ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2022 р. Справа№ 910/1549/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Кропивної Л.В.

Алданової С.О.

За участю секретаря судового засідання: Кулачок О.А.

представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської міської ради

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021

у справі № 910/1549/21 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Львівської міської ради

до Львівської обласної ради

про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва, скасування державної реєстрації права власності

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Кимєва від 16.06.2021 у справі №910/1549/21 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що:

- перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) не є безспірною ознакою належності йому права власності;

- Львівська міська рада не надала жодних належних та допустимих доказів виникнення та існування в неї майнових прав на спірні об`єкти, не надала доказів а ні створення майна, ні набуття майна у встановленому законом порядку, ні передачі їй такого майна;

- укладення Львівською міською радою охоронних договорів може підтверджувати лише виконання позивачем функцій контролю за пам`ятками історико-культурної спадщини, але аж ніяк не виникнення у Львівської міської ради речових прав.

Не погоджуючись з рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що:

- уклавши орендні та охоронно-орендні договори Львівська міська рада, в особі управління охорони історичного середовища розпорядилась спірними будівлями, надавши їх в безстрокову оренду;

- оскаржуваними рішеннями Львівської обласної ради без жодної на те правої підстави самовільно проведено розпорядження спірними об`єктами, вилучено їх із комунальної власності територіальної громади м.Львова і передано у власність Львівської обласної ради, про що видано відповідні свідоцтва про право власності та проведено державну реєстрацію цього права власності;

- рішення про передачу Львівській обласній раді будівель, яке б потягло за собою зміну форми власності об`єктів нерухомого майна, Львівською міською радою в межах компетенції та в установленому порядку не приймалося, що свідчить про відсутність необхідного для цього волевиявлення та відповідно про неправомірність винесення Львівською обласною радою рішень у оскаржуваній частині через відсутність необхідної компетенції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2021 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., суддів Сітайло Л.Г., Алданової С.О. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021, справу №910/1549/21 призначено на 26.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.01.2022 оголошено перерву в судовому засіданні до 17.02.2022.

17.02.2022 розгляд справи №910/1549/21 не відбувся у зв`язку з перебуванням головуючого судді Пашкіної С.А. на лікарняному з 14.02.2022 по 25.02.2022.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року частково змінена стаття 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

З 01.04.2022 по 27.05.2022 головуюча суддя Пашкіна С.А. перебувала у відпустці.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/1772/22 від 01.06.2022 у зв`язку з перебуванням судді Сітайло Л.Г. у відпустці, у справі № 910/1549/21 призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2022 у справі № 910/1549/21 визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Шапран В.В., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 розгляд апеляційної скарги Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/1549/21 призначено на 22.06.2022.

Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 у зв`язку з виходом судді Шапрана В.В. у відпустку з 22.06.2022 у справі призначень повторний автоматизований розподіл судової справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 21.06.2022 у справі №910/1549/21 визначено колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючий суддя: Пашкіна С.А., судді: Алданова С.О., Кропивна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.06.2022 колегією суддів у складі головуючого судді Пашкіної С.А., судді: Алданова С.О., Кропивна Л.В. прийнято до свого провадження апеляційну скаргу Львівської міської ради на рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/1549/21.

Судовою колегією встановлено, що в матеріалах справи наявний відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому відповідач просить апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 залишити без змін.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає про те, що:

- Львівська міська рада у своєму позові та в апеляційній скарзі вказує, що Державний архітектурний заповідник м.Львова був переданий до комунальної власності територіальної громади у м.Львові з відповідними пам`ятками архітектури. Проте, вказаний висновок не відповідає дійсності, оскільки зміни у постанову Ради Міністрів України за №297 від 12 червня 1975 року «Про створення Державного історико-архітектурного заповідника в м.Львові» так і не були внесені;

- посилання Львівської міської ради на Закон Української РСР «Про власність» не повинні братись судом до уваги, оскільки відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» вказаний закон був введений в дію з 15 квітня 1991 року і застосовувався до правовідносин, які виникли після введення в дію закону, тобто з 15 квітня 1991 року, натомість передача спірних об`єктів Державному історико-архітектурному заповіднику у м.Львові (який так і не перейшов в підпорядкування Львівської міської ради) відбулась в 1975 році.

В судове засідання апеляційного господарського суду не з`явились представники сторін.

Враховуючи те, що учасники судового процесу про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явка учасників судового процесу не визнано обов`язковою, неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, колегія суддів ухвалила розгляд апеляційної скарги у відсутності представників сторін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи судовою колегією встановлено.

