В силу ст. 11 цього Закону, відомості що містяться в Єдиному державному реєстрі, надаються у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів (в мережі «Інтернет»).

Відтак, у разі, коли місцезнаходження юридичної особи (фізичної особи-підприємця) - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу. В матеріалах справи відсутні повідомлення та докази зміни місцезнаходження відповідача станом на дату прийняття рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-0923 від 22.05.2002 щодо повної та вчасної сплати орендної плати, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість зі сплати орендної плати та неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням у сумі 136 979,25 грн, а також зобов`язати повернути об`єкт оренди, шляхом виселення з нежитлових приміщень.

Позиція відповідача.

Відповідач проти задоволення позову не заперечив, відзив на позов у встановлені процесуальним законом строки не подав.

Згідно з ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд звертає увагу на те, що чинний Господарський процесуальний кодекс України, спрямований на забезпечення своєчасності розгляду справ та правової визначеності, унеможливлення зловживання процесуальними правами та підвищення ефективності судочинства в цілому, з огляду на що встановлено точний порядок та присічні строки вчинення процесуальних дій, чіткі стадії судового процесу, розумні обмеження, в тому числі щодо подання доказів. Саме тому всі процесуальні дії суду та учасників процесу повинні вчинятися своєчасно з тим, щоб під час підготовки справи до розгляду не залишилося невирішених питань, які можуть затримати розгляд справи по суті.

Враховуючи наведене, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Обставини справи.

22.05.2002 між Управлінням ресурсів Львівської міської ради (правонаступником якого є Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради) (позивач, за договором орендодавець) та Приватним виробничо-комерційним підприємством «Львів- Струм» (відповідач, за договором орендар) укладено договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-0923, на підставі якого відповідачу надано в строкове платне користування нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Джерельна, 10, загальною площею 49,3 кв. м. Вартість об`єкта оренди визначена станом на 01 лютого 2002 становить 15 500, 00 грн, відповідно до звіту про експертну оцінку затвердженого наказом від 26.03.2002 №202-2.

Згідно з п. 2 договору, цільове призначення об`єкта оренди для юнацько-спортивного клубу.

Термін договору оренди визначений з 22.05.2002 до 22.05.2005 включно (п.4.1 договору). У разі відсутності заяви однієї з сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом 1 місяця після закінчення терміну дії договору, він вважається продовжений на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором (п.4.3).

У зв`язку з відсутністю заперечення щодо продовження договору оренди з обох сторін, договір пролонговувався на той самий термін і на тих самих умовах, востаннє до 22.05.2020 (відповідно до ч.2 ст.17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна та п.4.3 Договору оренди №111-0923 від 22.05.2002).

Розділом 5 договору врегульовані питання розміру орендної плати та порядку розрахунків.

Зокрема, згідно з п. 5.1. договору, розмір орендної плати визначається відповідно до чинної на момент укладення даного договору Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою міської ради (або за результатами конкурсу) і складає (15 500*0,05:12*1,15*0,986*0,993*1,014) = 73,74 грн без ПДВ за перший місяць оренди (або на момент переукладення договору). Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством. Врахувати індекс інфляції за травень 2002р.

Пунктом 5.2 договору визначено, що розмір орендної плати коригується щомісячно на відповідний індекс інфляції. В інших випадках розмір орендної плати переглядається тільки за згодою сторін або за рішенням суду, господарського суду.

Рішенням Господарського суду Львівської області у справі № 914/1798/19 від 09.01.2020 за позовом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради до Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» про внесення змін в договір оренди нерухомого майна від 22.05.2002 № Ш-0923, позовні вимоги задоволено повністю та внесено зміни в договір оренди нерухомого майна від 22.05.2002 № Ш-0923, а саме:

- абзац 4 розділу 1 договору викладено в такій редакції: «Вартість об`єкта оренди визначена станом на 30.04.2019 та становить 430600 (чотириста тридцять тисяч шістсот) гривень без ПДВ, відповідно до висновку про вартість майна затвердженого наказом від 19.08.2019 № 3040/е.»;

- пункт 5.1 договору викладено в такій редакції: «Розмір орендної плати за об`єкт оренди визначається відповідно до Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова, затвердженої ухвалою Львівської міської ради № 897 від 07.06.2007 (зі змінами та доповненнями) і складає 4 336,14 грн. без ПДВ за травень 2019 року. Розмір орендної плати підлягає індексації за відповідний період (місяць, квартал, рік). Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється в порядку, визначеному чинним законодавством». Дане рішення набрало законної сили 04.02.2020.

