ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2022 рокуСправа № 912/390/22
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Кабакової В.Г., за участі секретаря судового засідання Лупенко А.І., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи №912/390/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр", вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод "Спецзалізобетон", вул. Героїв Чорнобиля, буд. 36, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500

про стягнення 9 023,06 грн,

представники сторін участі не брали,

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр" (далі - ТОВ "Кремагроцентр") до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (далі - ТОВ "Світловодський завод "Спецзалізобетон") про стягнення 9 023,06 грн, з яких: 5 708,00 грн основного боргу, 263,31 грн пені, 2 854,00 грн штрафу, 154,12 грн інфляційних нарахувань, 43,63 грн 3% річних, з покладенням на відповідача судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань по договору поставки №КАЦ-31/12 від 31.12.2020 в частині оплати поставленого товару.

Ухвалою від 10.03.2022 судом прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №912/390/22 за правилами спрощеного позовного провадження, судовий розгляд призначено на 19.04.2022 о 12:00 год та встановлено сторонам строк для подачі заяв по суті спору.

19.04.2022 на електронну пошту господарського суду (з КЕП) надійшло клопотання представника позивача від 19.04.2022 №б/н про розгляд справи призначеної на 19.04.2022 о 12:00 год за відсутності представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр". Повідомлено про підтримання позову у повному обсязі та про намір подати відповідні докази щодо оплати витрат на професійну правничу допомогу до суду та сторонам протягом 5 днів після ухвалення рішення суду по суті справи.

Ухвалою від 19.04.2022 господарський суд відклав розгляд справи до 25.05.2022 о 12:00.

Ухвалою від 25.05.2022 господарський суд постановив: оголосити перерву в судовому засіданні у справі № 912/390/22 на 20.06.2022 об 11:00 год. Позивачу до 10.06.2022 надати до суду пояснення з відповідними доказами з приводу наявності боргу за відповідачем до поставки товару, здійснення ним оплат у спірний період за отриманий товар з призначенням такого платежу та підстав зарахування позивачем оплати відповідача в рахунок погашення боргу та частково в рахунок оплати отриманого товару за видатковою накладною № ФС-0133470 від 27.10.2021.

20.06.2022 від позивача надійшло пояснення на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2022 та клопотання про розгляд справи без участі представника ТОВ "Кремагроцентр".

Представник відповідача участі в судовому засіданні не брав. Поштове направлення з ухвалою суду від 25.05.2022 повернулося без вручення відповідачу з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв`язку виконати обов`язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

З залученого до матеріалів справи листа, у якому відповідачу направлялась копія ухвали суду, убачається, що даний лист було суду повернуто поштою з поміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем та повернення її до суду з відповідною поміткою є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача щодо її належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.

З огляду на наведене, відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки, а відповідач, натомість проявив протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за його відсутності і причини неявки представника відповідача у засідання судом не визнаються поважними.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників відповідача перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов`язковою не визнавалась.

Відзив на позов відповідач не подав.

Частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Частиною 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України закріплено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

Згідно з п. 2, 3 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

З огляду на наведене, суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 , ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд встановив таке.

31.12.2020 між ТОВ "Кремагроцентр" (Постачальник) і ТОВ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (Покупець) укладено договір поставки № КАЦ-31/12 (далі-Договір) (а.с. 8-11).

Відповідно до п. 1.1., 1.3., 2.2., 2.15., 3.1., 4.1., 3.2, 5.3., 5.4. Договору, Постачальник зобов`язується проводити поставку Покупцеві Товару відповідно до замовлення Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти за кількістю та якістю цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Постачальник відпускає Товар Покупцеві партіями в асортименті, кількості і по цінам, згідно з накладними, які є невід`ємною частиною даного Договору.

Поставка Товару Постачальником здійснюється окремими партіями на підставі (письмового) замовлення Покупця, яке є додатком до цього Договору.

Підписанням видаткової накладної Покупець підтверджує як дійсність поданого у відповідності до п. 2.2. Договору замовлення на поставлений Товар, так і виконання Постачальником у повному обсязі умов Договору щодо поставки товару відповідної кількості та якості.

