ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2022 р. Справа №914/124/22

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий-суддя Желік М.Б.

судді Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Львівський автонавантажувач б/н від 28.03.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/755/22 від 30.03.2022)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 (повний текст ухвали складено 09.03.2022, суддя Морозюк А.Я.)

у справі №914/124/22

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Львівський автонавантажувач, с. Коростів Сколівського району Львівської області

про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Виробничо-наукова компанія Розточчя СТ (81050, Львівська обл., Яворівський р-н, смт. Шкло, провулок Новий, буд.1, ідентифікаційний код 30909784)

за участю представників:

від апелянта: Козій І.Ю. адвокат, арбітражний керуючий Козій В.Ю. ліквідатор

від боржника: Карпенко А.А. голова правління

від заявника: Демідонт Б.О. адвокат

Учасникам процесу роз`яснено їх права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22 відмовлено у відкритті провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства Виробничо-наукова компанія Розточчя СТ.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22 та направити справу для продовження розгляду справи в суд першої інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.03.2022 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2022, після усунення скаржником недоліків апеляційної скарги, скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22, відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 01.06.2022.

04.05.2022 на електронну адресу суду від ПрАТ ВНК Розточчя СТ надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому боржник просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

30.05.2022 на електронну адресу суду від ТзОВ Львівські заводи автомобілебудування надійшла заява про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач.

31.05.2022 ліквідатор Козій В.Ю. подав на адресу суду додаткові пояснення до апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 розгляд справи відкладено на 22.06.2022.

08.06.2022 на адресу суду від ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» надійшли заперечення на додаткові пояснення ліквідатора ТзОВ «УК «ЛА» Козія В.Ю. від 30.05.2022.

21.06.2022 ліквідатор ТзОВ «УК «ЛА» Козія В.Ю. подав суду клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунку сум, отриманих від продажу забезпеченого нерухомого майна, отриманих від реалізації згідно з протоколами №1 і №2. До клопотання додано розрахунок сум, копію протоколу засідання комітету кредиторів від 01.11.2018, копію протоколів №1 і №2.

В судовому засіданні 22.06.2022 колегія суддів ухвалила відмовити у задоволенні заяви ТзОВ Львівські заводи автомобілебудування про залучення третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач, про що постановлено відповідну ухвалу.

Представник ТзОВ «УК «ЛА» та ліквідатор Козій В.Ю. в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22 про відмову у відкриття провадження у справі про банкрутство скасувати та направити справу для продовження розгляду справи в суд першої інстанції.

Представник боржника проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечила, просила оскаржену ухвалу суду першої інстанції залишити без змін як законну та обґрунтовану.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а відтак оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» звернулось до Господарського суду Львівської області із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ».

Заяву було обґрунтовано тим, що внаслідок погашення в межах ліквідаційної процедури у справі №5015/118/11 про банкрутство ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» зобов`язань ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» (позичальника) перед ПрАТ «Оргхім» (правонаступника кредитодавця) за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005 в сумі 2 861 460,96 грн., з підстав ст.512 ЦК України, с.1, 11 Закону України «Про іпотеку», ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» стало кредитором ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ».

Відтак заявник просив відкрити провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ», визнати безспірні вимоги ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» на суму 2 861 460,96 грн. як кредиторські вимоги четвертої черги, визнати суму судового збору в розмірі 24 810,00 грн. як кредиторські вимоги першої черги, визнати суму авансованого платежу у розмірі 58 500,00 грн як кредиторські вимоги першої черги.

Боржник під час розгляду справи в суді першої інстанції заперечував проти заявлених ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» вимог, оскільки вимоги ПрАТ «Оргхім» врегульовані мировою угодою у справі №5015/2687/11, затвердженою ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2019. Окрім того, ТзОВ «УК «ЛА» перебуває у ліквідаційній процедурі (справа №5015/118/11), а норми Кодексу України з процедур банкрутства не передбачають повноважень ліквідатора ініціювати банкрутство дебітора боржника, тому заява арбітражного керуючого Козія В.Ю. як ліквідатора ТзОВ «УК «ЛА» про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» є неналежним способом захисту прав банкрута та кредиторів.

Місцевий господарський суд, постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, дійшов висновків про недоведеність проведеної кредитором на користь ПрАТ «Оргхім» оплати саме за рахунок продажу предмета іпотеки за договорами іпотеки №1728 від 19.08.2005 та №1723 від 19.08.2005, якими забезпечувалось виконання зобов`язань ВАТ «ВНК «Розточчя СТ» за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005, а відтак і про недоведеність обставин наявності в порядку ст.11 Закону України «Про іпотеку» заборгованості ВАТ «ВНК «Розточчя СТ» перед ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» в розмірі 2 861 460,96 грн., яку кредитор просив врахувати як підставу для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що при постановленні оскарженої ухвали суд не дотримався вимог процесуального та матеріального права,.

Зокрема, в оскарженій ухвалі суд встановив, що загалом в іпотеку (по зобов`язаннях ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» та ЗАТ «Львівський автонавантажувач») передано 74/100 ідеальних часток будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4 за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, що від загальної площі 91000,13 кв.м. складає 67340,96 кв.м., та вказав, що заявник не надав доказів того, що продані нежитлові приміщення будівлі корпусу №12 під літ.А-4 площею 37017,3 кв.м. було саме тією частиною майна, яка була предметом іпотеки за договорами від 19.08.2005 №1728 та №1723.

Також суд зазначив, що рішенням Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 було припинено зобов`язання із іпотеки на частину приміщення будівлі корпусу №12 під літ.А-4, які належали ТзОВ «Фармекс», загальною площею 32,931,1 кв.м., що знаходились за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321.

