УХВАЛА

30 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 910/11768/19 (910/6116/20)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О.В. - головуючий, Білоус В.В., Погребняк В.Я.

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021

та ухвала Господарського суду міста Києва від 10.08.2021

у справі №910/11768/19 (910/6116/20)

за позовом ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд",

2) Печерської районної в місті Києві державної адміністрації

про визнання рішень загальних зборів учасників товариства та скасування державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу

в межах справи №910/11768/19

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліттрансбуд"

про банкрутство,-

ВСТАНОВИВ:

23.05.2022 ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/11768/19 (910/6116/20)

з клопотанням про поновлення строків на касаційне оскарження.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №910/11768/19 (910/6116/20) визначено колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Васьковський С. В., судді: Білоус В.В., Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2022.

Подана касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає вимогам статей 287-291 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), з огляду на наступне.

Статтею 290 ГПК України передбачені вимоги до форми і змісту касаційної скарги.

Відповідно до п. 5 ч.2 ст. 290 ГПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною 2 ст. 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове ухвала оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

Правильність оформлення касаційної скарги, її змісту та форми покладається саме на заявника касаційної скарги.

Касаційна скарга ОСОБА_1 хоча і містить посилання на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, однак її зміст не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст. 290 ГПК України, незважаючи на наявність посилання на постанови Верховного Суду, оскільки не містить належного обґрунтування наявності підстав визначених відповідним(и) пунктом (пунктами) ч. 2 ст.287 ГПК України.

Крім того, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права скаржник не зазначає на якій (яких) із підстав, зазначених у пунктах 1 - 4 ч.2 ст. 287 ГПК України, ним оскаржуються судові рішення.

Разом із тим, обґрунтування неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має наводитись у взаємозв`язку з посиланням на підстави, унормовані у відповідному пункті (пунктах) ч.2 ст. 287 ГПК України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Оскільки скаржник не вказав належним чином правову підставу касаційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 287 ГПК України, пославшись на неправильне застосування судом, зокрема норм матеріального права, не обґрунтував чи є таке неправильне застосування та/або порушення підставою для відкриття касаційного провадження на підставі відповідного (відповідних) пункту (пунктів) ч.2 ст. 287 ГПК України, що відповідно до ч.2 ст. 292 ГПК України є підставою для залишення касаційної скарги без руху.

Оцінюючи зазначені скаржником доводи в обґрунтування пропуску ним строку на касаційне оскарження, Суд виходить з такого.

Згідно з вимогами частини першої та другої статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду встановлено наступні обставини.

Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/11768/19 (910/6116/20) залишено без руху на підставі ст.174 ГПК України та надано строк для усунення недоліків, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення вказаної ухвали скаржнику, а саме: зазначити підстави (підстав), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

Копія ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2022 у справі №910/11768/19 (910/6116/20) про залишення касаційної скарги без руху була направлена ОСОБА_1 за адресою, яка вказана у касаційній скарзі: АДРЕСА_1 та отримано скаржником 11.02.2022 (особисто), що підтверджується відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Станом на 18.04.2022 на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від ОСОБА_1 заява про усунення недоліків касаційної скарги відповідно до ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2022 не надходила.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.04.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/11768/19 (910/6116/20) повернуто скаржнику разом з доданими до неї матеріалами на підставі частини четвертої статті 174 ГПК України, оскільки останнім не усунуто недоліки касаційної скарги, зазначені в ухвалі Верховного Суду від 04.02.2022.

У даному випадку предметом касаційного оскарження є постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 (повний текст складено 14.12.2021), а тому останній день подання касаційної скарги згідно зі статтею 288 ГПК України закінчився 03.01.2022, тоді як дану касаційну скаргу подано 23.05.2022, тобто зі значним пропуском строку на касаційне оскарження.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого заявник наводить хронологію подій, які передували повторній подачі касаційної скарги, з яких насправді вбачається недотримання скаржником однаково обов`язкових для всіх учасників справи вимог щодо оформлення касаційної скарги, жодним чином не зазначаючи про те, що наведені ним події якимось чином свідчать про наявність поважних причин значного пропуску встановленого строку на касаційне оскарження.

Згідно з частиною першою статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язок суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Отже можливість поновлення пропущеного строку судом касаційної інстанції не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку, обов`язок з доведення яких покладено на скаржника.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (частина третя статті 13 ГПК України).

ГПК України не пов`язує право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

При цьому скаржником не надано жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 у справі № №910/11768/19 (910/6116/20) та не наведено існування обставин, що унеможливили її оскарження.

Крім того, колегія суддів зазначає, що наведені скаржником причини пропуску строку на касаційне оскарження не можуть вважатися поважними і такими, що дійсно перешкоджали зверненню у передбачений законом строк, оскільки скаржнику вже надавався строк для усунення недоліків, він був обізнаний щодо необхідності їх усунення, при цьому своїм правом на усунення недоліків не скористався.

В частині четвертій статті 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Отже доводи скаржника щодо пропущення строку на касаційне оскарження у справі № №910/11768/19 (910/6116/20), викладені в клопотанні, не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки носять суб`єктивний характер і є такими, що залежали виключно від свідомого волевиявлення скаржника.

Згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Відповідно до частини третьої статті 292 ГПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду вважає за необхідне надати скаржнику строк для усунення недоліків, поданої ним касаційної скарги, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, а саме - заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав, а також виконати вимоги пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 174, 234, 290, 291, 292 Господарського процесуального кодексу України, суддя Верховного Суду, -

У Х В А Л И В:

1. Визнати неповажними наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та ухвали Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/11768/19 (910/6116/20).

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 та ухвалу Господарського суду міста Києва від 10.08.2021 у справі №910/11768/19 (910/6116/20) залишити без руху.

3. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали, а саме: заявнику касаційної скарги необхідно навести інші підстави для поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження та надати відповідні докази на підтвердження цих підстав та виконати вимоги п. 5 ч. 2 ст. 290 ГПК України та належним чином зазначити підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

4. Наслідки невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали встановлені статями 292, 293 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий О.В. Васьковський

Судді В.В. Білоус

В.Я. Погребняк