ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року м. ОдесаСправа № 916/3614/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

на рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2022

у справі №916/3614/21

за позовом: Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіестел»

про: стягнення збитків у розмірі 66484,60 грн, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) (далі ДП «АМПУ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіестел» (далі ТОВ «Сіестел»), в якому просило суд стягнути з останнього 66484,60 грн.

Позов мотивований тим, що відповідач належним чином не виконав свій обов`язок щодо своєчасної реєстрації електронних податкових накладних, чим позбавив позивача можливості отримати податковий кредит за зазначену суму ПДВ по розрахунках згідно договору поставки від 03.09.2018 за № 221-В-ІЛФ-18.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 03.02.2022 у справі № 916/3614/21 у задоволенні позову ДП «АМПУ» відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зокрема акту (довідки) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки.

Не погодившись з рішенням суду, ДП «АМПУ» подало на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на незаконність рішення суду, зазначаючи, що на момент подання позовної заяви, позивачем доведено факт спричинення збитків, які полягають у неможливості отримати з бюджету відшкодування ПДВ через порушення відповідачем договірних зобов`язань в частині своєчасної реєстрації податкових накладних. Отже є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що факт наявності протиправної поведінки відповідача підтверджується, зокрема, наданою позивачем квитанцією, в якій компетентним контролюючим органом згідно п. 201.16.1. ПКУ була зазначена пропозиція щодо надання постачальником пояснень та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію такого розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Більш детально доводи ДП «АМПУ» викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого витягом з протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 у Господарського суду Одеської області витребувано матеріали справи № 916/3614/21, вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження відкладено до надходження матеріалів даної справи з суду першої інстанції.

18.03.2022 матеріали справи № 916/3614/21 надійшли до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.03.2022 у справі № 916/3614/21 за апеляційною скаргою ДП «АМПУ» на рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2022 відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, встановлено ТОВ «Сіестел» строк до 07.04.2022 для подання відзиву, роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, рекомендовано утриматися від відвідування суду та повідомлено про можливість подати процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо, вчинити інші процесуальні дії в електронній формі.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 03.09.2018 між ДП «АМПУ» (Покупець) та ТОВ «Сієстел» (Постачальник) укладено договір № 221-В-ІЛФ-18 на закупівлю товару - стаціонарні витратоміри за кодом ДК 021:2015-021-2015:31710000-6 «Електронне приладдя» (обладнання та монтаж) (далі договір).

Пунктом 5.4.7. договору передбачено, що Постачальник зобов`язаний сплатити штраф і відшкодувати збитки в разі невиконання, або неналежного виконання ним зобов`язань за Договором, якщо він не доведе, що порушення Договору сталося не з його вини.

Відповідно до п. 5.4.9 Договору Постачальник зобов`язаний надати Покупцю належним чином складену, оформлену податкову накладну/розрахунок коригування до податкової накладної в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН) в порядку та строки, визначені законодавством України. Податкова накладна/розрахунок коригування до податкової накладної надається за допомогою спеціалізованої програми на електронну адресу: «» виключно в електронній формі, після її реєстрації в ЄРПН. При складанні податкової накладної на філію, у графі «Отримувач (Покупець)», спочатку зазначається найменування головного підприємства, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, та через кому -найменування такої філії, яка фактично від імені головного підприємства (Покупця) є Стороною договору, а саме - Державне підприємство «Адміністрація морських портів України», Іллічівська філія Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Іллічівського морського порту). При заповненні реквізиту «номер філії» проставляється номер « 5».

Згідно з п. 6.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Пунктом 6.7. договору визначено, що у разі ненадання Постачальником зареєстрованої податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної або реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної в ЄРПН з порушенням та у строки, що перевищують строки, визначені Податковим кодексом України, та у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної Державною фіскальною службою і прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про відмову реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної, у зв`язку з чим Замовник (Покупець) втрачає право на нарахування податкового кредиту за відповідною сумою податку, Постачальник за першою вимогою Замовника (Покупця), протягом семи календарних днів з дня отримання такої вимоги, сплачує Замовнику (покупцю) штраф у розмірі податкового кредиту, право на який було втрачено.

На виконання умов договору, 12.11.2018 ТОВ «Сієстел» поставило ДП «АМПУ» товар та надало послуги з його монтажу, налаштування та підключення на загальну суму 398907,60 грн, у т.ч. ПДВ 20% - 66484,60 грн., що підтверджується відповідним актом прийому-передачі (а.с.22).