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом посилаючись в обґрунтуванні позовних вимог на п. 5.7. договору оренди № Ш-0923 від 22.05.2002, ухвалу Львівської міської ради від 27.06.2013 № 2472 про внесення змін до ухвали Львівської міської ради № 897 «Про врегулювання питань оренди майна територіальної громади м. Львова» від 07.06.2007, нову редакцію Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Львова (додаток 2 до ухвали № 2472) та висновок про вартість майна, затверджений наказом Управління комунальної власності Департаменту економічного розвитку ЛМР від 19.08.2019р. № 3040/е.

У справі № 914/1798/19 судом встановлено, що позивачем правомірно розраховано розмір місячної орендної плати за травень 2019 на суму 4 336, 14 грн без ПДВ (сума з ПДВ=5 230,37 грн).

Звертаючись до Господарського суду Львівської області у справі № 914/391/22 з позовом про стягнення з Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» заборгованості зі сплати орендної плати, позивачем зазначено, що відповідачем орендна плата за договором оренди № Ш-0923 від 22.05.2002 вносилася несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість в розмірі в сумі 136 979,25 грн, що підтверджується довідкою про заборгованість з орендної плати № 4-2302-3687 від 03.02.2022 станом на 31.01.2022.

Як з`ясовано судом, 28.04.2020 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 6464 «Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину», п.п.1.1 якої встановлено, що на період з 17.03.2020 і до завершення карантину, передбаченого відповідними постановами Кабінету Міністрів України, рішеннями Львівської міської ради та її виконавчих органів, на території м. Львова, не нараховується та не сплачується орендна плата за користування нежитловими приміщеннями, цілісними майновими комплексами, які належать до власності територіальної громади м. Львова.

Зважаючи на вищевказане, нарахування позивачем орендної плати за березень 2020 становило 2 701, 43 грн (за період 01.03.2020-16.03.2020) і відбувалося в наступній послідовності:

- 5 192,49 грн (нарахування за лютий) / 31(к-ть календарних днів у березні) *16(к-ть днів, за які нараховувалася неустойка в березні 2020)* 1.008(індекс інфляції за березень 2020) = 2 701,43 грн.

В подальшому, ухвалою Львівської міської ради № 121 від 25.02.2021 внесено зміни до ухвали № 6464 "Про заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину" від 28.04.2020, в п.2.1. якої зазначено, що дія цієї ухвали поширюється з 17.03.2020 до 28.02.2021 включно. Тобто, нарахування за період з 17.03.2020 по 28.02.2021 було призупинено та, в подальшому, відновлено з 01.03.2021.

17.06.2021 Львівською міською радою прийнято ухвалу № 977 «Про додаткові заходи підтримки суб`єктів підприємницької діяльності на період дії карантину», п.1 якої встановлено, що на період з 19.03.2021 до 26.04.2021, передбачений відповідними постановами Кабінету Міністрів України, рішеннями Львівської міської ради та її виконавчих органів, із врахуванням протоколів міської комісії техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій №№ 8-22, на території Львівської міської територіальної громади не нараховувати та не сплачувати орендну плату за користування нежитловими приміщеннями, цілісними майновими комплексами, які належать до власності Львівської міської територіальної громади, а саме для розміщення закладів освіти всіх форм власності, у тому числі дошкільної; які мають ліцензію на провадження освітньої діяльності; фізкультурно-спортивних закладів, діяльність яких спрямована на організацію та проведення занять різними видами спорту, тощо.

З урахуванням того, що цільове призначення нежитлового приміщення за договором оренди № Ш-0923 від 22.05.2002, згідно з п.2 договору для юнацько-спортивного клубу, нарахування орендної плати за період з 19.03.2021 -26.04.2021 було призупинено.

Розділом 9 договору передбачено, що при припиненні або розірванні договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцю протягом 15 днів звільнений об`єкт оренди по акту приймання - передачі нежитлових приміщень.

Таким чином, враховуючи порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору оренди нерухомого майна, з метою захисту своїх прав, позивач звернувся до господарського суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості та зобов`язання повернути об`єкт оренди шляхом виселення.