Апелянт вважає, що така суб`єктивна оцінка доказів спростовується арифметичним розрахунком, а саме:

67 340,96 кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, що передано в іпотеку);

32 931,1 кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, на які набуло право власності ТзОВ «Фармекс» та по яких є рішення суду від 08.06.2015 про припинення обтяження цих приміщень іпотекою).

Розміри цих площ встановлено в оскарженій ухвалі, тому апелянт вираховує загальну площу приміщень, яка залишилась в іпотеці в наступний спосіб: 67 340,96кв.м. 32 931,1кв.м.=34 409,86кв.м. площа частини приміщень, які належали ТзОВ «УК «ЛА» та були обтяжені іпотекою по виконанню кредитних договорів, за якими ПрАТ «Оргхім» виступає кредитором, в тому числі щодо ПрАТ «Розточчя «СТ», тоді як заявник надав суду докази реалізації 37 017,3 кв.м.

При цьому апелянт наголошує, що саме 34 409,86кв.м. (до проведення повторної інвентаризації) частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4 за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, було обтяжено іпотекою в цілому, тоді як боржник надав суду протоколи торгів на загальну площу 37 017,3 кв.м.

Скаржник вважає, що у разі якщо суду не було зрозуміло за рахунок реалізації яких приміщень відбулось погашення боргу перед ПрАТ «Оргхім», суд мав обов`язок залишити заяву ТзОВ «УК «ЛА» без руху, а не відмовляти у відкритті провадження.

Суд першої інстанції як на підставу відмови у задоволення заяви посилається на рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 про припинення іпотеки на частину приміщень, що перейшли у власність ТзОВ «Фармекс», однак, всупереч вимогам процесуального закону, не звернув уваги на те, що цим же рішенням суду встановлено в частині інших приміщень наявне зобов`язання за договорами іпотеки №1728 та №1723. Дійсність договорів іпотеки №1728 та №1723 також підтверджено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25.08.2018 у справі №5015/118/11. Наявність грошових вимог додатково підтверджувалось іншими судовими рішеннями, які прийнято в межах справи №5015/118/11.

Таким чином, скаржник вважає, що у заяві було достатньо доказів того, що ТзОВ «УК «ЛА» виступало іпотекодавцем за договорами іпотеки №1728 та №1723, які забезпечували боргові зобов`язання ПрАТ «Розточчя СТ», і як наслідок, погашення боргу останнього за рахунок іпотечного майна зумовило перехід права вимоги до ТзОВ «УК «ЛА» (нового кредитора за кредитними угодами).

На переконання апелянта, наявність мирової угоди у справі, якою врегульовано заборгованість по кредитному договору №1/58 від 19.08.2005 відстроченням платежу, не може бути підставою для відмови у задоволення поданої заяви, і тим більше для висновку про відсутність у ТзОВ «УК «ЛА» права на отримання грошових коштів як правонаступника ПрАТ «Оргхім», оскільки з тих підстав суд зобов`язаний був керуватись вимогами ст.175, ст. 231 ГПК України, а не ст.12 чи ст.234 ГПК України, на які суд посилається в оскарженій ухвалі. ТзОВ «УК «ЛА» не надавало згоду на укладення цієї мирової угоди і укладення цієї мирової угоди не може бути оформлено без згоди комітету кредиторів у справі №5015/118/11.

Відтак апелянт вказує, що ТзОВ «УК «ЛА» довів наявність грошового зобов`язання у боржника, строк оплати якого настав.

Окрім того, суд взагалі не надав оцінку тому, що ТзОВ «УК «ЛА» надало докази повного погашення грошових вимог ПрАТ «Оргхім», які ґрунтувались на заборгованості, що виникла на підставі кредитного договору №1/58 від 19.08.2005, що також зумовлює перехід прав кредитора до заявника в частині погашення боргу ПрАТ «Розточчя СТ».

У відзиві боржник зазначає, що оскаржена ухвала є законною та обґрунтованою, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до суб`єктивних припущень ліквідатора ТзОВ «УК «ЛА».

Так, боржник вказує, що заявник не довів продажу предмету іпотеки, а вірність висновків суду першої інстанції в цій частині підтверджується розглядом в межах справи №5015/118/11 про банкрутство ТзОВ «УК «ЛА» спору про незаконність дій ліквідатора Козія В.Ю. з проведення інвентаризації майна банкрута (будівлі виробничого корпусу №12 літА-4), визнання недостовірними результатів технічної інвентаризації 2016 та 2018 років та у справі №5015/118/11(914/1760/11) про визнання незаконними дій ліквідатора із інвентаризації нерухомого майна боржника (будівлі виробничого корпусу №12 літА-4), визнання недійсними односторонніх правочинів ліквідатора із поділу/об`єднання ОНМ боржника та скасування державної реєстрації нерухомості.

З матеріалів цих справ вбачається, що внаслідок проведених технічних інвентаризацій банкрута й досі не вдається ідентифікувати відповідні приміщення будівлі виробничого корпусу під літ. А-4, оскільки технічний паспорт на будівлю виробничого корпусу №12 піл. літ А-4, що був створений до 2016 року, відсутній. Вказане підтверджується також листом КОП «БТІ та ЕО» №2955 від 14.09.2016, а в 2016 та 2018 роках були неналежно проведені технічні інвентаризації, результати яких призвели до тривалого розгляду спору у справі №5015/118/11 та в позовному провадженні в межах справи про банкрутство (справа №5015/118/11(914/1760/11).

