ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. Справа№ 910/14352/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 14.06.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш»

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021

у справі №910/14352/21 (суддя Котков О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот»

про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Руш» (далі, позивач або ТОВ «Руш») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» (далі, відповідач або ТОВ «Пілот») про стягнення 286 802,02 грн основної заборгованості, 11 628,94 грн інфляційних втрат та 4 243,10 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за Договором на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства «Пілот» №1154/К від 16.09.2015 в частині повернення коштів по рахункам за оплачені та невикористані квитки.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 у позові відмовлено повністю.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки, по-перше, позивачем не доведено, що авіаквитки згідно сплачених рахунків не було використано у зв`язку з відміною рейсів, оскільки у матеріалах справи відсутні належним чином завірені належні та допустимі докази, які б підтверджували, що рейси були скасовані внаслідок обмежень, встановлених поширенням на території України гострої респіраторної хвороби СОVІD-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2; по-друге, додані до позовної заяви лист-підтвердження збійної ситуації на рейсі та квиток не містять відомостей, за допомогою яких можливо було б ідентифікувати конкретні квитки або які б підтверджували зв`язок між скасованим рейсом та конкретним квитком, який не було використано; по-третє, до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів направлення відповідачу листів з вимогою про повернення коштів ані засобами поштового зв`язку, ані електронною поштою, як і не надано доказів на підтвердження отримання цих листів відповідачем, тобто позивачем не доведено виконання умов договору щодо письмового повідомлення відповідача про відмову від придбаних проїзних документів або від заброньованих місць, зміну маршруту або перенесення строків ділової поїздки.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 17.01.2022 (про що свідчить відмітка Укрпошти Експрес на конверті) Товариство з обмеженою відповідальністю «Руш» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до наступного:

- суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що відповідачем було порушено умови пункту 5.2. Договору та не повернуто позивачу на його вимоги грошові кошти за невикористані квитки у зв`язку зі скасуваннями відряджень через поширення коронавірусної хвороби та у зв`язку зі скасуванням авіарейсів;

- помилковими є висновки суду першої інстанції про те, що лист-підтвердження збійної ситуації на рейсі та квиток не містять відомостей, за допомогою яких можливо було б ідентифікувати конкретні квитки або які б підтверджували зв`язок між скасованим рейсом та конкретним квитком, який не було використано, оскільки у зазначеному листі-підтвердженні збійної ситуації від 05.02.2020 чітко визначено, який рейс скасовано, а саме зазначено інформацію щодо номера рейсу, дати рейсу, тобто таку саму інформацію, яка міститься у наданому квитку;

- по кожному невикористаному квитку позивачем неодноразово направлялися на адресу відповідача листи на повернення коштів по рахункам за сплачені та невикористані квитки. На жоден лист відповідач мотивованої відповіді не надав, кошти не повернув. Також на юридичну та фактичну адреси відповідача було направлено претензію за вих.№08-02 про сплату заборгованості у розмірі 286 802,02 грн. Крім того, на електронну адресу ТОВ «Пілот» 03.12.2020 також були надіслані акт звірки та лист на повернення коштів.

До апеляційної скарги додано клопотання про долучення нових доказів (копії листа про направлення електронною поштою акту та листа повернення та копії листів з електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» про визнання боргу відповідачем).

Узагальнені доводи та заперечення відповідача

Представник відповідача відзиву на апеляційну скаргу суду у встановлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 строк не надав, що у відповідності до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Скрипка І.М.

Апеляційну скаргу було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14352/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

24.01.2022 матеріали справи №910/14352/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «Руш», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази доплати судового збору у розмірі 2270, 05 грн.

14.02.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду представник апелянта подав клопотання, до якого додано платіжне доручення №5715 від 03.02.2022 на підтвердження доплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2270, 05 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Руш» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21, встановлено сторонам строк для подання відзиву, заяв, клопотань; призначено до розгляду апеляційну скаргу на 15.03.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку з зазначеним судове засідання 15.03.2022 у справі №910/14352/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 розгляд справи призначено на 14.06.2022.

14.06.2022 від позивача через систему «Електронний суд» до суду надійшло клопотання щодо надання доказів на підтвердження понесених ним судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду в даній справі.

