ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2022 р. Справа №921/304/21

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді: Марка Р.І.,

суддів: Матущака О.І.,

Скрипчук О.С.,

при секретарі судового засідання Багряк Ю.А.,

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» № 370002 від 14.01.2022 (вх. № 01-05/260/22 від 19.01.2022)

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2021 (повний текст рішення складено 29.12.2021, м. Тернопіль, суддя Н.М. Бурда)

у справі № 921/304/21

за позовом: Акціонерного товариства «Укрпошта», м. Київ в особі Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», м. Тернопіль

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго», м. Тернопіль

про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 148716,98 грн,

за участі представників сторін:

від позивача: Пастух Н.М.,

від відповідач: Балда-Денисюк Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року Акціонерне товариство «Укрпошта», м. Київ в особі Тернопільської дирекції АТ «Укрпошта», м. Тернопіль звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Тернопільобленерго» (далі ВАТ «Тернопільобленерго») про стягнення помилково перерахованих коштів в сумі 148716,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно договору №159/090427 від 01.09.2011 позивач здійснював розрахунково-касове обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії та перерахував їх на рахунок відповідача, проте внаслідок технічного збою Тернопільською дирекцією АТ «Укрпошта» помилково було перераховано відповідачу кошти в сумі 148716,98 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на застосування положень ЗУ «Про платіжні системи, переказ коштів в Україні», Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті та застосування положень ст. 1212 ЦК України.

З урахуванням клопотання відповідача, ухвалою місцевого господарського суду від 01.07.2021 розгляд справи ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2021 у справі № 921/304/21 в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване ст. ст. 509, 1212 Цивільного кодексу України.

Місцевий суд дійшов висновку, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки, між сторонами наявні договірні відносини, і спірні кошти перераховані позивачем із конкретною правовою підставою, відтак, існування договірного характеру спірних правовідносин унеможливлює застосування положень ст. 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Не погоджуючись зі прийнятим судовим рішенням, апелянт Акціонерне товариство «Укрпошта» оскаржив його в апеляційному порядку, просить скасувати рішення у даній справі, яким повністю задовольнити позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 148716,98 грн помилково перерахованих коштів.

Скаржник вважає, що висновки суду першої інстанції, викладені у рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки судом не надано належної оцінки доказам, наявним в матеріалах справи та аргументам наведеним позивачем. Не врахувано, що інформація про подвійне (потрійне) перерахування платежів міститься в Реєстрах перерахованих платежів та підтверджується Інформацією (скріншотами) з бази даних Автоматизованої підсистеми «Он-лайн безквитанційні платежі»,Реєстрами прийнятих платежів ф.10-п, а також Інформацією по особових рахунках, долученою відповідачем до відзиву, а лише обмежився загальним висновком про те, що аргументи позивача про помилковість перерахунку коштів на рахунки відповідача належними засобами доказування не підтверджені.

Апелянт стверджує, що при вирішенні даного спору судом порушено норми матеріального права, оскільки суд безпідставно дійшов висновку про неможливість застосування до спірних правовідносин у справі норми ст. 1212 ЦК України та покликається на те, що умовами договору не передбачено подвійне (потрійне) перерахування від фізичних осіб платежів відповідачу, тобто в частині, у якій позивачем було прийнято платежі від населення та перераховано відповідні суми на рахунки відповідача, між сторонами спору виникли правовідносини договірного характеру, що виключає застосування до них положень ст. 1212 ЦК України. Натомість в часині зайво перерахованих коштів в сумі 148716,98 грн, на яку платежі не приймались та неповинні були перераховуватись відповідачу, зазначена сума коштів є такою, що збережена відповідачем без достатніх правових підстав за рахунок позивача і підлягає поверненню на підставі ст. 1212 ЦК України.

Разом з тим, скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що місцевим господарським судом вирішено даний спір без застосування положень ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги.

Щодо не можливості застосування до даних правовідносин положень статті 1212 ЦК України, скаржник зазначає, що судом не враховано, що відповідно до ч. 4, ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у пункті 86 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) вказано, що «саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

На думку скаржника, суд першої інстанції повинен був надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів встановлених під час розгляду справи та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Крім того, скаржник зазначає, що повний текст оскаржуваного рішення складено через 14 днів чим порушено ст. 233 ГПК України та вимоги ч. 4 ст. 238 ГПК України, так як оскаржуване рішення не містить даних про мотиви відхилення чи прийняття судом кожного з аргументів позивача викладених у відзиві на позовну заяву, а також мотивів, з яких суд дійшов вказаних висновків, і закону, яким керувався суд постановляючи вказане рішення.