Звертаючись з позовом про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва, скасування державної реєстрації права власності, Львівська міська рада просить суд визнати незаконними та скасувати рішення Львівської обласної ради: від 09 липня 2009 року №987 "Про оформлення свідоцтва про право спільної власності територіальних громад Львівської області на нежитлові приміщення та споруди" в частині пункту 1 про оформлення право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради, зокрема, на будівлі, що розташовуються за наступними адресами: вул. Вірменська, 23, м. Львів, вул. Підвальна, 5, м. Львів, вул. Підвальна, 4, м. Львів, вул. Лесі Українки,26, м. Львів; від 05 січня 2011 року №25 "Про окремі питання врегулювання майнових правовідносин на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" із змінами та доповненнями відповідно до рішення Львівської обласної ради від 06.12.2011 року №300 в частині пункту 1 про оформлення право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради на будівлі, що розташовуються за наступними адресами: пл. Ринок, 4, м. Львів, пл. Ринок, 6, м. Львів, пл. Ринок, 24, м. Львів; визнати недійсними: свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 05.08.2009 на будівлю за адресою вул. Вірменська, 23; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 06.08.2009 на будівлю за адресою вул. Підвальна, 5; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 06.08.2009 на будівлю за адресою вул. Підвальна, 4; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 10.03.2010 на будівлю за адресою вул. Лесі Українки, 26; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 30.01.2012 на будівлю за адресою пл. Ринок, 4; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 09.08.2012 на будівлю за адресою пл. Ринок, 6; свідоцтво про право власності на нерухоме майно видане Львівською обласною радою 30.01.2012 на будівлю за адресою пл. Ринок, 24.; скасувати державну реєстрацію права власності з припиненням права власності Львівської обласної ради на: адмінбудинок, під літ. А-4, загальною площею 752,6кв.м по вул. Вірменській, 23, за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); адмінбудинок, під літ. А-2, загальною площею 1551,4 кв.м по вул. Підвальній, 5, за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); адмінбудинок, під літ. А-3, загальною площею 743,5кв.м по вул. Підвальній,4, за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); адмінбудинок, під літ.А-4, загальною площею 684,1кв.м по вул. Лесі Українки, 26 за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); будівля, під літ. А-4, загальною площею 1013,2кв.м по пл. Ринок, 4 за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101); будівля, під літ. А-3, загальною площею 1807,2кв.м, вимощений загальною площею 260,7кв.м. по пл. Ринок, 6 за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01); будівля, під літ. А-4, загальною площею 1265,5кв.м по пл. Ринок, 24 за Львівською обласною радою (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Зокрема, Львівська міська рада зазначає, що Постановою Ради Міністрів Української PCP від 12.06.1975 року №297 «Про створення Державного історико-архітектурного заповідника у м.Львові", створено Державний історико-архітектурний заповідник в межах давньоруської та середньовічної частини міста Львова.

Відповідно до Переліку пам`ятників архітектури та цінних споруд, що передаються Державному історико-архітектурному заповіднику в м. Львові, затвердженого рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих від 02.12.1975 року №552, до Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові було передано будівлі за адресами: вул. Підвальна, 4,5; вул. Лесі Українки,26, вул. Вірменська, 23, пл. Ринок, 4,6,24.

Пунктом 2 рішення виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 29.11.1990 року №450 "Про історико-культурну заповідну територію м. Львова", здійснення державного контролю по охороні і використанню пам`яток історії та культури на історико-культурній заповідній території м. Львова покладено на виконком Львівської міської ради народних депутатів та дирекцію Державного історико-архітектурного заповідника.

Відповідно до ухвали Львівської міської ради народних депутатів від 25.10.1991 року "Про утворення управління охорони історичного середовища", Львівською міською радою народних депутатів ухвалено прийняти в підпорядкування Львівського міськвиконкому дирекцію Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові з його штатами, бюджетним фінансуванням та спецкоштами, що надходять від орендної плати за використання приміщень пам`яток архітектури.

До 01.01.1992 року у встановленому діючим законодавством порядку провести реорганізацію дирекції Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові в управління охорони історичного середовища Львівського міськвиконкому.

Як зазначає позивач, враховуючи Закон Української PCP від 26 березня 1991р. "Про введення в дію Закону Української PCP "Про власність", Державний архітектурний заповідник був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Львова з пам`ятками архітектури, які перебували на його балансі.

