ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

23 червня 2022 року Справа № 906/1358/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Гудак А.В. , суддя Маціщук А.В.

секретар судового засідання Приступлюк Т.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест"

на рішення Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022

(ухвалене у м. Житомир)

у справі № 906/1358/21 (суддя Сікорська Н.А.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест"

про стягнення 154 630 грн

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" звернулося до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" 154 630 грн штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у червні 2021 року зі станції Радулин Південно-Західної залізниці відповідач здійснив відправлення вагону №60019486 згідно з накладною №33738188 на станцію Сартана Донецької залізниці.

При проходженні вагону через станцію Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці, позивачем було проведено перевірку маси вантажу, під час якої виявлено, що в накладній №33738188 у вагоні №60019486 маса вантажу вказана 64 500 кг, а фактично маса вантажу складає 63340 кг, що на 1160 кг менше, ніж вказано у накладній, про що було складено комерційний акт №450003/657 від 15.06.2021.

На підставі вказаного комерційного акту та ст. 129 Статуту залізниць позивач нарахував відповідачу штраф за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу в розмірі 154 630 грн.

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022 у справі №906/1358/21 задоволено позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" про стягнення 154 630 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 154 630 грн штрафу та 2 319 грн 45 коп. судового збору.

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено факт неправильного зазначення позивачем маси вантажу в залізничній накладній №33738188.

Суд дійшов висновку, що комерційний акт за спірним перевезенням залізниця склала із дотриманням вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, акт підписали уповноважені на його складання особи.

За встановлених обставин справи, а також врахувавши положення ст. 307 Господарського кодексу України, ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. ст. 23, 24, 37, 52, 118, 122, 129 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, суд дійшов висновку про задоволення позову про стягнення з ТОВ "Укрмет-Інвест" штрафу у розмірі 154 630 грн за неправильне зазначення маси відправлено вантажу.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест", у якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022 у справі №906/1358/21 змінити та зменшити розмір штрафу до 30 926 грн.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що відповідно до договору №04/01/21-03 про надання послуг зважування від 04.01.2021, ТОВ "Церсаніт Мінералз", здійснило 08.06.2021 о 13:45 год. зважування вагону на тензометричних вагах (ТВ-150-50-13,5(8)-Пз-26), яким встановили вагу нетто вагонів відповідно 64 500 кг, брутто 85 660 кг, тара 21 160 грн.

Відповідно до накладної №33738188, складеної на станції відправлення Радулино, встановлено, що маса нетто 64 500 кг.

Відповідно до комерційного акту №450001/657 від 15.06.2021 складеного ст. Нижньодніпровськ-Вузол зазначено, що при зважуванні встановлено нетто 63 340 кг, виявлено вагу вантажу менше ніж зазначено по документу на 1 160 кг.

Вважає, що вага вантажу зазначена в накладній являється правильною, а необхідності у вказуванні більшої ваги вантажу у накладній не було.

Зазначає, що позивач є таким самим господарюючим суб`єктом як і відповідач та несе відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності.

Зважаючи на те, що вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, врахувати інтереси сторін, які заслуговують на увагу, причини неналежного виконання або невиконання обов`язку, вжиття відповідачем заходів для усунення порушення та його наслідків та інші обставини, які заслуговують на увагу, господарський суд не має права з власної ініціативи зменшувати розмір штрафу, встановлений статтями 118 та 122 Статуту, виходячи тільки з того, що, на думку суду, встановлений Статутом розмір штрафу є занадто великим.

Просить суд врахувати, що відповідач зважив вантаж і вказав вагу відповідно до результатів зважування (докази наявні), необхідності у вказуванні в накладних більшої ваги вантажу не було (умисел та користь від таких дій відсутні).

Враховуючи викладене, відповідач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, вважає, його таким, що ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить зменшити розмір штрафу з п`ятикратної провізної плати до однократної провізної плати.

Регіональна філія "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" у відзиві на апеляційну скаргу вказує, що попереднє зважування вантажу на справних, повірених вагах жодним чином не доводить того, що вага, зазначена відправником у накладній є правильною. Придатність ваг до використання ніяким чином не гарантує дотримання відповідачем самої процедури зважування та внесення у перевізний документ саме тих даних, які були отримані в результаті зважування.