12.11.2018 ТОВ «Сієстел» зареєстрована податкова накладна № 8 (а.с.24-25), в обов`язковому реквізиті якої містилась помилка, а саме: невірно вказано код ДКПП на послуги монтажу, налаштуванню та підключенню обладнання.

При направлені розрахунку коригування № 13 від 15.05.2020 до податкової накладної № 8 від 12.11.2018 в ЄРПН Постачальником було змінений код ДКПП. (а.с.26-27).

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН від 15.05.2020 (а.с.28) розрахунок коригування № 13 від 15.05.2020 не був прийнятий, із зазначенням відповідних помилок.

В матеріалах даної справи міститься лист ДП «АМПУ» до ТОВ «Сієстел» від 01.04.2020 № 681/15- 02-02.02-06/Вих, в якому ДП «АМПУ» повідомило, що своєю бездіяльністю ТОВ «Сієстел» порушило граничний строк, зазначений у п. 201.16.2 ПКУ, щодо подання документів на реєстрацію розрахунку коригування у ЄРПН, у зв`язку з чим ДП «АМПУ» витратило право на податковий кредит та відповідне зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, тим самим фактично понесло збитки у розмірі 66484,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження доведення факту порушення відповідачем правил складання та реєстрації у встановлений спосіб податкових накладних, зокрема акту (довідки) перевірки, рішення відповідного контролюючого органу, складеного за результатами перевірки.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, проте з інших підстав, з огляду на наступне.

Статтею 16 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом спору у даній справі є вимога ДП «АМПУ» про стягнення з ТОВ «Сієстел» 66484,60 грн збитків.

Підставами позову ДП «АМПУ» зазначає порушення ТОВ «Сієстел» п. 5.4.9. договору та п. 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, внаслідок чого ДП «АМПУ» було позбавлено можливості отримати податковий кредит за зазначену суму ПДВ.

Пунктом 5.4.9 договору визначено, що Постачальник зобов`язаний надати Покупцю належним чином складену, оформлену податкову накладну/розрахунок коригування до податкової накладної в електронній формі та зареєстровану в ЄРПН в порядку та строки, визначені законодавством України.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За загальними положеннями ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника і збитками, вини.

Разом з тим, як вбачається з умов договору, відповідальність відповідача за невиконання п. 5.4.9. договору чітко передбачена сторонами у пункті 6.7. договору, а саме: у разі ненадання Постачальником зареєстрованої податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної або реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної в ЄРПН з порушенням та у строки, що перевищують строки, визначені Податковим кодексом України, та у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної Державною фіскальною службою і прийняття комісією Державної фіскальної служби рішення про відмову реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування податкової накладної, у зв`язку з чим Замовник (Покупець) втрачає право на нарахування податкового кредиту за відповідною сумою податку, Постачальник за першою вимогою Замовника (Покупця), протягом семи календарних днів з дня отримання такої вимоги, сплачує Замовнику (покупцю) штраф у розмірі податкового кредиту, право на який було втрачено.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, відповідальність Постачальника за неналежне виконання умов договору в частині своєчасного складення, оформлення податкової накладної/розрахунку коригування до податкової накладної, у зв`язку з чим Покупець втрачає право на нарахування податкового кредиту за відповідною сумою податку, чітко визначена сторонами договору - штраф у розмірі податкового кредиту, право на який було втрачено.

Натомість, як вже було зазначено, ДП «АМПУ» визначило правову природу заявленої до стягнення суми саме як збитки, а не штраф, нарахований в порядку 6.7. договору.

Згідно зі ст. 14 Господарського процесуального кодексу України (Диспозитивність господарського судочинства) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Частинами 3, 4 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Жодної заяви позивача про зміну предмета позову, поданої в порядку ч. 3 ст. 46 ГПК України, матеріали справи не містять.

Враховуючи вищевикладене та виходячи зі змісту принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ДП «АМПУ» про стягнення збитків, оскільки дані правовідносини сторін були врегульовані ними в договорі самостійно, договір укладений сторонами у добровільному порядку, без заперечень та зауважень в цій частині.

При цьому, колегія суддів зазначає, що позивач не позбавлений права звернутися до господарського суду за захистом свого порушеного права, при цьому вірно обравши спосіб захисту.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване судове рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2022 у справі № 916/3614/21 підлягає зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції даної постанови, залишивши без змін висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Чорноморської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація морського порту Чорноморськ) залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2022 у справі № 916/3614/21 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції постанови суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 03.02.2022 у справі № 916/3614/21 залишити без змін.

Постанова суду є остаточною і не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених у п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська