ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022м. ХарківСправа № 922/402/22

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (вул. Євгена Котляра, буд. 7, м. Харків. 61052; ),
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві" (вул.Дружби Народів, буд. 2, с. П`ятигірське, Балаклійський район, Харківська область, 64252; ),
про стягнення 35686,02 грн,
без повідомлення (виклику) учасників справи,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця", м.Харків, 02.02.2022 звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві", с.П`ятигірське Балаклійського району Харківської області, про стягнення з відповідача штрафних санкцій у сумі 35686,02 грн, з яких 12976,80 грн - пеня в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання та 22709,22 грн - штраф у розмірі 7% вказаної вартості. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач, в порушення умов Договору № П/НХ-21820/НЮ від 02.09.2021 та приписів чинного законодавства, не поставив на адресу позивача товар згідно з письмовою рознарядкою позивача від 18.11.2021 вих. № НГ-37/1538.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.02.2022 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду; відкрито провадження у справі № 922/402/22; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін; судове засідання у справі призначено на 03.03.2022 об 11:30.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 12.05.2022, відповідач проти позову заперечував повністю, посилаючись на те, що відповідач не отримав належним чином оформленої рознарядки згідно Договору. Лист позивача, який відповідач отримав на свою електронну адресу 18.11.2021, містив прохання відвантажити продукцію відповідно до додаткової угоди № 1, а не згідно з специфікаціям, та був підписаний особами, повноваження яких не були підтверджені відповідними документами. За таких обставин, відповідач вважає, що у нього не було належних підстав для відвантаження продукції за Договором. Крім того, на думку відповідача, позивачем невірно розраховано розмір пені, а саме пеня не може бути розрахована до 04.01.2022, враховуючи те, що поставка повинна бути в межах дії Договору тобто до 31.12.2021. Відповідач також вказує, що позивачем не було понесено жодних збитків у результаті невиконання зобов`язання відповідачем. Відповідач, в свою черг, витратив кошти на закупівлю матеріалу, який так і не був використаний та реалізований. У зв`язку зі скрутним фінансовим становищем відповідача, зобов`язання його судом сплатити дані штрафні санкції може призвести до банкрутства підприємства.

24.05.2022 позивачем було надано до суду відповідь на відзив відповідача, в якій позивач не погодився з доводами відповідача, зазначивши, що 18.11.2021 о 11:30 за вихідним № НГ-37/1538 ним на електронну адресу відповідача було направлено письмову рознарядку на поставку товару у кількості 4714 одиниць на загальну суму 324417,48 грн. Чинним законодавством та умовами укладеного договору не передбачено скріплення печаткою рознарядки на постачання продукції. Рознарядка була та направлена у відповідності до умов Договору. Строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором. Нараховані пеня та штраф не є явно завищеними, відповідають приписам чинного законодавства. При цьому, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, тобто до 26 березня 2022 року. Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб. Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022 затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 р. № 341 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Судове засідання, призначене на 03.03.2022, не відбулось через неможливість забезпечення безпеки учасників судових проваджень у зв`язку з початком ведення активних бойових дій на території Харківської області та встановленням особливого режиму роботи Господарського суду Харківської області.

За таких обставин, у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, враховуючи поточну обстановку, що склалася в місті Харкові, суд був вимушений вийти за межі строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою-повідомленням від 01.06.2022 судом було повідомлено позивача про призначення розгляду справи без виклику сторін за наявними у справі матеріалами з огляду на те, що ця справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження,а також приймаючи до уваги, що відповідачем було надано до суду відзив на позовну заяву, в якому останній просив розглядати справу без присутності відповідача , а позивачем надано відповідь на відзив відповідача.