Ціна на Товар встановлюється відповідно до чинних на момент поставки чергової партії Товару прайс - листів Постачальника і зазначається у накладних Постачальника та рахунку - фактурі на кожну конкретну поставку.

Покупець зобов`язаний проводити розрахунки з Постачальником за кожну отриману партію Товару протягом 10 календарних днів з моменту поставки Товару згідно з Договором шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

У випадку несвоєчасної оплати за поставлений Товар на користь Постачальника, Покупець оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У випадку, якщо Покупець відмовляється, або ж ухиляється від оплати продукції, яка була поставлена на виконання відповідного договору, останній виплачує Постачальнику штраф у розмірі 50 % суми вартості поставленої продукції від оплати якої Покупець відмовився або ухилився.

Даний Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 31.12.2021.

Договір підписаний сторонами та скріплений печатками.

27.10.2021 на виконання умов Договору позивач поставив Відповідачу товар на суму 6 086, 15 грн, що підтверджується видатковою накладною № ФС-0133470 від 27.10.2021 та товарно-транспортною накладною № ФС-0133470 від 27.10.2021 (а.с. 17-18).

Однак, в порушення умов Договору, відповідач лише частково розрахувався за поставлений товар в сумі 378,00 грн, в наслідок чого виникла заборгованість в сумі 5 708,15 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Розглядаючи спір по суті, господарський суд враховує таке.

За правилами частини 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу вимог статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до вимог статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

За положеннями ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджено наявність між ТОВ "Кремагроцентр" та ТОВ "Світловодський завод "Спецзалізобетон" зобов`язальних відносин із поставки товару.

Факт отримання товару відповідачем та переходу його у власність відповідача з урахуванням положень п. 2.6. Договору, підтверджується видатковою накладною № ФС-0133470 від 27.10.2021.

Відповідачем здійснено лише часткову оплату товару на суму 378,00 грн, що підтверджується випискою взаєморозрахунків з контрагентами за період з 01.01.2021 по 31.05.2022.

Відповідачем доводів позивача суду не спростовано. Доказів оплати вказаної заборгованості за отриманий товар не надано.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача суми основного боргу у розмірі 5 708,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 263,31 грн пені, 2 854,00 грн штрафу, 154,12 грн інфляційних втрат та 43,63 грн 3 % річних.

Відповідно до ст. 253, ч. 5 ст. 254 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Товар відповідачу поставлено 27.10.2021. Відповідно до п. 3.2. Договору, відповідач повинен розрахуватися за поставлений товар протягом 10 днів з моменту поставки.

В порушення зазначених норм, відповідачем визначено останнім днем десятиденного строку 06.11.2021 в той час коли цей день є вихідним. А тому останнім днем десятиденного строку є 08.11.2021.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Статями 216, 230 Господарського кодексу України передбачено відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язання у вигляді сплати штрафних санкцій (неустойка, штраф, пеня).

Згідно з правилами частини 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За визначенням, наведеним в ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу вимог ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Так, позивачем нараховано інфляційні втрати на суму 5 708,00 грн за період із листопада 2021 - по січень 2022, яка склала 154,12 грн.

Господарський суд, за допомогою програми Ліга Закон перевірив розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем та встановив, що за розрахунком суду інфляційні втрати за вказаний період склали 155,43 грн. Оскільки, сума інфляційних втрат, яка встановлена судом більша за заявлену позивачем, вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог в сумі 154,12 грн.

Щодо нарахування 3 % річних, позивачем не вірно визначений період нарахування з 07.11.2021 до 11.02.2022. Здійснивши власний розрахунок 3 % річних за допомогою програми Ліга Закон, судом встановлено, що 3% річних на суму 5 708,00 грн у період з 09.11.2021 до 11.02.2022 складають 44,57 грн, що є більше заявлених позовних вимог, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог в сумі 43,63 грн.