Боржник покликається на ухвалу Господарського суду Львівської області у справі №5015/118/11 від 23.03.2018, у якій зазначено, що з аналізу вказаних договорів іпотеки, а саме предмету іпотеки, вбачається, що лише об`єкт нерухомості: адміністративно-побутова будівля Е-4, що була предметом договорів іпотеки за номерами 1721 та 1731, відповідає вимогам Закону України «Про іпотеку». Що стосується предмету договорів іпотеки за номерами 1723,1725,1728,1734, то такі об`єкти нерухомості, як «зварювальний цех», «складальний цех», та «агрегатний цех» на момент укладення та нотаріального посвідчення договорів іпотеки були частинами виробничого корпусу 12(А-4) РПВН 2125868 площею 90001,3 кв.м, не були виділені в натурі і стосовно них не була вчинена державна реєстрація права як на окремий об`єкт нерухомості. Крім цього, ці «цехи» складаються із частин приміщень, без можливості встановлення цих частин в натурі.

Боржник зазначає, що предметами договорів іпотеки №1723 і №1728 були ідеальні частки виробничого корпусу 12 під. літ.А-4, відсутній технічний паспорт будівлі виробничого корпусу №12 під. літ.А-4. (заг. площею 90001,3 кв.м.), а неналежно проведені технічно інвентаризації в 2016 та 2018 роках лише погіршили ситуацію, відтак наявний розумний сумнів, що майно ТзОВ «УК «ЛА», продане на аукціоні є тим самим майном, що було предметом договорів іпотеки.

Боржник звертає увагу на те, що математичні припущення ліквідатора не підтверджені жодними доказами, всупереч вимогам процесуального закону.

Окрім того, боржник вказує, що судом було вірно застосовано норми Кодексу України з процедур банкрутства, які мають пріоритет над застосуванням норм Господарського процесуального кодексу України, тому безпідставними є доводи апелянта про необхідність застосування ст.ст.162,175, 231 ГПК України.

Оскільки ТзОВ «УК «ЛА» намагалось виступати ініціюючим кредитором, суд був зобов`язаний перевірити чи відсутній спір про право, однак, як вбачається з матеріалів цієї справи та справи №5015/118/11, постанови Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі №33/30, якою відмовлено ліквідатору Козію В.Ю. у задоволенні заяви про заміну кредитора ПрАТ «Оргхім» на ТзОВ «УК «ЛА» як майнового поручителя, існує спір щодо наявності в ТзОВ «УК «ЛА» прав майнового поручителя, зокрема, права регресу до ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» та ЗАТ «Автонавантажувач».

На переконання боржника, ліквідатор не має повноважень на ініціювання банкрутства дебітора боржника, а заява про відкриття провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» є неналежним способом захисту кредиторів ТзОВ «УК «ЛА». Спір щодо дебіторської заборгованості боржника повинен розглядатись судом, що здійснює розгляд справи про банкрутство ТзОВ «УК «ЛА».

Ліквідатор стверджує, що здійснив оплату боргу ПрАТ «Оргхім», однак, були відсутні підстави для вчинення таких дій, оскільки внаслідок відсутності предметів договорів іпотеки, що було встановлено в ухвалі Господарського суду Львівської області від 23.03.2018 у справі №5015/118/11, застосуванню підлягає ст.607 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання припиняється неможливістю виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. В цьому випадку зобов`язання неможливо виконати внаслідок відсутності майна ТзОВ «УК «ЛА», що було обтяжене іпотекою на користь ПрАТ «Оргхім». Тобто наявна юридична обставина неукладеність договорів у зв`язку з відсутністю предмету іпотеки.

Окрім того, внаслідок затвердження мирової угоди, у справі про банкрутство ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ», відповідно до умов якої боржник зобов`язався сплатити ПрАТ «Оргхім» борг в розмірі 2 861 460,96 грн., відбулася новація зобов`язання, що відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 04.09.2018 у справі №918/2067/14.

У зв`язку з припиненням договорів іпотеки №1723 і №1728, що підтверджується рішенням Господарського суду Львівської області від 08.06.2018 у справі №914/730/15, неодноразової новації основного зобов`язання між боржником ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» та кредитором ПрАТ «Оргхім» внаслідок затвердження судом мирових угод, відсутністю жодних відомостей про іпотеку в державному реєстрі, згода ТзОВ «УК «ЛА» на укладення мирової угоди не вимагалась, оскільки таке товариство перестало бути майновим поручителем.

У додаткових поясненнях апелянт зазначає, що на дату вступу у справу №5015/118/11 арбітражного керуючого Козія В.Ю. як ліквідатора - 16.05.2016, за ТзОВ «УК «ЛА» було зареєстровано нежитлові приміщення корпусу 12, загальною площею 48677 кв.м. у м.Львів, вул. Шевченка, 321, після проведення технічної інвентаризації площа збільшилась та становила 49 928,3 кв.м. В оскаржуваній ухвалі та рішенні від 08.06.2015 встановлено, що частка приміщень, які обтяжені іпотекою, визначається в наступному порядку: 67 340,96 кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, що передано в іпотеку ПрАТ «Оргхім») 32 931,1 кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, на які набуло право власності ТзОВ «Фармекс» та по яких є рішення суду від 08.06.2015 про припинення обтяження цих приміщень іпотекою) = 34 409,86кв.м. (залишкова частина приміщень частини будівлі виробничого корпусу №12, що на момент торгів залишилась у власності банкрута).

07.12.2018 протоколами №1 та №2 ТзОВ «УК «ЛА» реалізувало нежитлові приміщення будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4 загальною площею 49 928,3 кв.м. за ціною продажу 11 440 752,60 грн., з яких 34 409,86кв.м. це приміщення частини будівлі корпусу №12 літ.А-4, які було обтяжено іпотекою згідно з поданими до матеріалів справи договорами іпотеки.

07.12.2018 ТзОВ «УК «ЛА» реалізувало нежитлові приміщення будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4 загальною площею 49 928,3 кв.м. (37 017,3 кв.м.+12911,0 кв.м.) за ціною продажу 11 440 752,60 грн. (8 373 984,00 + 3066768,6 = 11 440 752,60 грн).