Зазначає, що в цьому випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає із зазначених положень Статусу залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу і підстав для його зменшення немає.

Продовжує, що Законом України "Про залізничний транспорт" визначено, що розрахунки за штрафи здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, яким в свою чергу чітко визначено його розмір, то зменшення такого штрафу, на думку позивача, є виходом суду за межі своїх повноважень.

На підставі викладеного, Регіональна філія "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що 08.06.2021 Товариством "Укрмет-Інвест" (відправник) зі станції Радулин регіональної філії Південно-Західної залізниці на станцію Сартана регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" відправлено вагон №60019486 за залізничною накладною №33738188 (а.с.7).

У графах 23-28 накладної вказано масу вантажу у вагоні 64 500 кг, яка визначалася на електронних вагах вантажовідправником.

15.06.2021 на станції Нижньодніпровськ-Вузол Придніпровської залізниці на підставі акту загальної форми №1106 заступником начальника станції Швецем А.О., агента з розшуку вантажів та багажу Кузьміч Т.І., прийомоздавальником вантажу та багажу Здор Ю.Ю. здійснено комісійне переважування вагону №60019486 (а. с. 10).

В акті вказано, що фактична маса брутто вагона склала 84 500 кг, тара вагона з ПД 21 160 кг. Маса вантажу нетто за ПД 64 500 кг. Фактична маса вантажу нетто 63 340 кг, що менше документу на 1 160 кг. Вантаж пакетований, навантаження нерівномірне, вище бортів на 10-20 см, маркування по всій поверхні вантажу білою фарбою. Вільних місць немає, маркування не порушене.

На підставі виявленого порушення працівниками позивача складено комерційний акт №450003/657 від 15.06.2021, в якому зазначено, що залізницею 15.06.2021 проводилося контрольне зважування вагону №60019486 в статичному режимі з повною зупинкою та розчепленням, на справних 150-тонних електронно-тензометричних вагах станції Нижньодніпровськ-Вузол, заводський №032, що пройшли держповірку 30.09.2020 (а. с. 8).

У акті вказано, що під час зважування виявилося, що вага брутто 84 500 кг, тара за документом 21 160 кг, вага нетто 63 340 кг, що менше ваги, вказаної в документі на 1 160 кг. При повторному зважуванні вагона вага підтвердилася.

В розділі "Є" акту "Відмітка станції призначення про стан вантажу, який прибув з актом попутної станції" вказано, що 28.06.2021 під час перевірки вантажу різниць проти цього акта не виявлено.

На підтвердження різниці у масі вагону фактичної з документами вантажовідправника позивач надав виписку з книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а. с. 11).

Крім того, на підтвердження правомірності проведення контрольного зважування позивач надав копії технічного паспорту засобу вимірювальної техніки, посадових інструкції осіб, які приймали участь у зважуванні, та наказ про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційного акту (а. с. 12-19).

У зв`язку із неправильним зазначенням маси вантажу у накладній №48145593 позивач, відповідності до статей 118, 122 Статуту залізниць України, нарахував штраф у розмірі 154 630 грн, виходячи із п`ятикратної вартості провізної плати вантажу, яка зазначена у залізничній накладній №33738188 (30 926 грн) та звернувся до суду з цим позовом.

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги наступні положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Згідно зі статтею 908 ЦК України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 909 ЦК України та частиною першою статті 307 Господарського кодексу України встановлено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до частини третьої статті 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі статтею 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною п`ятою статті 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до статті 5 Статуту залізниць України, на підставі даного Статуту Мінтранс затверджує: а) Правила перевезення вантажів (Правила); б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів); г) інші нормативні документи. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 23 Статуту залізниць України, відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 №863/5084 (далі - Правила).

