ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
23.06.2022м. ДніпроСправа № 904/684/22
Господарський суд Дніпропетровської області
у складі судді Дупляка С.А.,
без повідомлення (виклику) учасників справи,
дослідивши без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження)
заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАНД ТРАНС ІНВЕСТ"
щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу
у справі
за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАНД ТРАНС ІНВЕСТ"
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ"
про стягнення грошових коштів,
1. ЗМІСТ ВИМОГ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ
13.06.2022 через відділ документального забезпечення від ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ГРАНД ТРАНС ІНВЕСТ" (далі - позивач) надійшла заява від 07.06.2022 за вих. № б/н, у якій просить суд: визнати поважними причини пропуску строку на подання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, поновити строк, прийняти заяву до розгляду; ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "РОМЕНСЬКИЙ ЗАВОД ПРОДТОВАРІВ" (далі - відповідача) на користь позивача 27.875,60 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Ухвалою від 13.06.2022 визнано поважними причини пропуску строку на подання заяви про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, поновлено строк, прийнято заяву до розгляду. Вирішено здійснювати розгляд заяви відповідача щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу без призначення судового засідання та без виклику учасників справи за наявними у ній матеріалами (в порядку письмового провадження).
Крім цього, господарський суд встановив наявність у відповідача електронного кабінету, а отже відповідачем отримано ухвалу від 13.06.2022.
Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Подання заяв по суті справи є правом учасників справи (ч. 4 ст. 161 ГПК України).
Господарський суд доходить висновку, що відповідач мав можливість скористатися правом на подачу письмових пояснень щодо вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проте вказаним правом не скористався.
Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.
З урахуванням режиму воєнного стану та можливості повітряної тривоги в місті Дніпрі у Господарському суді Дніпропетровської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Відтак, справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.
Стислий виклад позиції позивача
Позивач наголосив, що загальний розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 27.875,60 грн.
На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу позивач надав договір про надання правової (правничої) допомоги від 04.02.2020, додатки № 1 від 04.02.2022 до договору, рахунки на оплату № 18 від 11.02.2022, Акт від 06.06.2022 №04/02.2022-06/06.2022, платіжні доручення від 18.02.2022 та від 06.06.2022.
Стислий виклад позиції відповідача
Письмових пояснень щодо вимог позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу не надав.
2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ
04.02.2022 між адвокатським об`єднанням «Експатпро» (далі об`єднання) та позивачем (далі позивач, довіритель) укладений договір № б/н про надання правової допомоги (далі - договір).
За цим договором довіритель доручає, а об`єднання приймає на себе зобов`язання забезпечити участь своїх учасників у представництві інтересів довірителя в усіх та будь-яких органах державної влади України, в тому числі, але не виключно, в органах Державної виконавчої служби та перед приватними виконавцями, в правоохоронних органах, в усіх та будь-яких органах судової влади (судах будь-якої інстанції, в тому числі, але не виключно в господарських судах всіх інстанцій), банківських установах, в усіх та будь-яких інших органах місцевого самоврядування, підприємствах, установах та організаціях у справах за участю довірителя та в інших справах, що стосуються або можуть стосуватися його інтересів, в тому числі але не виключно, в питаннях, що стосуються стягнення грошових коштів за невиконання договору контрагентом довірителя (відповідача) по договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом №300621/1 від 30.06.2021 та заявками на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом) на користь товариства (п. 1.1).
Згідно з п 1.3 договору за вчинення дій, визначених у п. 1.1 цього договору, довіритель зобов`язується виплатити об`єднанню плату у розмірі фактичних витрат, понесених об`єднанням під час надання послуг, а також сплатити гонорар в розмірі, визначеному у додатках до даного договору.
Цей договір, відповідно до п. 5.1, вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2023.
У додатку № 1 від 04.02.2022 сторони узгодили розмір гонорару у сумі 27.875,60 грн, який має бути сплачений у два етапи: 14.000,00 грн до початку підготовки позовної заяви на підставі виставленого рахунку, протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку, 13.875,60 грн після ухвалення рішення у справі, протягом 5 банківських днів з моменту ухвалення рішення у справі.
Об`єднання виставило позивачу рахунок № 18 від 11.02.2022 на суму 27.875,60 грн за юридичні послуги згідно з договором про надання правової допомоги та додатку №1 до нього від 04.02.2020.
На підтвердження виконання наданої позивачу правничої допомоги долучено Акт (від 06.06.2022) № 04/02.2022-06/06.2022 приймання-передачі наданих Адвокатським обєднанням «Експатпро» послуг для Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Транс Інвест» за період з 04.02.2022 по 06.06.2022 згідно з договором про надання правової допомоги від 04.02.2022 (далі - Акт).
Так, Актом підтверджується, що у період з 04.02.2022 по 06.06.2022 довірителю надано такі послуги:
ознайомлення з матеріалами, що підтверджують правовідносини між позивачем та відповідачем (договір, заявки, акти, рахунки, претензії) для підготовки правової позиції;
підготовка позовної заяви від 14.02.2022, формування комплектів та направлення їх на адресу відповідача, направлення позовної заяви від 14.02.2022 до суду;
отримання рішення суду з відміткою про набрання законної сили та судового наказу для подальшої підготовки та направлення заяви про відкриття виконавчого провадження;
підготовка відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції (у випадку подання апеляційної скарги).