Відтак протоколами №1 і №2 від 07.12.2018 та інформаційною довідкою №288771625 від 07.12.2021 підтверджується, що ТзОВ «УК «ЛА» здійснило реалізацію усього нерухомого майна, а саме будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4 загальною площею 49 928,3 кв.м., з яких 34 409,86кв.м. обтяжено іпотекою.

До пояснень додано копії вказаних протоколів та довідки.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що копія протоколу про проведення аукціону №1 від 07.12.2018 додана до заяви про порушення провадження у справі про банкрутство, проте протокол №2 від 07.12.2018 та інформаційна довідка №288771625 від 07.12.2021 є доказами, що не були предметом оцінки під час розгляду заяви в суді першої інстанції, апелянт не вказує на об`єктивну неможливість подання таких доказів суду першої інстанції та не порушує питання про долучення таких доказів до матеріалів справи, відтак в апеляційного суду, в силу вимог ч.3 ст.269 ГПК України відсутні підстави брати вказані докази до уваги та надавати їм будь-яку оцінку при встановленні обставин.

У запереченнях на додаткові пояснення ліквідатора боржник вказує, що ліквідатор у справі про банкрутство ТзОВ «УК «ЛА» всупереч вимогам закону погасив визнані судом кредиторські вимоги ПрАТ «Оргхім» (як вимоги до майнового поручителя) за рахунок продажу майна, що не було предметом забезпечення відповідних вимог; технічні інвентаризації майна ТзОВ «УК «ЛА» проведено у 2016 та 2018 році з численними порушеннями, тому до завершення спору щодо вчинення ліквідатором зазначених порушень, що перебуває на розгляді господарського суду, в провадженні якого знаходиться справа про банкрутство майно ТзОВ «УК «ЛА» взагалі не могло бути предметом продажу на аукціоні 07.12.2018; ліквідатор приховує фактичні обставини справи №5015/118/11, які вказують на незаконне вибуття із власності ТзОВ «УК «ЛА» майна, неможливості ідентифікації такого майна та затягування справи про банкрутство; в оскаржуваній ухвалі та в рішенні від 08.06.2015 не наводились розрахунки, які вказує ліквідатор; ліквідатором не спростовано фактів, встановлених у постанові Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі №33/30, що мають у цьому випадку преюдиціальний характер; у даній справі наявний спір про право, внаслідок чого застосуванню підлягає ч.6 ст.39 КУзПБ.

У клопотанні від 26.06.2022 ліквідатор надав суду розрахунок сум, отриманих від продажу забезпеченого нерухомого майна, отриманих від реалізації згідно з протоколами №1 і №2 від 07.12.2018, у якому зазначив, що в іпотеці перебувало 34 409,86 кв.м., що становить 69,7568% від загальної площі нежитлових приміщень будівлі корпусу №12 літ.А-4 проданих на аукціоні 49 328,3 кв.м.(34 409,86: 49 328,3х100), а отже, реалізація майна, яке перебувало в іпотеці здійснена за 7 980 702,90 грн (11 440 752,60 грн. х 69,7568%). До розрахунку додано протокол засідання комітету кредиторів ТзОВ «УК «ЛА» від 01.11.2018 та протокол №1 проведення аукціону від 07.12.2018.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що копія протоколу засідання комітету кредиторів ТзОВ «УК «ЛА» від 01.11.2018 є доказом, що не був предметом оцінки під час розгляду заяви в суді першої інстанції, апелянт не вказує на об`єктивну неможливість подання вказаного доказу суду першої інстанції, відтак в силу вимог ч.3 ст.269 ГПК України, такий не береться судом до уваги.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Згідно з ч.2 ст.8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

У ч.1 ст.34 КУзПБ передбачено, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником у письмовій формі та повинна містити, зокрема, виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви, а також відомості про розмір вимог із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Доказами на підтвердження наявності боргу можуть бути, зокрема, судові рішення, господарські правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення. Такими доказами можуть бути, зокрема, банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи, та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань.

Звернення кредитора до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство по суті є реалізацією кредитором права на судовий захист власних майнових прав за відсутності належного виконання грошового зобов`язання боржником. У зв`язку з цим, кредитор повинен надати суду докази на підтвердження наявності у нього права, яке підлягає захисту, та навести обставини, що є підставою для звернення до суду.

За змістом ч.1 ст.35 КУзПБ у разі відсутності підстав для відмови у прийнятті, залишення без руху або для повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство господарський суд приймає заяву до розгляду, про що не пізніше п`яти днів з дня її надходження постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначається дата проведення підготовчого засідання суду. Також ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб надати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ.

Відповідно до частин першої - п`ятої статті 39 КУзПБ перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи. Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість. У разі якщо до господарського суду до дня підготовчого засідання надійшло кілька заяв і одна з них прийнята судом до розгляду, інші ухвалою господарського суду приєднуються до матеріалів справи і розглядаються одночасно. У разі визнання вимог заявника необґрунтованими господарський суд оцінює обґрунтованість вимог інших заяв кредиторів, приєднаних до матеріалів справи, і вирішує питання про відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому цією статтею. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є перевірка обґрунтованості вимог ініціюючого кредитора на предмет наявності між заявником і боржником грошового зобов`язання в розумінні абз.5 ч.1 ст. 1 КУзПБ (зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України); встановлення наявності спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі.