У судовому засіданні 14.06.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 14.06.2022 з`явився представник позивача.

Представник відповідача у судове засідання 14.06.2022 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Нормами статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачена можливість повідомлення сторін про призначення справи до розгляду та про дату, час і місце проведення судового засідання чи проведення відповідної процесуальної дії шляхом направлення повідомлень на адресу електронної пошти та з використанням засобів мобільного зв`язку.

Повідомлення із копією ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 про призначення справи до розгляду на 14.06.2022, засвідченою електронно-цифровими підписами суддів, було надіслане судом на електронну пошту підприємства відповідача - та представника відповідача у справі - адвоката Вініченка В.В. (ІНФОРМАЦІЯ_1 ), зазначену в матеріалах справи, що підтверджується роздруківкою електронного листування (том 1, а.с. 243-244). Також 10.06.2022 судом було повідомлено представника ТОВ «Пілот» - Вініченка В.В. про дату слухання справи (14.06.2022 о 15 год. 00 хв.) засобами мобільного зв`язку, про що у матеріалах справи міститься телефонограма (том 1, а.с. 245).

Крім того, інформація щодо призначення розгляду справи №910/14352/21 на 14.06.2022 була розміщена на офіційному веб-сайті Судової влади України за посиланням: https://anec.court.gov.ua/sud4873/gromadyanam/povidomlennya/1272433/.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення відповідача про розгляд апеляційної скарги в судовому засіданні 14.06.2022, суд дійшов висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті без участі представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

16.09.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «РУШ» (далі - клієнт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Пілот» (далі - агентство, відповідач) укладено Договір №1154/К на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства «Пілот» (далі - Договір), відповідно до пункту 1.1. якого агентство надає клієнту наступні послуги: інформація, контроль за наявністю місць, бронювання та оформлення внутрішніх та міжнародних авіаперевезень; оформлення та переоформлення авіаквитків; організація чартерних рейсів; негайне надання клієнту інформації щодо змін тарифів, правил їх використання, розкладу руху та правил оформлення авіаційних перевезень; оформлення залізничних квитків; надання повного комплексу туристичних послуг в Україні та за кордоном, включаючи візову підтримку; бронювання номерів в готелях в Україні та поза її межами; усі види страхування; обслуговування іноземних делегацій; оформлення обслуговування в аеропортах України для представників клієнта; можливість будь-якої форми оплати за надані послуги.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що клієнт направляє агентству в письмовій формі або електронною поштою заявку на бронювання або надання послуг, у якому вказуються дати поїздки, маршрут, кількість місць для бронювання та додаткова інформація.

Відповідно до пункту 2.4. Договору агентство приймає від клієнта відмову від придбаних проїзних документів або від заброньованих місць, зміну маршруту або перенесення строків ділової поїздки тільки в письмовій формі чи електронною поштою.