Сторони у Акті погодили, що загальна вартість наданих послуг та тих, які будуть надані у разі необхідності (гонорару об`єднання) становить 27.875,60 грн.
Оплата послуг правової допомоги підтверджується платіжним дорученням №6478 від 18.02.2022 на суму 14.000,00 грн та платіжним дорученням № 6985 від 06.06.2022 на суму 13.875,60 грн.
3. ПОЗИЦІЯ СУДУ
Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України регламентовано, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
З урахуванням вищезазначених вимог закону при визначені розміру правничої допомоги суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.11.2021 у справі №914/1945/19, від 23.11.2021 у справі №873/126/21).
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказаний правовий висновок наведений у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.
Також Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Водночас у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 - 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу витрат повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Аналогічні висновки наведені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням того, що рішення відбулось на користь позивача і спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, витрати у справі в даному випадку підлягають покладенню на відповідача.
За приписами частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При цьому суд враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/20, відповідно до яких Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача).
Надаючи оцінку укладеному між відповідачем та адвокатом договору від 04.02.2022 про надання правової допомоги, господарський суд встановив, що договір укладений з метою отримання клієнтом (позивачем) правової допомоги щодо стягнення грошових коштів за невиконання контрагентом довірителя (відповідачем) договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 300621/1 від 30.06.2021 (договір, який визнано фактичною підставою позовних вимог у справі № 904/684/22).
Сторони договору узгодили розмір гонорару у сумі 27.875,60 грн, який оплачений в два етапа: 14.000,00 грн до початку підготовки позовної заяви на підставі виставленого рахунку, протягом 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку, 13.875,60 грн після ухвалення рішення по справі, протягом 5 банківських днів з моменту ухвалення рішення по справі (п. 1.1 Додатку № 1 від 04.02.2022).
Сторони у Акті (від 06.06.2022) № 04/02.2022-06/06.2022 приймання-передачі наданих Адвокатським обєднанням «Експатпро» послуг для Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Транс Інвест» за період з 04.02.2022 по 06.06.2022 згідно з договором про надання правової допомоги від 04.02.2022 погодили, що загальна вартість наданих послуг та тих, які будуть надані у разі необхідності (гонорару об`єднання) становить 27.875,60 грн.
Тобто сторонами договору узгоджено фіксований розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, який, з огляду на положення Акта, не залежить від кількості документів (аркушів) та/або годин, витрачених адвокатом для надання правничої допомоги.
Дійсно, ст. 627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Однак, така свобода договору стосується лише його сторін (тобто адвоката і клієнта) та не покладає жодних обов`язків на інших учасників судового процесу, які не є сторонами такого договору. При цьому, вирішуючи питання щодо того, яка частина витрат на професійну правничу допомогу може бути компенсована за рахунок інших учасників справи (не клієнта), суд керується положеннями ГПК України, враховує складність справи, якість процесуальних документів, розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та інші істотні обставини.
Так, надаючи оцінку Акту (від 06.06.2022) № 04/02.2022-06/06.2022 приймання-передачі наданих Адвокатським об`єднанням «Експатпро» послуг для Товариства з обмеженою відповідальністю «Гранд Транс Інвест» за період з 04.02.2022 по 06.06.2022 згідно з договором про надання правової допомоги від 04.02.2022, господарський суд доходить таких висновків.
З метою складення позовної заяви об`єднання ознайомилося з матеріалами, що підтверджують правовідносини між позивачем та відповідачем (договір, заявки, акти, рахунки, претензії) для підготовки правової позиції та підготувало позовну заяву від 14.02.2022, що підтверджується підписом адвоката Чередніченка В.П. на позовній заяві від 14.02.2022 за вих. № б/н, яка була предметом правового дослідження під час вирішення спору у справі № 904/684/22.
Надання об`єднанням таких послуг, як формування комплектів позовної заяви та направлення їх на адресу відповідача, направлення позовної заяви від 14.02.2022 до суду, отримання рішення суду з відміткою про набрання законної сили та судового наказу для подальшої підготовки та направлення заяви про відкриття виконавчого провадження, не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені статтями 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому, витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані у якості витрат на професійну правничу допомогу.
Витрати за підготовку відзиву на апеляційну скаргу та участь у судових засіданнях у суді апеляційної інстанції (у випадку подання апеляційної скарги) заявлено передчасно до відшкодування, а тому також не підлягають відшкодуванню.
Господарський суд встановив, що об`єднанням було складено в межах справи №904/684/22 єдиний процесуальний документ - позовну заяву.
Приймаючи рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує позицію Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду, наведеній у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19, відповідно до якої Об`єднана палата зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України; разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
На підставі викладеного, враховуючи, що заявлені до стягнення витрати на правничу допомогу є неспіврозмірними з критерієм розумності і обґрунтованості таких витрат, право суду не присуджувати (не розподіляти) стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, враховуючи обсяг наданих послуг та баланс інтересів сторін у даному питанні, суд дійшов висновку про те, що розумним розміром судових витрат на правову допомогу, понесених позивачем при розгляді даної справи, що можуть бути стягнуті з відповідача, є 5.000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 238, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву позивача від 07.06.2022 за вих. № б/н про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
В решті вимог відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Дупляк