Як вбачається з трекінгу поштових відправлень АТ "Укрпошта", копія вищевказаної ухвали-повідомлення була отримана позивачем 17.06.2022. Відповідач копію ухвали-повідомлення не отримав у зв"язку з неможливістю направлення поштовим зв`язком через те, що за місцезнаходженням ТОВ "Денаві" ( Балаклійський район, Харківська область) ведуться активні бойові дії. Водночас, суд приймає до уваги, що відповідачем було викладено свою позицію щодо позовних вимог у відзиві на позовну заяву та прохання розглядати справу без присутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.09.2021 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (далі - AT "Укрзалізниця") в особі начальника структурного підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Південна залізниця" AT "Укрзалізниця" Рождественського A.C. та в особі заступника начальника структурного підрозділу "Служба організації та проведення закупівель" регіональної філії "Південна залізниця" AT "Укрзалізниця" Грицкевича І.Я. (далі - покупець) з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Денаві" в особі директора Каткова Д.О., (далі - постачальник), з іншої сторони, було укладено Договір № П/НХ-21820/НЮ.

12.11.2021 до Договору було укладено Додаткову угоду № 1, якою сторони внесли зміни та виклали в новій редакції Специфікацію № 1 та розмірну специфікацію № 2. Інші умови Договору не порушені цією Угодою, залишено незмінними. Додаткова угода № 1 від 12.11.2021 є невід`ємною частиною Договору.

Відповідно до умов вищезазначеного Договору, постачальник зобов`язується поставити і передати у зумовлені строки у власність покупцю товар, код ДК 021:2015:18230000-0 Верхній одяг різний (жилет сигнальний), відповідно до Специфікації № 1, розмірної специфікації № 2, які є невід`ємними частинами Договору, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та своєчасно здійснити його оплату відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 5.1.1 Договору, товар поставляється транспортом постачальника за рахунок постачальника на склад покупця впродовж 7 календарних днів з дати відправлення письмової рознарядки на електронну адресу постачальника.

Відповідно до п. 5.1.4 Договору, письмова рознарядка на поставку товару направляється покупцем (електронна адреса Покупця ) на електронну адресу Постачальника (електронна адреса постачальника ) із зазначенням кількості та вартості постачання. Підтвердженням відправлення рознарядки є скріншот із зазначенням відповідних електронних адрес та дати відправлення.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2021 об 11:30 за вихідним № НГ-37/1538 на електронну адресу постачальника покупцем було направлено письмову рознарядку на поставку товару в кількості 4714 одиниць на загальну суму 324417,48 грн.

Загальна сума договору - 324417,48 грн.

Відповідно до п. 6.2.2 Договору, покупець має право контролювати поставку товарів у строки, встановлені Договором.

За умовами п. 6.3.1 Договору, постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені Договором.

З урахуванням дати відправки письмової рознарядки на поставку, товар повинен був бути поставлений до 25.11.2021 (включно).

Проте, станом на 10.12.2021 товар на адресу покупця постачальником поставлено не було, що свідчить про порушення умов Договору.

17.12.2021 на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві" регіональною філією "Південна залізниця" AT "Укрзалізниця" було направлено Претензію № НЮ-05-11/88 від 17.12.2021 з вимогою перерахувати штрафні санкції в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення у сумі 4866,30 грн, відповідно до п. 7.2 Договору, та виконати умови Договору в повному обсязі.

Згідно з даними електронного сервісу відстеження відправлень, що розміщений на офіційному сайті AT "Укрпошта" в мережі Інтернет за адресою https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html, а саме відправлення з трек - номером 169, вищезазначена Претензія надійшла на адресу TOB "Денаві" 21.12.2021.

Листом від 28.12.2021 № 109 регіональною філією "Південна залізниця" AT "Укрзалізниця" отримано відповідь на претензійну заяву за Договором, в якій постачальник підтвердив отримання рознарядки 18.11.2021 вих. № НГ-37/1538 та той факт, що поставка товару мала відбутись до 25.11.2021, але вимоги покупця не визнав, посилаючись на відсутність коштів для виробництва товару.