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно з частиною першою статті 129 Статуту залізниць України, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Пунктом 3 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334 визначено, що акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності: утрати документів, прикладених відправником до накладної; затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства; неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача; неочищення зовнішньої поверхні цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу; подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані; відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі - ЗПП) на вагоні (контейнері), якщо в перевізних документах є відмітка про пломби (ЗПП), пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками; пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань; відмови вантажовласника від підписання: облікової картки виконання плану перевезень вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами); самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам, організаціям, установам або орендовані ними; затримки вагонів (контейнерів), пов`язаної з митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення відправником документів, необхідних для виконання митних, санітарних та інших правил; в інших випадках для засвідчення обставин, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта. Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами. Один примір

Пунктом 5.5 Правил оформлення перевізних документів встановлено, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України, за пред`явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Таким чином, саме на вантажовідправника покладається обов`язок заповнення залізничної накладної на перевезення вантажу.

При цьому у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід виходити з того, що неправильно вказаною має бути хоча б одна інформація, зокрема неправильне зазначення маси вантажу вважається порушенням.

Підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Як встановлено судом вище, 15.06.2021 складено комерційний акт №450003/657, який підписаний працівниками станції: заступником начальника станції Швецем А.О., агентом з розшуку вантажів та багажу Кузьміч Т.І., прийомоздавальником вантажу та багажу Здор Ю.Ю.

Повноваження зазначених осіб на підписання актів загальної форми, комерційних актів підтверджуються наданими позивачем копіями посадових інструкції осіб, які приймали участь у зважуванні, та наказ про призначення відповідальних осіб, які мають право підпису комерційного акту (а. с. 15-19).

Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду про те, що такий акт складений відповідно до вимог Статуту залізниць України та Правил складання актів, а тому є належним доказом на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеної у накладній №33738188, фактичній масі вантажу, встановленій позивачем.

За наведеного, суд підсумовує, що позивачем належними та допустимим доказами доведено обставини невірного зазначення відповідачем маси вантажу.

Статтею 920 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній, а залізниці надане право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній. Зазначена норма встановлює чіткі вимоги до відправника щодо оформлення вантажу та покликана забезпечити дисциплінованість учасників господарських відносин та визначає критерії обґрунтованості в подальшому будь-яких претензій залізниці до учасників господарських відносин (відправника та одержувача).

Відтак, недотримання вимог, визначених Статутом залізниць України, який є спеціальним нормативним актом, що визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, покладає на порушника відповідальність, яка в даному випадку передбачена пунктами 118, 122 Статуту залізниць України.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/2339/17.

Згідно накладної №33738188 (а. с. 7), провізна плата вантажу становить 30 926 грн і саме з її розміру позивачем визначено розмір штрафу за неправильне зазначення у залізничній накладній маси вантажу, який, відповідно до наданого позивачем розрахунку, складає 154 630 грн (30 926 грн (провізна плата) х 5 (згідно ст.118 Статуту залізниць України) х 1 (кількість вагонів, в яких виявлено невірне зазначення маси вантажу).

За наведеного, місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо доводів відповідача про зменшення розміру штрафу, суд апеляційної інстанції враховує позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №910/143/19, з якої вбачається таке.

Частиною першою статті 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними і застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Однак, суд апеляційної інстанції враховує, що скаржником, під час розгляду справи в суді першої інстанції, не заявлялося відповідне клопотання про зменшення розміру штрафу, а навпаки, відповідач у відзиві на позов заперечував проти позовних вимог. Також, відповідачем не було надано доказів наявності винятковості обставин, з якими закон пов`язує можливість зменшити розмір штрафу, а отже з врахуванням положень ст. 551 ЦК України та ст. 233 Господарського кодексу України розмір штрафу, в цьому випадку, не може бути зменшений, а висновок суду першої інстанції про задоволення позову є обґрунтованим, відповідає нормам закону, здійснений на підставі з`ясованих обставин справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022 у справі № 906/1358/21 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрмет-Інвест" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022 у справі №906/1358/21 без змін.

2. Поновити дію рішення Господарського суду Житомирської області від 18.02.2022 у справі № 906/1358/21.

3. Справу № 906/1358/21 надіслати Господарському суду Житомирської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Маціщук А.В.