У постанові від 10.11.2021 у справі №916/1101/21 Верховний Суд вказав, що для більш чіткого розуміння дій господарського суду у підготовчому засіданні при вирішенні питання щодо наявності чи відсутності підстав для відкриття провадження справи про банкрутство юридичних осіб за ініціативою кредитора доречним є використання чотирискладового тесту щодо наявності спору про право, що є юридичною конструкцією - засобом для перевірки необхідних умов для відкриття провадження у справі про банкрутство господарським судом, який повинен дослідити таке:

- наявність спору про право, а саме встановлення наявності чи відсутності неоднозначності в частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстав виникнення зобов`язання, суми зобов`язання, структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання;

- належність вирішення такого спору саме в порядку позовного провадження;

- позиція боржника на предмет вчинення останнім активних дій спрямованих на заперечення грошових вимог кредитора, які не були предметом розгляду у позовному провадженні і щодо яких не було ухвалено судового рішення;

- оспорення боржником вимог кредитора та з`ясування активної позиції останнього до подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як зазначено у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство, станом на дату подання заяви до суду, вимоги кредитора до боржника, які враховуються як підстава для відкриття провадження у справі про банкрутство, становлять 2 861 460,96 грн.

Вказана заборгованість виникла за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005, укладеним між ВАТ ВНК Розточчя СТ та ЗАТ КБ Приватбанк, за яким боржнику було надано кредит. Виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором №1/58 від 19.08.2005 забезпечувалося договорами іпотеки №1728 та №1723, укладеними 19.08.2005 між ЗАТ Автонавантажувач (іпотекодавцем) та ЗАТ КБ Приватбанк (іпотекодержателем). Предметом договорів іпотеки було нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, а саме: за договором іпотеки 1728 - частина приміщень будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4 (складський цех) загальною площею 19604,2 кв.м.; за договором іпотеки 1723 - частина будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4 загальною площею 278,4 кв.м.

Також у заяві зазначено, що ЗАТ Автонавантажувач (іпотекодавцем), за погодженням іпотекодержателя - ЗАТ КБ Приватбанк (згідно з листом від 08.11.2006 №4/4147), було передано актом №1 прийому-передачі майна від 09.11.2006 нерухоме майно (в т.ч. предмет іпотеки за договорами іпотеки №1723 та №1728 від 19.08.2005) в статутний фонд ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач. Таким чином, у відповідності до ст.23 Закону України Про іпотеку, до ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач перейшло право іпотекодавця за договорами іпотеки №1723, №1728, в підтвердження чого кредитор також посилається на рішення Господарського суду Львівської області від 19.10.2010 у справі №33/31.

09.10.2007 між ЗАТ КБ Приватбанк (первісним кредитором) та ВАТ Оргхім (новим кредитором) було укладено договір №2 про відступлення права вимоги за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005, та 12.10.2007 між сторонами підписано акт прийому-передачі до договору №2 про відступлення права вимоги, згідно з яким новий кредитор (ВАТ Оргхім) набув право вимоги до ВАТ ВНК Розточчя СТ в сумі 3 406 500,96 грн., яке виникло на підставі кредитного договору №1/58 від 19.08.2005. Також, 12.10.2007 між ЗАТ КБ Приватбанк та ВАТ Оргхім було укладено договори про відступлення прав іпотекодержателя №1819 та №1821 за іпотечними договорами №1728 та №1723 від 19.08.2005.

Заявник вказує на те, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.12.2009 у справі №21/35 про банкрутство ВАТ ВНК Розточчя СТ, ПрАТ Оргхім було визнано кредитором четвертої черги на загальну суму в сумі 3 406 500,96 грн. У справі №21/35 про банкрутство ВАТ ВНК Розточчя СТ було затверджено мирову угоду від 21.12.2011, на виконання умов якої боржник впродовж 2012 року частково погасив заборгованість перед ПрАТ Оргхім на суму 545 040,00 грн.

Також, 20.06.2011 ухвалою Господарського суду Львівської області у справі №5015/118/11 про банкрутство ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач, ПрАТ Оргхім було визнано кредитором на загальну суму 7 464 007,84 грн. (в т.ч. 125 грн. судових витрат). В мотивувальній частині вказаної ухвали зазначено, що заборгованість перед ПрАТ Оргхім виникла внаслідок майнової поруки по зобов`язаннях ЗАТ Автонавантажувач в сумі 4 057 506,84 грн. та майнової поруки по зобов`язаннях ВАТ ВНК Розточчя СТ в сумі 3 406 500,96 грн.

09.04.2019 ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач оплатило ПрАТ Оргхім суму в розмірі 6 918 967, 84 грн., з якої 2 861 460,96 грн., як стверджує заявник, є погашення заборгованості ВАТ ВНК Розточчя СТ, яку було здійснено як оплату від продажу іпотечного майна, а саме: нежитлових приміщень будівлі корпусу №12 літ А-4, загальною площею 37 017,3 кв.м., що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, будинок №321, відповідно до протоколу проведення аукціону №1 від 07.12.2018, акту приймання - передачі № 1 від 10.12.2018, договору купівлі-продажу від 09.12.2018.

Суд першої інстанції встановив, і з таким твердженням погоджується апелянт у скарзі, що з доданого до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство акту №1 прийому-передачі майна в статутний фонд ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач від 09.11.2006 прослідковується, що ЗАТ Автонавантажувач передало в статутний фонд ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, в тому числі: будівлю цеху виробничого корпусу №12 під літ. А-4, загальною площею 91 001,3 кв.м.

В наданих заявником договорах іпотеки від 19.08.2005 №1728 та №1723, якими забезпечувалось виконання зобов`язань ВАТ ВНК Розточчя СТ перед ЗАТ КБ Приватбанк, та в подальшому - перед ПрАТ Оргхім, що виникло за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005, зазначено, що в іпотеку було передано нерухоме майно, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, а саме: за договором іпотеки №1728 - частина приміщень будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4 (складський цех) загальною площею 19604,2 кв.м., що становить 22/100 ідеальних часток (п.7.1), та частина приміщень будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4 (агрегатний цех) загальною площею підвалу 3910,6 кв.м. та загальною площею 21034,9 кв.м., що становить 27/100 ідеальних часток (п.7.2); за договором іпотеки №1723 - частина приміщень будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4 (зварювальний цех) загальною площею підвалу 278,4 кв.м. та загальною площею приміщень 22 743 кв.м., що становить 25/100 ідеальних часток (п. 7).