На підставі виставлених відповідачем рахунків позивач здійснив оплату за бронювання авіаквитків, квитків на потяги та автобуси, що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками: №ПТО00022792 від 03.12.2019 на суму 8259,00 грн, №ПТО00023323 від 11.12.2019 на суму 23 952,00 грн, №ПТО00023648 від 16.12.2019 на суму 7153,00 грн, №ПТО00023650 від 16.12.2019 на суму 7153,00 грн, №ПТО00023631 від 16.12.2019 на суму 7153,00 грн, №ПТО00023647 від 16.12.2019 на суму 7153,00 грн, №ПТО00023649 від 16.12.2019 на суму 7153,00 грн, №ПТО00023661 від 16.12.2019 на суму 125,00 грн, №ПТО00023662 від 16.12.2019 на суму 125,00 грн, №ПТО00023634 від 16.12.2019 на суму 125,00 грн, №ПТО00023663 від 16.12.2019 на суму 125,00 грн, №ПТО00023694 від 17.12.2019 на суму 926 723,00 грн, №ПТО00000273 від 10.01.2020 на суму 16 871,00 грн, №ПТО000000361 від 11.01.2020 на суму 26 795,39 грн, №ПТО00000380 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000381 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000379 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000344 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн, №ПТО00000350 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн, №ПТО00000348 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн, №ПТО00000502 від 14.01.2020 на суму 40 284,02 грн, №ПТО00000559 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000560 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000562 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000563 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000564 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000566 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00003550 від 10.03.2020 на суму 48,00 грн, №ПТО00000970 від 21.01.2020 на суму 2621,00 грн, №ПТО00002176 від 12.02.2020 на суму 22 051,00 грн, №ПТО00003590 від 10.03.2020 на суму 2375,00 грн та платіжними дорученнями: №148464 від 04.12.2019, №148464 від 04.12.2013, №123888 від 12.12.2019, №124190 від 17.12.2019, №124189 від 17.12.2019, № 4500763+ від 18.12.2019, №3970 від 18.12.2019, №3972 від 18.12.2019, №4500762+ від 18.12.2019, №4500761+ від 18.12.2019, №3971 від 18.12.2019, №3973 від 18.12.2019, №124412 від 19.12.2019, №152834 від 11.01.2020, №127837 від 13.01.2020, №127840 від 13.01.2020, №127839 від 13.01.2020, №127838 від 13.01.2020, №127956 від 13.01.2020, №127957 від 13.01.2020, № 127958 від 13.01.2020, №153180 від 16.01.2020, №153437 від 17.01.2020, №153436 від 17.01.2020, №153438 від 17.01.2020, №153439 від 17.01.2020, №153440 від 17.01.2020, №153441 від 17.01.2020, №162091 від 10.03.2020, №154350 від 22.01.2020, №157461 від 13.02.2020, №8860 від 11.03.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору відповідач надав, а позивач прийняв послуги на суму 841 317,00 грн, що підтверджується актом надання послуг №29203 від 19.12.2019, який підписаний уповноваженими представниками сторін без заперечень.

Пунктом 5.2. Договору передбачено, що якщо клієнт відмовляється від оформлених проїзних документів або від заброньованих місць, змінює маршрут або переносить строки ділової поїздки, клієнт сплачує штрафні санкції відповідно до правил, встановлених відповідними авіакомпаніями, готелями або іншими компаніями, що безпосередньо надають послуги. Повернення оплачених клієнтом коштів за такі послуги здійснюються агентом з утриманням штрафів вказаних вище після отримання агентством повернення коштів від відповідних авіакомпаній, готелів або інших компаній, що безпосередньо надають послуги.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби в світі сполучення в ряді країн світу було припинено, відрядження працівників позивача скасовано, скасовано авіарейси, тому на адресу ТОВ «Пілот» неодноразово направлялися листи на повернення коштів по рахункам за сплачені та невикористані квитки, а саме лист №27 від 11.03.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 279,00 грн, сплачених платіжним дорученням №154350 від 22.01.2020), лист №317 від 01.12.2020 (повернення коштів за невикористані послуги, сплачені за рахунками №ПТО00000559 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000560 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000562 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000563 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000564 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00000566 від 15.01.2020 на суму 153,00 грн, №ПТО00003550 від 10.03.2020 на суму 48,00 грн, №ПТО00002176 від 12.02.2020 на суму 22 051,00 грн, №ПТО00003590 від 10.03.2020 на суму 2375,00 грн), лист №26 від 11.03.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 10 080,00 грн, сплачені платіжним дорученням №153180 від 16.01.2020), лист №05-11/1/20 від 05.11.2020 (повернення коштів, сплачених за авіаквитки по скасованим рейсам, сплачених за рахунками №ПТО00000380 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000381 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000379 від 11.01.2020 на суму 10 391,00 грн, №ПТО00000344 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн, №ПТО00000350 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн, №ПТО00000348 від 11.01.2020 на суму 10 340,00 грн), лист №18 від 13.02.2020, №10 від 10.02.2020 (повернення коштів у сумі 1080,00 грн за невикористані авіаквитки, сплачених згідно рахунку №ПТО00000273 від 10.01.2020 на суму 16 871,00 грн), лист №5 від 14.01.2020 (повернення коштів у сумі 85 406,00 грн за невикористані авіаквитки, сплачених згідно рахунку №ПТО00023694 від 17.12.2019), лист №15 від 11.02.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 4 787,00 грн, сплачених згідно рахунку №ПТО00023647 від 16.12.2019, та коштів за невикористані послуги страхування, сплачених згідно рахунку №ПТО00023634 від 16.12.2019 у сумі 125,00 грн), №12 від 11.02.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 4 787,00 грн, сплачених згідно рахунку №ПТО00023649 від 16.12.2019, та коштів за невикористані послуги страхування, сплачених згідно рахунку №ПТО00023663 від 16.12.2019 у сумі 125,00 грн), лист №11 від 10.02.202 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 4 787,00 грн, сплачених згідно рахунку №ПТО00023631 від 16.12.2019, та коштів за невикористані послуги страхування, сплачених згідно рахунку №ПТО00023661 від 16.12.2019 у сумі 125,00 грн), лист №13 від 11.02.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 4 787,00 грн, сплачених згідно рахунку №ПТО00023648 від 16.12.2019, та коштів за невикористані послуги страхування, сплачених згідно рахунку №ПТО00023662 від 16.12.2019 у сумі 125,00 грн), лист №19 від 18.02.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки у сумі 23 952,00 грн, сплачених згідно рахунку №ПТО00023323 від 11.12.2019), лист №14 від 11.02.2020 (повернення коштів за невикористані авіаквитки, сплачених згідно рахунку №ПТО00023650 від 16.12.2019), лист №616 від 12.12.2019 ((повернення коштів за невикористані авіаквитки, сплачених згідно рахунку №ПТО00022792 від 03.12.2019). При цьому позивач вказує, що у названих листах просив повернути частину коштів за 2019 рік, до ситуації з COVID-19.