Положенням про управління охорони історичного середовища Львівського міськвиконкому, затвердженим ухвалою Львівської міської ради народних депутатів від 25.10.1991 року передбачено, що управління наділене правом на укладання орендних та охоронно-орендних договорів з користувачами будівель - пам`яток архітектури.

Зокрема, управлінням охорони історичного середовища Львівської міської ради укладено договори з користувачами будівель за наступними адресами:

-вул. Підвальна, 4 - охоронно-орендний договір від 01.01.1993 року з Львівським відділенням спілки архітекторів України ;

-вул. Підвальна,5 - охоронно-орендний договір від 15.01.2001 року з Львівським історичним музеєм;

-вул. Лесі Українки, 26 - договір оренди від 15.02.2006 року з Львівським професійним ліцеєм торгівлі і сфери послуг;

-вул. Вірменська, 23 - договір оренди від 06.03.2006 року з Львівською національною академією мистецтв;

-пл. Ринок, 4 - охоронно-орендний договір від 15.01.2001 року з Львівським історичним музеєм;

-пл. Ринок, 6 - охоронно-орендний договір від 15.01.2001 року з Львівським історичним музеєм;

-пл. Ринок, 24 - охоронно-орендний договір від 15.01.2001 року з Львівським історичним музеєм .

За твердженням позивача, уклавши орендні та охоронно-орендні договори Львівська міська рада, в особі управління охорони історичного середовища, розпорядилась цими будівлями, надавши їх в безстрокову оренду.

Проте, звертаючись до суду із позовом Львівська міська рада зазначає, що із листа управління охорони історичного середовища Львівської міської ради №4-0004-585 від 10.10.2018 року, будівлі за адресами: вул. Підвальна, 4,5; вул. Лесі Українки,26, вул. Вірменська, 23, пл. Ринок, 4,6,24, незважаючи на чинність укладених договорів, зареєстровані за Львівською обласною радою.

Так, рішенням Львівської обласної ради від 09 липня 2009 року №987 "Про оформлення свідоцтва про право спільної власності територіальних громад Львівської області на нежитлові приміщення та споруди" оформлено право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради на такі об`єкти нерухомого майна: м. Львів, вул. Вірменська, 23, адмінбудинок, 750кв.м.; м. Львів, вул. Підвальна, 5, адмінбудинок, 1741,0кв.м; м. Львів, вул. Підвальна, 4, адмінбудинок ; в цілому; м. Львів, вул. Лесі Українки,26, адмінбудинок, 684,1кв.м.

Пунктом 1 рішення Львівської обласної ради від 05 січня 2011 року №25 "Про окремі питання врегулювання майнових правовідносин на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" вирішено оформити право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради на об`єкти нерухомого майна.

В подальшому рішенням №300 від 06.12.2011 року "Про внесення змін до рішень обласної ради" ухвалено внести такі зміни до таблиці пункту 1 рішення Львівської обласної ради від 05.01.2011р. № 25 та доповнити її рядками 18,19,20 такого змісту:

18. м. Львів, пл. Ринок, 4, будівля літ. А-4; 1013,2кв.м ;

19. м. Львів, пл. Ринок, 6, будівля літ. А-3; 1807,2кв.м ;

20. м. Львів, пл. Ринок, 24, будівля літ. А-4; 1265,5кв.м.

На підставі зазначених рішень Львівською обласною радою видано свідоцтва про право комунальної власності Львівської обласної ради на вказані приміщення та будівлі, а ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" - проведено державну реєстрацію права власності.

Звертаючись з позовом позивач зазначає про те, що вказані рішення Львівської обласної ради від 09.07.2009 року №987, від 06.12.2011 року №300, Львівська міська рада вважає такими, які прийняті всупереч нормам чинного законодавства та з перевищенням наданих законом повноважень, а відтак, такими, які підлягають скасуванню виходячи з такого.

Орендарі розміщувалися у приміщеннях щодо яких виник спір, та які належали територіальній громаді міста Львова на праві комунальної власності, що підтверджується рішенням виконкому Львівської обласної ради депутатів трудящих від 02.12.1975 року №552, рішенням виконавчого комітету Львівської обласної ради народних депутатів від 29.11.1990 року №450, ухвалою Львівської міської ради народних депутатів від 25.10.1991 року.

Таким чином в обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскаржуваними рішеннями Львівської обласної ради без жодної на те правової підстави самовільно проведено розпоряджання спірними об`єктами, вилучено їх із комунальної власності територіальної громади м. Львова і передано у власність Львівської обласної ради, про що видано відповідні свідоцтва про право власності та проведено державну реєстрацію цього права власності.