Отже, загалом в іпотеку передано 74/100 ідеальних часток будівлі виробничого корпусу №12 літ А-4, за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, що від площі - 91 001,3 кв.м. виробничого корпусу №12 літ А-4, переданого в статутний фонд ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач, що складає 67 340,96 кв.м. Докази перебування в заставі/іпотеці решти 23 660,34 кв.м. площі виробничого корпусу №12 літ А-4 в матеріалах заяви відсутні.

Відповідно до доданих до заяви протоколу проведення аукціону №1 від 07.12.2018, акту приймання - передачі №1 від 10.12.2018, договору купівлі-продажу від 09.12.2018, на аукціоні було продано нежитлові приміщення будівлі корпусу №12 літ. А-4, загальною площею 37 017,3 кв.м., що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, будинок № 321.

Як вірно вказав місцевий господарський суд, жоден із зазначених документів не містить ідентифікуючих даних щодо того, які саме приміщення та частини будівлі корпусу №12 під літ. А-4 були продані.

Відтак, вірними є висновки суду про те, що кредитором не доведено, а в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували, що продане приміщення площею 37 017,3 кв.м. було саме тією частиною корпусу №12 літ. А-4, яке було предметом іпотеки за вищевказаними договорами іпотеки від 19.08.2005 №1728 та №1723.

Викладені в апеляційній скарзі доводи кредитора про те, що у разі якщо суду не було зрозуміло за рахунок реалізації яких приміщень відбулось погашення боргу перед ПрАТ «Оргхім», суд мав обов`язок залишити заяву ТзОВ «УК «ЛА» без руху, а не відмовляти у відкритті провадження, не заслуговують на увагу, адже дослідження доказів, поданих ініціюючим кредитором на підтвердження існування грошового зобов`язання боржника, є завданням господарського суду саме у підготовчому засіданні, натомість залишення заяви кредитора без руху можливе за умови недотримання вимог до форми та змісту заяви, встановлених у ч.1-3 ст.34 КУзПБ.

Відповідно до рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 у справі №914/730/15 (залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.08.2015 та постаново Вищого господарського суду України від 16.02.2016) було визнано припиненими зобов`язання іпотеки щодо частини вищезазначених приміщень за договорами іпотеки №1728 від 19.08.2005 та №1723 від 19.08.2005.

Вказаним рішенням задоволено зустрічний позов ТзОВ «Фармакс» до ПрАТ «Оргхім» за участю третіх осіб ЗАТ «Автонавантажувач», ПрАТ «ВНК «Розточчя», ТзОВ «УК «ЛА» та приватного нотаріуса Дудко О.О., про визнання припиненим зобов`язання іпотеки, зняття заборони відчуження, серед іншого:

визнано припиненим зобов`язання іпотеки щодо нежитлових приміщеннях загальною площею 8 895,2 кв.м., позначені на плані літ.А-4, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 321; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (РПВН) 26178300), складові частини яких, а саме (порядковий номер/площа): - підвал площею 278,4 кв.м. пд.- II, частина 30 площею 6 025,6 кв.м., 31-48, 49, 100-103, є частиною предмету договору іпотеки, що посвідчений 19.08.2005 Дудко О.О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстром №1723 та №1734; - частина 30 площею 1168,0 кв.м., 49 є частиною предмету договорів іпотеки, що посвідчені 19.08.2005 Дудко О.О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстром №1725 та №1728;

визнано припиненим зобов`язання іпотеки щодо нежитлових приміщеннях загальною площею 9 241,8 кв.м., позначені на плані літ.А-4, що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (РПВН) 26178219), складові частини яких, а саме (порядковий номер/площа): - частина 15 площею 7 728,9 кв.м. (стара одиниця) у складі приміщення 15а загальною площею 7 910,0 кв.м. (нова одиниця); 24-29; 50-51; 104-105 та III, - є частиною предмету договорів іпотеки, що посвідчені 19.08.2005 Дудко О.О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстром №1725 та №1728;

визнано припиненим зобов`язання іпотеки щодо нежитлових приміщеннях загальною площею 14 794,1 кв.м., позначені на плані літ.А-4, що знаходяться за адресою: м.Львів, вул.Шевченка, 321; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01 (реєстраційний номер в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (РПВН) 26178346, складові частини яких, а саме (порядковий номер/площа): - частина 15 загальною площею 12 252,2 кв.м. (стара одиниця) (у складі частини 15 площею 12071,1 кв.м. та частини 15а площею 181,1 кв.м.(нова одиниця), приміщення 16-23, І, 96-99 115-116 та 119, - є частиною предмету договорів іпотеки, що посвідчені 19.08.2005 Дудко О.О., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, за реєстром №1723 та №1734.