Позивач зазначає, що не отримував відповіді від відповідача на вказані листи.

Позивач надіслав відповідачу претензію №08-02 від 08.02.2021 про сплату коштів у розмірі 286 802,02 грн, які були перераховані на виконання умов договору та неповернуті згідно вищевказаних листів.

Вказана претензія залишена без відповіді та задоволення.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення суми основного боргу 286 802,02 грн та нарахованих на неї 11 628,94 грн інфляційних втрат за період з березня 2021 року по липень 2021 року та 4 243,10 грн 3% річних за період з 19.02.2021 по 17.08.2021.

Відзив відповідача на позовну заяву від 29.11.2021 не було прийнято до уваги судом першої інстанції, оскільки він був поданий із порушенням строку, встановленого частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що ненадання позивачем долучених до апеляційної скарги доказів (копії листа про направлення електронною поштою акту та листа про повернення та копій листів з електронної пошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» про визнання боргу відповідачем) зумовлено винятковістю такого випадку (направлення їх позивачу після подання позову до суду, неприйняття судом першої інстанції до уваги відзиву відповідача на позовну заяву, в якому він заперечував факт їх направлення, як такого, що поданий із пропуском встановленого законом строку та, як наслідок, відсутністю заперечень відповідача із приводу обставин, на підтвердження яких подані такі докази, під час розгляду справи судом першої інстанції, враховуючи розгляд справи без участі представників сторін в порядку письмового провадження), а тому, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статті 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, прийняв надані позивачем до справи на стадії апеляційного розгляду документи, проте, їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Стаття 610 Цивільного кодексу України передбачає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням, як стверджує позивач, відповідачем зобов`язань за договором на обслуговування корпоративних клієнтів Агентства «Пілот» №1154/К від 16.09.2015 в частині повернення коштів за сплачені та невикористані квитки.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зі змісту пунктів 2.4., 5.2. Договору вбачається, що клієнт (позивач) наділений правом подати агенту (відповідачу) в письмовій формі або електронною поштою відмову від оформлених проїзних документів або від заброньованих місць, або повідомити про зміну маршруту або перенесення строків ділової поїздки. При цьому повернення оплачених клієнтом коштів за такі послуги здійснюються агентом з утриманням штрафів, сплачених клієнтом відповідно до правил, встановлених відповідними авіакомпаніями, готелями або іншими компаніями, що безпосередньо надають послуги, та після отримання агентством повернення коштів від відповідних авіакомпаній, готелів або інших компаній, що безпосередньо надають послуги.

Досліджуючи питання щодо наявності письмового/через електронну пошту повідомлення позивачем відповідача про наявність підстав для повернення коштів за сплачені та невикористані квитки, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Колегія суддів звертає увагу, що із внесенням 17.10.2019 змін до Господарського процесуального кодексу України його статтю 79 Господарського процесуального кодексу України викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Іншими словами, тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Одночасно статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому.