12 червня 1975 року постановою Ради міністрів Української PCP за № 297 було створено Державний історико-архітектурний заповідник у м. Львові в межах давньоруської та середньовічної частини міста Львова. Відповідно до пункту 1 цієї постанови, Державний історико-архітектурний заповідник у м. Львові було підпорядковано Львівському облвиконкому.

09 серпня 1975 року, на виконання вказаної вище постанови Ради міністрів Української PCP, виконавчим комітетом Львівської обласної ради депутатів трудящих було прийнято рішення № 321 «Про створення Державного історико- культурного заповідника у м. Львові», яким у Додатку № 1 визначено межі Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові.

02 грудня 1975 року виконавчим комітетом Львівської обласної ради депутатів трудящих було прийнято рішення за № 552 «Про створення Дирекції Державного історико-архітектурного заповідника в м. Львові», яким у Додатку № 3 визначено Переліки пам`ятників архітектури та цінних споруд, що передаються Державному історико-архітектурному заповіднику в м. Львові.

29 листопада 1990 року виконавчим комітетом Львівської обласної ради депутатів трудящих прийнято рішення за № 450 «Про історико-культурну заповідну територію м. Львова», яким було оголошено історичну забудову XIII- поч. XX ст. м. Львові історико-культурною заповідною територією. При цьому, пунктом 4 вказаного рішення, виконавчий комітет вирішив:«Просити Раду Міністрів Української PCP внести зміну в постанову Ради Міністрів України за № 297 від 12 червня 1975 року «Про створення Державного історико-архітектурного заповідника в м, Львові» в частині підпорядкування заповідника з передачею його у відання виконкому Львівської міської Ради народних депутатів».

Львівська міська рада зазначає, що Державний архітектурний заповідник м. Львова був переданий до комунальної власності територіальної громади у м. Львові з відповідними пам`ятками архітектури. Водночас, із матеріалів справи вбачається, що вказані доводи не відповідають дійсності, адже зміни у постанову Ради Міністрів України за № 297 від 12 червня 1975 року «Про створення Державного історико-архітектурного заповідника в м. Львові» так і не були внесені.

09 вересня 2008 року Міністерством регіонального розвитку та будівництва України було прийнято наказ № 399 «Про відновлення роботи дирекції Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові». Вказаним наказом відновлено діяльність дирекції Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові, як органу управління територією історичного центру м. Львова, з віднесенням її до сфери управління Мінрегіонбуду.

01 листопада 2009 року розпорядженням Кабінету Міністрів України за № 1338-р було затверджено План заходів, спрямованих на відновлення діяльності Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові, яким передбачено окремі вказівки для Львівської обласної державної адміністрації та Мінрегіонбуду.

17 березня 2010 року, на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України за № 1338-р, головою Львівської обласної державної адміністрації прийнято розпорядження за № 228/0/5-10 «Про відновлення діяльності Державного історико-архітектурного заповідника у м. Львові».

З огляду на вказані вище обставини, не можуть бути покладені в основу рішення твердження Львівської міської ради про те, що Державний історико-архітектурний заповідник у м. Львові був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Львова з відповідними пам`ятками архітектури.

У своєму позові Львівська міська рада вказує на таке: «Враховуючи Закон Української PCP від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української PCP «Про власність», Державний архітектурний заповідник був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Львова з пам`ятками архітектури, які перебували на його балансі».

Доводи позивача про те, що враховуючи Закон Української PCP від 26 березня 1991 року «Про введення в дію Закону Української PCP «Про власність», Державний архітектурний заповідник був переданий до комунальної власності територіальної громади м. Львова з пам`ятками архітектури, які перебували на його балансі, не можуть бути покладені в основу рішення, з огляду на те, що відповідно до постанови Верховної Ради Української PCP «Про введення в дію Закону Української PCP «Про власність» був введений в дію з 15 квітня 1991 року і застосовувався до правовідносин, які виникли після введення в дію закону, тобто з 15 квітня 1991 року. Натомість, передача спірних об`єктів Державному історико-архітектурному заповіднику у м. Львові (який так і не перейшов в підпорядкування Львівської міської ради) відбулась в 1975 році.

Більше того, Законом Української PCP «Про власність» та постановою Кабінету Міністрів України «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною) власністю» за №311 від 05 листопада 1991 року було розмежовано майно між власністю областей, міст обласного підпорядкування, районів та інших адміністративно-територіальних одиниць.

