УХВАЛА

м. Київ

29.06.2022Справа № 910/5152/22

За позовом Іноземного підприємства «Ретал Україна»

до Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна»

про стягнення 74.729.807,41 грн

Суддя Сівакова В.В.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

27.06.2022 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Іноземного підприємства «Ретал Україна» до Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна» про стягнення 74.729.807,41 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що 01.01.2019 між сторонами укладено договір поставки № РЕТ-012019 відповідно до якого позивач зобов`язався передавати у власність відповідача ПЕТФ-платформи (товар), а відповідач зобов`язався прийняти та оплатити товар. Відповідно до умов п. 4.4 договору відповідач має здійснювати оплату продукції у найближчий визначений п. 4.7 договору платіжний день суму відвантаженої продукції: (1) у період з 01.10.20219 до 31.10.2019 включно - через 130 календарних днів від дати поставки відповідної продукції; (2) у період з 01.11.2019 до 31.10.2020 включно - 140 календарних днів від дати поставки відповідної продукції; (3) у період з 01.11.2020 до 31.12.2021 включно - 145 календарних днів від дати поставки відповідної продукції. Позивач у період з 09.09.2021 по 23.12.2021 поставив товар за договором на суму 67.177.078,60 грн, що підтверджується видатковими накладними № 1741 від 09.09.2021, № 1771 від 15.09.2021, № 1786 16.09.2021, № 1794 від 16.09.2021, № 1811 від 21.09.2021, № 1819 від 21.09.2021, № 1828 від 22.09.2021, № 1830 від 23.09.2021, № 1829 від 23.09.2021, № 1844 від 27.09.2021, № 1849 від 27.09.2021, № 1855 від 28.09.2021, № 1863 від 28.09.2021, № 1845 від 28.09.2021, № 1871 від 29.09.2021, № 1860 від 29.09.2021, № 1881 від 30.09.2021, № 1898 від 07.10.2021, № 1910 від 11.10.2021, № 1911 від 11.10.2021, № 1917 від 11.10.2021, № 1918 від 12.10.2021, № 1934 від 18.10.2021, № 1941 від 19.10.2021, № 1950 від 20.10.2021, № 1952 від 20.10.2021, № 1970 від 25.10.2021, № 1980 від 26.10.2021, № 1969 від 26.10.2021, № 1988 від 27.10.2021, № 1981 від 27.10.2021, № 2018 від 04.11.2021, № 2038 від 10.11.2021, № 2063 від 15.11.2021, № 2075 від 18.11.2021, № 2078 від 18.11.2021, № 2083 від 19.11.2021, № 2086 від 22.11.2021, № 2088 від 22.11.2021, № 2089 від 22.11.2021, № 2103 від 24.11.2021, № 2107 від 25.11.2021, № 2110 від 25.11.2021, № 2130 від 30.11.2021, № 2136 від 30.11.2021, № 2145 від 02.12.2021, № 2142 від 03.12.2021, № 2167 від 06.12.2021, № 2155 від 06.12.2021, № 2163 від 07.12.2021, № 2180 від 07.12.2021, № 2183 від 07.12.2021, № 2190 від 08.12.2021, № 2181 від 08.12.2021, № 2188 від 08.12.2021, № 2203 від 09.12.2021, № 2199 від 10.12.2021, № 2229 від 14.12.2021, № 2241 від 15.12.2021, № 2245 від 16.12.2021, № 2273 від 20.12.2021, № 2272 від 21.12.2021, № 2283 від 21.12.2021, № 2290 від 22.12.2021, № 2291 від 22.12.2021, № 2292 від 22.12.2021, № 2303 від 23.12.2021, а також товарно-транспортними накладними. Також між позивачем і відповідачем відповідно до п. 3.17 договору підписано акт переоцінки вартості товару № 1 від 07.02.2022, за яким позитивна різниця переоцінки вартості товару склала 1.009.966,91 грн, строк оплати за яким настав 01.03.2022. Загальна сума боргу за договором за поставлений товар становить 68.187.045,51 грн (67.177.078,60 грн + 1.009.966,91 грн). Враховуючи викладене та те, що відповідачем не було сплачено існуючу заборгованість, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 74.729.807,41 грн, з яких 68.187.045,51 грн основного боргу, 2.950.084,62 грн пені, 3.233.640,28 грн інфляційних втрат та 3% річних у розмірі 359.037,00 грн.

Одночасно з позовною заявою позивачем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить

1) накласти арешт на грошові кошти, що належать Приватному акціонерному товариству «Абінбев Ефес Україна» в межах суми 74.729.807,41 грн та знаходяться на наступному банківському рахунку НОМЕР_1 в АТ «Дойче банк ДБУ», а також на інших рахунках, які будуть виявлені в ході виконання ухвали про забезпечення позову;

2) накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, що належить Приватному акціонерному товариству «Абінбев Ефес Україна».

Позивач в обґрунтування заяви зазначає, що прострочення відповідача виникло з 02.03.2022 та кожного місяця сума прострочення збільшується (наглядно збільшення суми боргу у розрізі кожного місяця наведено у тексті позовної заяви), однак відповідач повністю зупинив оплату суми заборгованості, оскільки з 02.02.2022 жодної оплати відповідачем не здійснено. Тобто період безперервного прострочення в оплаті триває вже понад чотири місяці. Тривале не виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань та значна сума грошових вимог створює реальну загрозу істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду. Окрім того відповідач всіляко ухиляється від переговорів та не надає чітких відповідей щодо погашення суми боргу, листування засобами електронної пошти з представником відповідача щодо оплати призводять лише до констатації факту не можливості здійснити оплату та нібито докладання зусиль для вирішення питання щодо оплати «хоча б частини рахунків» (див. витяг з електронного листування). Вказане повідомлення в переписці засобами електронної пошти датоване 14.03.2022, однак до цього часу жодної оплати відповідачем не здійснено. Більше того, за даними Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що відповідач не виконує грошові зобов`язання і перед іншими кредиторами на значні суми, внаслідок чого кредитори вимушені звертатися з позовами до суду (див. ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 у справі № 910/3839/22, справа стосується стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 12.842.051,80 грн). Вказані обставини підтверджують існування реального ризику не можливості у подальшому стягнення всієї суми боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Іноземного підприємства «Ретал Україна» про забезпечення позову суд відзначає наступне

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову.

Так, згідно зі статтями 73, 74, 77, 78 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Заявником суду не наведено достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду або захист та поновлення порушених прав або інтересів позивача.

Так, посилання заявника на ті обставини, що Приватне акціонерне товариство «Абінбев Ефес Україна» не виконує своїх договірних зобов`язань перед Іноземним підприємством «Ретал Україна», а також наявність в провадженні Господарського суду міста Києва справи № 910/3839/22 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Абінбев Ефес Україна» заборгованості в розмірі 12.842.051,80 грн не може беззаперечно свідчити про неможливість реального виконання рішення суду та наявність будь-яких труднощів при виконанні такого рішення у випадку задоволення позову про стягнення 74.729.807,41 грн заборгованості.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Згідно з п. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Іноземного підприємства «Ретал Україна» про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набрала чинності 29.06.2022. Ухвала підлягає оскарженню протягом десяти днів з дня її підписання.

СуддяВ.В.Сівакова