В апеляційній скарзі ініціюючий кредитор зазначає, що загальну площу приміщень, яка залишилась в іпотеці слід вираховувати в наступний спосіб: 67 340,96кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, що передано в іпотеку) 32 931,1кв.м. (загальна площа частини будівлі виробничого корпусу №12 літ.А-4, за адресою м.Львів, вул.Шевченка, 321, на які набуло право власності ТзОВ «Фармекс» та по яких є рішення суду від 08.06.2015 про припинення обтяження цих приміщень іпотекою) = 34 409,86кв.м. приміщень частини приміщень, які належали ТзОВ «УК «ЛА» та були обтяжені іпотекою по виконанню кредитних договорів, за якими ПрАТ «Оргхім» виступає кредитором, в тому числі щодо ПрАТ «Розточчя «СТ», тоді як заявник надав суду докази реалізації 37 017,3 кв.м.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює наведені апелянтом обрахунки з огляду на те, що 67 340,96кв.м. є площею, що відповідає 74/100 ідеальним часткам від 91 001,3 кв.м. площі виробничого корпусу №12 літ А-4, переданого в статутний фонд ТзОВ Управляюча компанія Львівський Автонавантажувач (91 001,3:100х74=67 340,96), натомість 32 931,1 кв.м. є сумою площ частин виробничого корпусу №12 літ А-4, які відповідно до змісту рішення Господарського суду Львівської області від 08.06.2015 у справі №914/730/15 належать ТзОВ «Фармакс» і щодо яких іпотеку визнано припиненою, тобто зменшуване та від`ємник є неспівставними величинами.

Вказані обрахунки, а також доводи скаржника про дійсність договорів іпотеки №1728 та №1723, жодним чином не спростовують висновок суду першої інстанції про неможливість за поданими ініціюючим кредитором матеріалами встановити які саме частини приміщення продано в межах ліквідаційної процедури заявника.

Як вказує апелянт у додаткових поясненнях на дату вступу у справу №5015/118/11 арбітражного керуючого Козія В.Ю. як ліквідатора - 16.05.2016, за ТзОВ «УК «ЛА» було зареєстровано нежитлові приміщення корпусу 12, загальною площею 48677 кв.м. у м.Львів, вул. Шевченка, 321, після проведення технічної інвентаризації площа збільшилась та становила 49 928,3 кв.м., з них 34 409,86кв.м. було обтяжено іпотекою і усі приміщення загалом було реалізовано. При цьому площу 34 409,86кв.м. обчислено кредитором за наведеними вище обрахунками на підставі встановлених в оскарженій ухвалі площ, тоді як боржник надав суду протоколи торгів на загальну площу 37 017,3 кв.м.

При цьому, боржник стверджує, що правильність та відповідність вимогам законодавства проведеної технічної інвентаризації є предметом спору.

Так, на розгляді Господарського суду Львівської області перебуває справа №5015/118/11(914/1760/21) за позовом ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» до відповідача-1 - ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач», та відповідача-2 - ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Козія В.Ю. (за участю третіх осіб, в тому числі ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ» ) про визнання незаконними дій ліквідатора із інвентаризації нерухомого майна боржника, недійсними односторонніх правочинів ліквідатора із поділу/об`єднання ОНМ боржника та скасування державної реєстрації об`єктів нерухомості.

Як вбачається з ухвали Господарського суду Львівської області від 16.02.2022 (текст якої оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень) 18 червня 2021 ТзОВ «Львівські заводи автомобілебудування» подало позовну заяву, в якій просить визнати незаконними дії та бездіяльність ліквідатора Козія В.Ю. при проведенні інвентаризації майна банкрута 2016 та 2018 рр.; визнати недійсною та скасувати заяву ліквідатора ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» Козія В.Ю. від 23.11.2016, посвідчену приватним нотаріусом ЛМНО Паук А.Я. за реєстраційним номером №2428 та визнати недійсними та скасувати заяви ліквідатора Козія В.Ю., що подані державному реєстратору 25.01.2018, і застосувати наслідки недійсності; скасувати рішення про державну реєстрацію набуття/припинення права власності ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» на об`єкти нерухомості за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 321, із відкриттям розділу державного реєстру речових прав, що були прийняті державним реєстратором ДП «Західний експертно-технічний центр Держпраці» Демків Володимиром Петровичем 24.11.2016 та 25.01.2018 та відновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи щодо прав власності ТзОВ «УК «ЛА» на об`єкти нерухомості станом на 23.11.2016, а саме: скасувати усі записи щодо прав власності і їх обтяжень, що містяться у розділах реєстру, що закриваються, та закрити наступні розділи державного реєстру речових прав та їх обтяження, згідно переліку, а саме: (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення корпусу №12 літ. "А-4" загальною площею 48134,5 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32533508 від 24.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення корпусу №12 в літ. "А-4" загальною площею 12911 кв.м.; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32610081 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 9318,8 кв.м.,; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32609747 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення 91,92 за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 1977 кв.м.; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32610396 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення 59,72а заг.площею 2333,6 кв.м.; Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32609412 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлове приміщення №90 загальною площею 1445,6 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу] за індексним №32609040 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення загальною площею 940,6 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32608654 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення 58д,58е за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 2673,4 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32607582 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення 58а,58б,58в за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 2505,3 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32608311 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 000) на нежитлові приміщення за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 9908,7 кв.м., здійснену державним реєстратором ДП "Західний експертно-технічний центр Держпраці" Демків Володимиром Петровичем на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32606748 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлові приміщення 72,72а за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 1469 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32607223 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлове приміщення 58г за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 2694,6 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №32606171 від 29.11.2016р.; (РНОНМ 101) на нежитлове приміщення, нежитлові приміщення будівлі корпусу №12 літ.А-4 за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 37017,3 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №39395887 від 29.01.2018р.; (РНОНМ 101) на нежитлову будівлю підстанції літ.Т-1" за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321 загальною площею 194,3 кв.м., Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним №39394916 від 29.01.2018.

Станом на дату постановлення оскарженої ухвали, справа №5015/118/11 (914/1760/21) перебувала на стадії підготовчого засідання.

Таким чином, на дату звернення кредитора із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ «ВНК Розточчя СТ» існував спір щодо визначення площ будівлі за адресою м. Львів, вул. Шевченка, 321, які належать ТзОВ «УК «ЛА» та продані в межах ліквідаційної процедури, і такий спір перебував на розгляді господарського суду.