Відповідно до Розділу І Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно - територіальних одиниць (комунальної власності), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 311 від 05 листопада 1991 року, до власності областей належить, зокрема:

у сфері культури (організації кіно, відеопрокату, концертні організації, театри, музеї, бібліотеки, центри народної творчості, культури, дозвілля, будинки і палаци культури, клуби, парки культури та відпочинку, зоопарки, атракціонні містечка, культурно-освітні училища, училища та школи мистецтв, заклади підвищення кваліфікації працівників культури, культурно-спортивні та соціально-культурні комплекси, ремонтно-виробничі комбінати, інші місцеві підприємства, об`єднання, організації та установи, крім, тих, що перебувають у відомчому підло рядку ванн і) ;

у сфері народної освіти (дошкільні виховні та позашкільні навчально- виховні заклади, середні загальноосвітні навчально-виховні заклади, педагогічні училища, школи-інтернати, міжшкільні навчально-виробничі комбінати, будинки учителя, інститути удосконалення вчителів, методичні кабінети, фільмотеки, підрозділи по господарському обслуговуванню установ і закладів народної освіти, крім тих, що перебувають у відомчому підпорядкуванні).

Відтак, відповідно до Закону Української PCP «Про власність» та постанови Кабінету Міністрів України «Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно - територіальних одиниць (комунальною) власністю» за №311 від 05 листопада 1991 року, спірні об`єкти нерухомості не могли перейти у власність Львівської міської ради, з огляду на розташування у вказаних будівлях: по вул. Вірменська, "буд. 23 - Львівської національної академії мистецтв; по вул. Підвальна, буд. 5 - Львівського історичного музею; по вул. Лесі Українки, буд. 26 - Львівського професійного ліцею торгівлі та сфери послуг; на пл. Ринок, буд. 4, 6, 24 - Львівського історичного музею.

З огляду на наведені обставини судова колегія вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що у Львівської міської ради не виникло жодних майнових прав на спірні об`єкти нерухомості.

У якості додаткової підстави для задоволення позовних вимог Львівська міська рада, посилається на лист Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради № 4-0004-585 від 10 жовтня 2018 року, в якому зазначено, що спірні об`єкти нерухомості (пам`ятки архітектурної спадщини) перебувають на балансі Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради.

Баланс - це звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов`язання і власний капітал (Національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку 1, затверджене наказом Міністерства фінансів України за № 73 від 07 лютого 2013 року).

Відтак, баланс (звіт про фінансові результати) не є документом який підтверджує право власності, а є лише формою фінансової звітності, яку належить підтверджувати документально (належними та допустимими доказами виникнення права власності).

Одним з основних критеріїв визначення законності володіння майном і відображення його на балансі підприємства (організації) є відповідна правова підстава, зокрема: джерело фінансування (централізоване або власні кошти підприємства); передача підприємству у володіння майна безпосередньо власником (уповноваженим ним органом) чи підприємством, яке володіє майном на праві повного господарського відання; укладення правочину чи набуття за рішення суду, тощо.

Отже, перебування майна, у тому числі приміщень, споруд, будинків, на балансі підприємства (організації) не є безспірною ознакою його права власності. Баланс підприємства (організації) є формою бухгалтерського обліку, визначення складу й вартості майна. Баланс не визначає підстав знаходження майна у власності (володінні) підприємства (організації).

До аналогічних правових висновків про те, що перебування майна на балансі не визначає підстав знаходження майна у власності, прийшов і Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїх численних постановах, зокрема: постанова від 12 січня 2021 року по справі №924/1103/19, постанова від 11 червня 2019 року по справі №918/1400/14, постанова від 26 вересня 2019 року по справі №911/2531/17, постанова від 02 квітня 2019 року по справі № 915/1002/16, постанова від 08 лютого 2019 року по справі №915/1344/17, постанова від 31 серпня 2018 року по справі № 924/1020/17.

У вказаних вище постановах Верховний Суд вказує, що поняття «переходу права власності» та «передачі майна на баланс» мають різну юридичну природу за своєю суттю. Факт перебування майна на балансі підприємства не може вважатись підтвердженням права власності на це майно, а є лише формою бухгалтерського обліку, визначення складу і вартості майна та не свідчить про знаходження майна у власності підприємства.