Посилаючись на п. 10.2 Договору, постачальник просив продовжити строк дії Договору та виконання зобов`язань щодо передачі товару.

В обґрунтування заперечень проти позову, відповідач стверджує, що ним не було отримано належним чином оформленої рознарядки.

Водночас, про отримання рознарядки на постачання продукції та готовність її виконувати, свідчить відповідь на претензію від 28.12.2021 № 110 ( арк. справи 21).

Крім того, вказана відповідь на претензію свідчить про визнання відповідачем порушення умов договору.

Чинним законодавством та умовами укладеного договору не передбачено скріплення печаткою рознарядки на постачання продукції.

Відповідно до пункту 5.1.2 Договору рознарядка підписується, зокрема, головним інженером філії.

Судом встановлено, що рознарядка від 18.11.2021 № НГ-37/1538 була підписана саме головним інженером регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця".

Умовами укладеного договору не передбачено надання підтверджуючих документів на право підписання зазначеної рознарядки.

Крім того, рознарядка підписана також начальником "Служби організації та проведення закупівель" регіональної філії "Південна залізниця" АТ "Укрзалізниця", який був підписантом зазначеного Договору.

Отже, суд приходить до висновку, що рознарядка була підписана та направлена у відповідності до умов Договору, а відтак доводи відповідача в цій частині заперечень є безпідставними.

Основні вимоги до договору про закупівлю та внесенню змін до нього викладені в статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Частиною 5 Закону передбачено вичерпний перелік випадків, коли істотні умови договору про закупівлю можуть змінюватись після його підписання до виконання зобов`язань в повному обсязі.

Так, у п. 4 ч. 5 Закону передбачено можливість продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансових витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

До того ж, вищевказані вимоги Закону містяться в п. 10.2 Договору, на який посилається постачальник.

Водночас, розділ 8 Договору, зокрема п. 8.1, містить перелік обставин непереборної сили.

Перелік обставин непереборної сили визначено в частині другої статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", пункті 3.1.1 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), який затверджено рішенням президії ТПП України 15.07.2014 № 40(3).

Згідно з п. 8.3 Договору, доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою.

Відповідно до ст. 263 Цивільного кодексу України, ст. 617 Господарського кодексу України, п. 3.2 Регламенту, не вважаються обставинами непереборної сили, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами боржника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Постачальником відповідно до п. 10.2, п. 8.3 Договору, не надано документального підтвердження обставин, що спричинили продовження строку дії Договору та виконання зобов`язань.

За приписами ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Водночас, в частині першій статті 224 Господарського кодексу України зазначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані ним збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За умовами Договору (п. 7.2), за несвоєчасну поставку товару, постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення; крім того, за прострочення понад тридцять днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Станом на 05.01.2022 прострочення виконання зобов`язання за Договором складає 40 днів.

З огляду на зазначене, у відповідності до пункту 7.2 Договору, позивачем було нараховано пеню в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання в сумі 12976,80 грн, виходячи з наступних розрахунків:

324 417,48 грн * 0,1% * 40

(де 324417,48 грн - загальна сума постачання, 0,1% - розмір пені, 40 - кількість днів прострочення станом на 05.01.2022)

та штраф у розмірі 7% вказаної вартості в сумі 22709,22 грн, виходячи з наступних розрахунків:

324 417,48 грн * 7%

(де 324417,48 грн - загальна сума постачання, 7% - розмір штрафу).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 12976,80 грн пені та 22709,22 грн штрафу законними та обґрунтованими.

Щодо твердження відповідача про невірне нарахування пені та штрафу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Таким чином, строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не є підставою припинення зобов`язань за договором.

Крім того, доводи відповідача про неправомірність стягнення пені, нарахованої поза строком дії договору, суперечать приписам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якою нарахування штрафних санкцій припиняється через 6 місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, і зазначений строк (6 місяців) жодною нормою Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України не обмежується строком дії договору.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, інших обставин, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідністю розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Відповідна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17.