Оцінка суду.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ст.174 ГК України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В даному випадку, між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) №Ш-0923 від 22.05.2002.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів (ст. 179 ГК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ст. 627 ЦК України).

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди) (ст. 759 ЦК України).

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Положеннями п.31 ст.26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради вправі приймати рішення про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

Згідно з ст. 327 ЦК України, у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Частиною 1 ст. 795 ЦК України визначено, що передання наймачеві будівлі оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч.1 ст. 283 ГК України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 ГК України).

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов договору орендодавець передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування нерухоме майно що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Джерельна, 10, загальною площею 49,3 кв. м та знаходиться на балансі ДКП ЖЕК-403.

Стаття 10 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» визначає орендну плату та її індексацію істотною умовою договору оренди.

Згідно з ч.1, 5 ст.762 ЦК України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством (ч.1 ст. 286 ГК України).

У відповідності до ч. 4 ст. 17 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і в повному обсязі, незалежно від наслідків господарської діяльності.

Згідно з ст.ст. 525, 615 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Розділом 5 договору оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-0923 від 22.05.2002, зі змінами, внесеними згідно рішення Господарського суду Львівської області у справі № 914/1798/19 від 09.01.2020 встановлені орендна плата та порядок розрахунків.

Згідно з п.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що обов`язок сплати орендних платежів у орендаря наставав щомісяця 10 числа місяця, наступного за звітним.

Як вбачається з довідки, доданої позивачем до позовної заяви, заборгованість відповідача з орендної плати становить 34 931,08 грн (за період дії договору). При цьому, з квітня 2020 по лютий 2021 (включно) орендна плата на період карантину не нараховувалась. В даній довідці враховані проведені відповідачем оплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками за договором оренди № Ш-0923 від 22.05.2002.

Судом встановлено, що договір оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) № Ш-0923 від 22.05.2002 є припиненим з 22.05.2020.

Частиною 1 ст. 25 ЗУ «Про оренду державного та комунального майна» встановлено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди протягом трьох днів в порядку, визначеному договором.

Положеннями ч. 1 ст. 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Порядок повернення орендодавцю об`єкта оренди сторонами погоджено у розділі 9 договору оренди.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Однак, в порушення зазначених вимог, відповідачем не повернуто позивачу об`єкт оренди.

Враховуючи наведене, вимога позивача про повернення об`єкта оренди шляхом виселення підлягає задоволенню.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 785 ЦК України, якщо наймач не виконує обовґязку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи положення ч.2 ст. 785 ЦК України, позивачем правомірно нараховано відповідачу неустойку у розмірі подвійної плати за користування приміщенням за період з 23.05.2020 по 31.12.2021, що становить 102 048,17 грн.

Таким чином, сума заборгованості, що обліковується за відповідачем складається з орендної плати в розмірі 34 931,08 грн (за період дії договору) та неустойки в розмірі 102 048,17 грн.

Враховуючи наведене, судом встановлено факт порушення відповідачем зобов`язання щодо сплати орендної плати, а відтак позовна вимога про стягнення заборгованості по орендній платі та неустойки в розмірі 136 979,25 грн підлягає задоволенню.

З аналізу матеріалів справи та наявних доказів у сукупності вбачається, що право позивача, за захистом якого мало місце звернення до суду, є порушеним відповідачем.

Згідно з ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідачем не спростовано доводів позовної заяви, не надано суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового засідання.

Враховуючи наведене, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Судові витрати.

Згідно з п. 2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі, відтак витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з Приватного виробничо-комерційного підприємства «Львів-Струм» (м. Львів, вул. С. Петлюри, 4, кв.214, ідентифікаційний код 30053093) на користь Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625) заборгованість у розмірі 136 979,25 грн та 4 962,00 грн судового збору.

3. Зобов`язати Приватне виробничо-комерційне підприємство «Львів-Струм» (м. Львів, вул. С. Петлюри, 4, кв.214, ідентифікаційний код 30053093) повернути об`єкт оренди шляхом виселення з нежитлового приміщення загальною площею 49,3 м2, що знаходяться за адресою: м. Львів вул. Джерельна, 10.

(Стягувач - Управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (м. Львів, пл. Галицька, 15, ідентифікаційний код 25558625).

Повне рішення складено 27.06.2022

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.