Відповідно до п. 5.3., 5.4. Договору у випадку несвоєчасної оплати за поставлений Товар на користь Постачальника, Покупець оплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

У випадку, якщо Покупець відмовляється, або ж ухиляється від оплати продукції, яка була поставлена на виконання відповідного договору, останній виплачує Постачальнику штраф у розмірі 50 % суми вартості поставленої продукції від оплати якої Покупець відмовився або ухилився.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 50 % штрафу, нарахованого на суму простроченого платежу в розмірі 5 708,00 грн, судом встановлено вірність відповідного нарахування, тому позовні вимоги в цій частині в розмірі 2 854,00 грн заявлено обґрунтовано.

При перевірці розрахунку пені, господарський суд зазначає, що позивачем невірно визначено період нарахування, тому судом здійснено перерахунок пені наступним чином в межах нарахувань позивача: у період з 09.11.2021 по 11.02.2022 на суму 5 708,00 грн пеня складає 269,45 грн, що є більше заявлених позовних вимог, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог в сумі 263,31 грн.

Разом з тим, господарський суд вважає необхідне врахувати, що відповідно ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч. 4 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Конституційний Суд в рішенні від 11.07.13 №7-рп/2013 зазначив, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Статтею 233 ГК України надано суду можливість пом`якшити розмір неустойки у випадку її надмірності порівняно з наслідками порушення зобов`язання. Це є одним з правових способів, наданих законом, який направлений проти зловживання правом вільного визначення розміру неустойки, тобто по суті, направлений на реалізацію вимог ч.2 ст.13 ЦК України, відповідно до якої при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утриматися від дій, які могли б могли порушити права інших осіб.

Застосовуючи дану норму, суд зобов`язаний встановити баланс між застосованим до порушника заходом відповідальності у вигляді неустойки й оцінкою дійсного, а не покладеного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

Таким чином, чинне законодавство передбачає неустойку в якості засобу виконання зобов`язань й міру майнової відповідальності за їх невиконання або неналежне виконання, а правом на пом`якшення неустойки наділений суд за для усунення явної її неспіврозмірності й подальшого порушення зобов`язань.

Враховуючи комплексний характер цивільно-правової відповідальності, під співрозмірністю суми неустойки у результаті порушення зобов`язань, кодекс допускає виплату кредитору такої компенсації його втрат, які будуть адекватними й співрозмірними з порушеним інтересом.

До аналогічного висновку прийшов Центральний апеляційний господарський суд у постанові № 912/3048/21 від 09.05.2022.

Приймаючи до уваги, що порушенням строків оплати за поставлений товар збитків позивачу не завдано (відсутні докази), регулярне проведення повних оплат відповідачем вартості поставлених товарів на виконання Договору у період з 01.01.2021 до 27.10.2021, часткову оплату вартості товару за спірною поставкою, нарахування позивачем 3% річних та пені, враховуючи розмір нарахованих штрафних санкцій, який складає більше 50% від розміру основної заборгованості, суд вважає за необхідне зменшити суму штрафу на 50% до 1 427,00 грн, що буде адекватною та співрозмірною компенсацією з порушеним інтересом позивача.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі - 5 708,00 грн основного боргу, 263,31 грн пені, 1 427,00 грн штрафу, 154,12 грн інфляційних нарахувань, 43,63 грн 3% річних.

Відповідно до норм ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 126, 129, 231, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодський завод "Спецзалізобетон" (вул. Героїв Чорнобиля, буд. 36, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500, ідентифікаційний код 43673476) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремагроцентр" (вул. Свіштовська, буд. 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39610, ідентифікаційний код 39757790) 5 708,00 грн основного боргу, 263,31 грн пені, 1 427,00 грн штрафу, 154,12 грн інфляційних нарахувань, 43,63 грн 3% річних, а також 2 481,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Копії рішення надіслати позивачу (на електронну пошту та ІНФОРМАЦІЯ_1), відповідачу (вул. Героїв Чорнобиля, буд. 36, м. Світловодськ, Кіровоградська область, 27500).

Повне рішення складено 24.06.2022.

Суддя В.Г. Кабакова