Відповідно до ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства та, водночас, засадами на яких має ґрунтуватися зобов`язання між сторонами є добросовісність, розумність і справедливість.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов`язання.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Отже, питання про зменшення розміру штрафних санкцій вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Аналізуючи відносини сторін, що призвели до виникнення спору та нарахування позивачем штрафних санкцій, зважаючи на необхідність забезпечення неухильного виконання зобов`язань, суд також враховує у даній справі:

- значне перевищення розміру неустойки перед розміром збитків: позивачем не було понесено збитків (доказів понесення збитків і причинний зв`язок не було доведено позивачем в межах розгляду даної справи); непоставка товару не завдала збитків іншим учасникам господарських відносин (іншого позивачем не доведено); розмір заявлених позивачем до стягнення штрафних санкцій складає 11% від вартості недопоставленого товару;

- майновий стан та наслідки для сторін: позивачем не здійснювалася попередня оплата за договором, а тому непоставка відповідачем товару, який не був оплачений, жодним чином не вплинула на майновий стан позивача.

Натомість, відповідачем було витрачено кошти на закупівлю матеріалу, який так і не був використаний та реалізований, на підтвердження чого відповідачем надано видаткову накладну № 2787 від 27.09.2021 та виписку з банку про оплату матеріалу. Даний вид матеріалу використовується у вузькому призначенні, зокрема для виготовлення сигнального одягу ( жилета).

Станом на кінець 2021 року відповідач перебував у скрутному фінансовому становищі. Відповідно до бухгалтерської довідки підприємство мало борги у розмірі 2338057,81 грн.

Станом на 22.02.2022 кількість працівників, які працюють на підприємстві, нараховувала 17 чоловік.

На 10.03.2022 були призначені збори засновників з приводу вирішення питання стосовно визнання підприємства TOB "Денаві" банкрутом.

Враховуючи викладене, а також необхідність застосування штрафних санкцій як компенсаційного інструменту та засобу забезпечення виконання зобов`язання, а не як інструменту збагачення заінтересованої особи, суд вважає, що в даній справі наявні підстави для зменшення розміру нарахованих позивачем штрафних санкцій на 30%, зокрема встановивши розмір належної до стягнення пені - 9083,76 грн (70% заявленого розміру), а розмір штрафу - 15896,45 грн (70 % заявленого розміру).

Відповідно до ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Водночас, наявність тієї обставини, що з відповідачем не розрахувались інші контрагенти за зобов`язаннями не зумовлює звільнення від відповідальності за порушення виконання зобов`язань, оскільки боржник власноруч погодився з такими умовами під час підписання договору, а тим паче - якщо це відбулося в результаті конкурсної процедури публічних закупівель.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надавши правову оцінку обставинам, встановленим на підставі наявних у матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 9083,76 грн (70% заявленого розміру) та штрафу в розмірі 15896,45 грн (70% заявленого розміру) обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. В частині стягнення 3893,04 грн пені та 6812,77 грн штрафу суд відмовляє у позові у зв`язку зі зменшенням розміру неустойки.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 29, 42, 73, 74, 86, 91, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Денаві" (вул.Дружби Народів, буд. 2, с. П`ятигірське, Балаклійський район, Харківська область, 64252; ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південна залізниця" (вул. Дружби Народів, буд. 2, с.П`ятигірське, Балаклійський район, Харківська область, 64252; ) - штрафні санкції в сумі 24980,21 грн (у тому числі: 9083,76 грн пені в розмірі 0,1% вартості товару за кожний день прострочення виконання зобов`язання та 15896,45 грн штрафу в розмірі 7% вказаної вартості); витрати зі сплати судового збору в розмірі 2481,00 грн.

В частині стягнення 3893,04 грн пені та 6812,77 грн штрафу у позові відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ст.ст. 256-257 ГПК України.

Повне рішення складено "22" червня 2022 р.

Суддя Н.М. Кухар