Щодо заборгованості ПрАТ ВНК Розточчя СТ перед ПрАТ Оргхім в сумі 2 861 460,96 грн., яка за твердженням кредитора погашена ним ПрАТ Оргхім 09.04.2019 і тому право вимоги по ній перейшло до ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач, слід зазначити, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 у справі №5015/2687/11(21/35) про банкрутство ПрАТ ВНК Розточчя СТ було затверджено мирову угоду від 09 вересня 2019 року, у пункті 3.5 якої боржник зобов`язався на умовах визначених п 3.4 мирової угоди повністю сплатити 2 861 460,96 грн. ПрАТ Оргхім; пунктами п. 3.4, 3.9. та 3.10 мирової угоди боржник зобов`язався, зокрема, після повного погашення вимог попередніх черг приступити до погашення вимог четвертої черги та погасити їх повністю не пізніше 12 місяців із дня набрання чинності мирової угоди, тобто питання заборгованості ПрАТ ВНК Розточчя СТ перед ПрАТ Оргхім в сумі 2 861 460,96 грн. врегульовано мировою угодою.

Суд першої інстанції врахував, що станом на 17.10.2019 (дату винесення ухвали про затвердження мирової угоди у справі №5015/2687/11(21/35) заборгованість ПрАТ ВНК Розточчя СТ перед ПрАТ Оргхім в сумі 2 861 460,96 грн. була наявною, чим також спростовується твердження заявника про те, що ця заборгованість була погашена ним ПрАТ Оргхім ще 09.04.2019. Відтак безпідставними є доводи апелянта про те, що суд не дослідив факту сплати заявником на рахунок ПрАТ Оргхім 2 861 460,96 грн.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі №916/661/20 вказано, що невиконання боржником своїх договірних зобов`язань у строки, зазначені у мировій угоді, затвердженій у процедурі банкрутства, може мати наслідком звернення кредитора до суду з вимогами до боржника про стягнення заборгованості в розмірі, передбаченому мировою угодою, в позовному провадженні, встановленому процесуальним законодавством.

Із врахуванням вказаного правового висновку, необґрунтованими є доводи апелянта про те, що суд мав обов`язок закрити провадження на підставі ст.231 ГПК України, натомість, якщо заявник вважає, що боржник має зобов`язання перед ним в розмірі 2 861 460,96 грн., і не виконує таке відповідно до умов затвердженої мирової угоди, він вправі звернутись за захистом свого порушеного права до суду у порядку позовного провадження. Наведене також підтверджує наявність спору про право, що підлягає вирішенню в позовному провадженні.

При цьому ухвала Господарського суду Львівської області від 17.10.2019 у справі №5015/2687/11(21/35) про банкрутство ПрАТ «ВНК «Розточчя СТ», якою затверджено мирову угоду, залишена в силі постановою Верховного Суду від 17.06.2020, а доводи апелянта про те, що комітет кредиторів ТзОВ «УК «ЛА» не надавав згоди на укладення такої ухвали, жодним чином не спростовують її дійсності.

Окрім того, постановою Західного апеляційного господарського суду від 27.01.2020 у справі №33/30 задоволено апеляційні скарги ПрАТ ВНК Розточчя СТ та ПрАТ Оргхім, скасовано п.2 ухвали Господарського суду Львівської області від 09.07.2019 у справі №33/30, і відмовлено у клопотанні ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач про заміну кредитора. У скасованому цією постановою пункті 2 ухвали Господарського суду Львівської області від 09.07.2019, було замінено кредитора ПрАТ Оргхім на ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач за грошовими вимогами до ЗАТ Автонавантажувач на суму 4 057 506 грн. 84 коп. на підставі проведеної ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач оплати ПрАТ Оргхім в розмірі 6918967, 84 грн. (з яких: 125 грн. судовий збір у справі про банкрутство ТзОВ Управляюча компанія Львівський автонавантажувач, 4057506,84 грн. погашення заборгованості ЗАТ Львівський автонавантажувач та 2861460,96 грн. погашення заборгованості ВАТ ВНК Розточчя СТ).

З огляду на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду про недоведеність проведеної кредитором на користь ПрАТ «Оргхім» оплати саме за рахунок продажу предмета іпотеки за договорами іпотеки №1728 від 19.08.2005 та №1723 від 19.08.2005, якими забезпечувалось виконання зобов`язань ВАТ «ВНК «Розточчя СТ» за кредитним договором №1/58 від 19.08.2005, а відтак і про недоведеність обставин наявності в порядку ст.11 Закону України «Про іпотеку» заборгованості ВАТ «ВНК «Розточчя СТ» перед ТзОВ «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» в розмірі 2861460,96 грн., яку кредитор просив врахувати як підставу для відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Зважаючи, що матеріалами справи підтверджується наявність спору про право та належність вирішення такого спору саме в порядку позовного провадження, беручи до уваги заперечення боржника щодо підстав виникнення грошового зобов`язання перед ініціюючим кредитором з покликанням на існування спорів, що є предметом судового розгляду, вірним є висновок місцевого господарського суду про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Львівський автонавантажувач» про відкриття провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства «Виробничо-наукова компанія «Розточчя СТ».

Враховуючи встановлені обставини справи, зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, а ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22 слід залишити без змін.

В порядку положень ст. 129 ГПК України сплачений скаржником за подання апеляційної скарги судовий збір слід покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Управляюча компанія Львівський автонавантажувач б/н від 28.03.2022 (вх.ЗАГС. №01-05/755/22 від 30.03.2022) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 21.02.2022 у справі №914/124/22 залишити без змін.

3. Судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287,288 ГПК України протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 04.07.2022.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.