Верховний Суд у постановах від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17 відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

У практиці Європейського суду з прав людини також трапляються рішення, в яких суд посилається на баланс вірогідностей задля оцінки обставин у справі. Так, зокрема, у рішенні від 23.08.2016 (заява № 59166/12) Дж. К. та Інші проти Швеції (J.K. AND OTHERS v. SWEDEN) Європейський суд з прав людини наголошує, що «У країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Втім, суд першої інстанції наведеного не врахував та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявленого позову, поклавши в основу оскаржуваного судового рішення висновок про недоведеність позивачем заявлених вимог у справі, зокрема, через відсутність доказів направлення відповідачу листів з вимогою про повернення коштів.

Однак, на переконання колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції зроблений без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для розгляду заявлених вимог.

Колегія суддів звертає увагу на те, що попри відсутність у матеріалах справи доказів направлення позивачем відповідачу листів про повернення коштів №27 від 11.03.2020, №317 від 01.12.2020, №26 від 11.03.2020, №05-11/1/20 від 05.11.2020, №18 від 13.02.2020, №10 від 10.02.2020, №5 від 14.01.2020, №15 від 11.02.2020, №12 від 11.02.2020, №11 від 10.02.2020, №13 від 11.02.2020, №19 від 18.02.2020, №14 від 11.02.2020, №616 від 12.12.2019, суд першої інстанції не звернув уваги на претензію вих. №08-02 від 08.02.2021 (том 1, а.с. 100-102).

Так, матеріалами справи підтверджується, що позивач надсилав відповідачу претензію №08-02 від 08.02.2021 про сплату коштів у розмірі 286 802,02 грн, які були перераховані на виконання умов договору та неповернуті згідно вищеперелічених листів.

Позивачем у претензії перераховані усі вищенаведені листи та вказані суми по кожному із рахунків, які мають бути йому повернуті (суми повернення, зазначені у претензії, відповідають сумам, про повернення яких позивач просив у листах).

Претензія №08-02 від 08.02.2021 була надіслана на юридичну та поштову адреси відповідача, вказані у Договорі, що підтверджується накладними та описами вкладення у цінний лист №088 та №6096.

Із наявних у матеріалах справи доказів (роздруківок із сайту Укрпошта щодо відстеження названих поштових відправлень) вбачається, що означена претензія була отримана відповідачем за поштовою адресою (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 59, офіс 202) - 12.02.2021, за юридичною адресою (02068, м. Київ, вул. Лісова, 80) - 22.02.2021.

Відповідач відповіді на вказану претензію позивачу не надав, факт надсилання йому перелічених у ній листів про повернення, попри зазначення ТОВ «Руш» у претензії про наявність у ТОВ «Пілот» всіх необхідних документів для розгляду претензії, не заперечив.

Додатково під час перегляду судового рішення апеляційним господарським судом встановлено, що між позивачем та відповідачем з приводу виконання умов Договору здійснювалось листування електронною поштою, що не суперечить вимогам пункту 2.4. Договору.

При розгляді апеляційної скарги позивача судова колегія бере до уваги принцип добросовісності учасника договірних правовідносин.

Так, принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Так, із доданих до апеляційної скарги принт-скринів електронного листування між сторонами вбачається, що 03.12.2020 начальником відділу обліку підзвітних коштів ТОВ «Руш» Шевчук М.С. (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) було направлено на електронні адреси відповідача (, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) лист із вкладеними до нього Актом звірки та листом про повернення коштів і проханням їх розглянути.

24.11.2021 директор ТОВ «Пілот» Віктор Вігант з електронної пошти надіслав на електронну адресу представника ТОВ «Руш» Шевчук М.С. (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) лист, у якому від імені компанії Пілот зазначив, що товариство має намір сплатити заборгованість у досудовому порядку, просив повідомити про наявність такої можливості, а електронним листом від 25.11.2021 просив надіслати йому акт звірки по заборгованості.

У відповідь на лист директора ТОВ «Пілот» позивач із вказаної електронної адреси повідомив відповідача, що відповідна пропозиція передана юристам.