Перебування майна на балансі підприємства у той чи інший період часу, навіть за умови, якщо такі обставини і були би доведені, не є вирішальним для визначення наявності чи відсутності права власності на нього, адже набуття права власності на майно відбувається в порядку, визначеним чинним на той час законодавством, та повинно бути підтверджене належними документами, які підтверджують виникнення відповідного права власності.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про те, що Львівська міська рада не надала жодних належних та допустимих доказів виникнення та існування в неї майнових прав на спірні об`єкти, не надала доказів, ні створення майна, ні набуття такого у встановленому законом порядку, ні передачі їй такого майна.

Наведені обставини в їх сукупності спростовують доводи позивача про те, що Львівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, що здійснює правомочності з володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, була власником спірних будівель, а перебування цих об`єктів нерухомості на балансі Управління охорони історичного середовища Львівської міської ради жодним чином не підтверджує виникнення у Львівської міської ради права власності, відсутність факту порушення прав Львівської міської ради шляхом здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно за Львівською обласною радою є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що укладення позивачем орендних та охоронно-орендних договорів, Львівська міська рада, в особі управління охорони історичного середовища, розпорядилась спірними будівлями, надавиш їх у безстрокову оренду, жодним чином не підтверджує факт виникнення права власності за Львівською міською радою, адже такий факт повинен підтверджуватись належними та допустимими доказами.

Окрім цього, у окремих договорах оренди (зокрема: від 15 лютого 2006 року та від 06 березня 2006 року, які є в матеріалах справи) є пряма вказівка на рішення виконавчого комітету Львівської обласної Ради депутатів трудящих від 02 грудня 1975 року, яке в свою чергу не наділяло Львівську міську раду жодними речовими правами на вказані будівлі та об`єкти.

Отже, рішенням виконавчого комітету Львівської обласної Ради депутатів трудящих від 29 листопада 1990 року за № 450 (пункт 2) здійснення державного контролю по охороні і використанню пам`яток історії та культури на історико-культурній заповідній території м. Львова вирішено покласти на виконавчий комітет Львівської міської Ради народних депутатів та дирекцію Державного історико-архітектурного заповідника. Відтак, укладення Львівською міською радою охоронних договорів може підтверджувати лише виконанням позивачем функції контролю за пам`ятками історико-культурної спадщини, але аж ніяк не є підтвердженням виникнення у Львівської міської ради речових прав на спірне майно.

З огляду на наведене, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання оспорюваного позивачем рішення Львівської обласної ради недійсним. Наявні в матеріалах справи докази свідчать про те, що спірне рішення Львівської обласної ради від 09 липня 2009 року №987 "Про оформлення свідоцтва про право спільної власності територіальних громад Львівської області на нежитлові приміщення та споруди" в частині пункту 1 про оформлення право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради, зокрема, на будівлі, що розташовуються за наступними адресами: вул. Вірменська, 23, м. Львів, вул. Підвальна, 5, м. Львів, вул. Підвальна, 4, м. Львів, вул. Лесі Українки,26, м. Львів; від 05 січня 2011 року №25 "Про окремі питання врегулювання майнових правовідносин на об`єкти нерухомого майна спільної власності територіальних громад Львівської області" із змінами та доповненнями відповідно до рішення Львівської обласної ради від 06.12.2011 року №300 в частині пункту 1 про оформлення право спільної власності територіальних громад Львівської області в особі Львівської обласної ради, зокрема, на будівлі, що розташовуються за наступними адресами: пл. Ринок, 4, м. Львів, пл. Ринок, 6, м. Львів, пл. Ринок, 24, м. Львів не суперечить чинному на час його прийняття законодавству та жодним чином не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, у зв`язку з чим правові підстави для задоволення позову відсутні.

Отже, відсутні підстави і для задоволення вимог позивача про визнання недійсними свідоцтв про право власності та скасування державної реєстрації права власності на спірне майно, як похідних вимог від вимог про визнання незаконним та скасування оскаржуваного рішення Львівської обласної ради.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності для звернення з позовом та про застосування позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст. 267 ЦК України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Враховуючи те, що позивачем не доведено порушення відповідачем прав та законних інтересів позивача у спірних правовідносинах, безпідставність заявлених позовних вимог та відмови у задоволенні позову по суті спору, заявлена відповідачем заява про застосування позовної давності розгляду не підлягає.

Враховуючи викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273-279, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської міської ради залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.06.2021 у справі №910/1549/21 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/1549/21 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

В разі проголошення вступної та резолютивної частини постанови суду апеляційної інстанції зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 29.06.2022

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.В. Кропивна

С.О. Алданова