30.11.2021 директор ТОВ «Пілот» Віктор Вігант з електронної пошти надіслав на електронну адресу представника ТОВ «Руш» Шевчук М.С. (ІНФОРМАЦІЯ_2 ) лист, у якому визнав наявність у ТОВ «Пілот» заборгованості в сумі 228 270,02 грн та запропонував позивачу часткове повернення коштів в розмірі 50% з можливістю використання другої частини (50%) на придбання будь-яких послуг компанії Пілот.

Вказане листування не містить жодних заперечень зі сторони відповідача щодо неотримання ним листів про повернення коштів, заперечень по суті вимог позивача та, виходячи з його змісту, свідчить про визнання відповідачем наявності у нього заборгованості перед позивачем з повернення коштів за сплачені та невикористані квитки.

Враховуючи вищевикладене у сукупності, на переконання колегії суддів докази, подані позивачем в обґрунтування заявлених ним позовних вимог, зокрема, щодо повідомлення позивачем відповідача про наявний у нього обов`язок повернути спірну суму коштів за невикористані квитки, є більш вірогідними ніж докази, подані відповідачем на їх спростування.

Інші висновки суду першої інстанції, які стали підставою для відмови у позові (відсутність підтвердження скасування рейсів у зв`язку з карантином, збійних ситуацій на певних рейсах) є помилковими, оскільки, по-перше, умови Договору не пов`язують право клієнта (позивача) на повернення коштів за невикористані квитки лише із певними обставинами та не покладають на нього обов`язку доводити причини відмови від придбаних проїзних документів, заброньованих місць, зміни маршруту, дат поїздок, а по-друге, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не спростовано тієї обставини, що квитки, про які вказує позивач, насправді були використані.

Основна заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 286 802,02 грн, відповідний розрахунок якої міститься у матеріалах справи (том 1, а.с. 143). Контррозрахунку вказаної суми заборгованості відповідачем суду не надано.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина 2 статті 530 Цивільного кодексу України).

Договір не містить умови щодо строку виконання відповідачем вимоги позивача про повернення коштів.

Відтак, оскільки претензія щодо повернення коштів була отримана відповідачем за поштовою адресою 12.02.2021, строк виконання зобов`язання з повернення коштів у сумі 286 802,02 грн настав 19.02.2021 та станом на дату подання позову прострочений відповідачем.

Отже, оскільки факт порушення відповідачем умов Договору підтверджений матеріалами справи та ним не спростований, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 286 802,02 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Також позивачем у позові заявлені вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 11 628,94 грн інфляційних втрат за період з березня 2021 року по липень 2021 року та 4 243,10 грн 3% річних за період з 19.02.2021 по 17.08.2021.

Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки матеріали справи підтверджується факт прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання зі сплати основного боргу, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3 % річних є правомірними.

Колегія суддів, перевіривши надані позивачем розрахунки, дійшла висновку про їх арифметичну правильність.

Отже, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають 11 628,94 грн інфляційних втрат за період з березня 2021 року по липень 2021 року та 4 243,10 грн 3% річних за період з 19.02.2021 по 17.08.2021.

Враховуючи вищевикладене, висновки місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позовних вимог у даній справі є помилковими, а позовні вимоги ТОВ «Руш» підлягають задоволенню в повному обсязі.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом пункту 2 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині.

Відповідно до статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги позивача, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у даній справі таким, що підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснено у відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» на рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 у справі №910/14352/21 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пілот» (02088, м. Київ, вул. Лісова, 80; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Руш» (49101, м. Дніпро, вул. Володимира Антоновича, 6, ) основну заборгованість у розмірі 286 802 (двісті вісімдесят шість тисяч вісімсот дві) грн 02 коп, 11 628 (одинадцять тисяч шістсот двадцять вісім) грн 94 коп інфляційних втрат, 4 243 (чотири тисячі двісті сорок три) грн 10 коп 3% річних, 4 540 (чотири тисячі п`ятсот сорок) грн 11 коп судового збору за подання позовної заяви та 6 810 (шість тисяч вісімсот десять) грн 16 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

Видати наказ. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва відповідно до вимог процесуального законодавства.

Матеріали справи №910/14352/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 29.06.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

А.І. Тищенко