Відкритим акціонерним товариством «Тернопільобленерго» подано відзив, в якому останній заперечує доводи скаржника зазначивши, що позивач не виконав належним чином умови договору, оскільки на думку відповідача реєстри прийнятих платежів ф.10-п не є реєстрами платежів та тим більше не є первинними документами за договором. Також відповідач вважає, що документи - як докази, які долучені позивачем до позовної заяви не можуть вважатись належними доказами для ідентифікації помилково перерахованих коштів.

Відповідач погоджується з висновком суду щодо не застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 ЦК України, виходячи з того, що між сторонами діяв договір та всі відносини відбулися в межах договору, що виключає застосування даної статті.

Разом з тим, відповідач зазначає, що в силу Закону України «Про електроенергетику» встановлено особливий режим рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників та спрямування коштів, що надходять на ці рахунки безпосередньо оптовому постачальнику електричної енергії, відтак, отримувачем коштів на час спірного періоду було саме ДП «Енергоринок», а тому, повернення коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання виключається.

Крім того, недоречним є посилання на положення п. 2.35-2.36 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, щодо дотримання строків повернення помилково зарахованих коштів та відповідальності неналежного отримувача. Позивач про помилкові операції заявив лише через 2 роки 9 місяців, а тому ні банку, ні отримувачу коштів не було відомо про неналежні, на думку позивача, банківські операції.

Враховуючи зазначене у відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 24.01.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» № 370002 від 14.01.2022 (вх. № 01-05/260/22 від 19.01.2022) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2021 у справі № 921/304/21 та розгляд справи призначено на 21.02.2022.

З підстав зазначених у відповідних ухвалах суду розгляд справи було неодноразово відкладено.

Ухвалою суду апеляційної інстанції від 18.04.2022 справу призначено до розгляду на 13.06.2022 та судове засідання зобов`язано провести в режимі відеоконференцзв`язку.

Представник позивача в судове засідання прибув, вимоги апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задоволити, судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив з підстав зазначених у відзиві, доводи зазначені у відзиві підтримав, просив судове рішення залишити без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційним господарським судом встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, 01 вересня 2011 Українським державним підприємством поштового зв`язку «Укрпошта» (перейменоване в Акціонерне товариство «Укрпошта») в особі Тернопільської дирекції УДППЗ «Укрпошта» (далі Пошта) та Відкритим акціонерним товариством «Тернопільобленерго» (далі Клієнт») було укладено договір № 159/090427 (далі - договір).

Судом встановлено, що вищезазначений договір укладено в письмовій формі, підписано та засвідчено печатками сторін.

За умовами п.1.1. договору, організація та здійснення Поштою розрахунково-касового обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії, робіт та послуг з використанням відповідних документів згідно чинного законодавства та перерахування цих коштів на рахунки Клієнта.

Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання умов договору Тернопільською дирекцією АТ «Укрпошта» протягом червня-жовтня 2018 року було здійснено перерахування грошових коштів (прийнятих на користь відповідача платежів) на рахунок ВАТ «Тернопільобленерго» по платіжних дорученнях, а саме:

1. одержувач коштів - Шумський РЕМ ВАТ «Тернопільобленерго» (р/р 2201, ): платіжне доручення № 540505 від 29.10.2018р. на суму 63593,18 грн;

2. одержувач коштів - Підволочиський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1684, ): платіжне доручення № 306679 від 24.07.2018р. на суму 59847,62 грн; платіжне доручення № 475377 від 25.09.2018р. на суму 141 343,47грн; - платіжне доручення № 471622 від 24.09.2018р. на суму 56 163,67 грн; - платіжне доручення № 447150 від 11.09.2018р. на суму 9 735,47 грн; - платіжне доручення № 481106 від 26.09.2018р. на суму 55 828,73 грн; - платіжне доручення № 412498 від 27.08.2018р. на суму 96 794,76 грн.

3. одержувач коштів - Козівський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 147, ): - платіжне доручення № 210365 від 18.06.2018р. на суму 29 061,60 грн; - платіжне доручення № 437101 від 05.09.2018р. на суму 44 065,94 грн;

4. одержувач коштів - Гусятинський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1395, ): - платіжне доручення № 219342 від 20.06.2018р. на суму 99 999,00 грн; - платіжне доручення № 430913 від 03.09.2018р.на суму 187 963,76 грн; - платіжне доручення № 213729 від 19.06.2018р. на суму 139 450,30 грн; - платіжне доручення № 412495 від 27.08.2018р. на суму 69 874,99 грн; - платіжне доручення № 471618 від 24.09.2018р. на суму 81 976,69 грн.

5. одержувач коштів - Теребовлянський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1060, ): - платіжне доручення № 341015 від 01.08.2018р. на суму 64 930,96 грн; - платіжне доручення № 454611 від 17.09.2018р. на суму 31 735,61 грн.

6. одержувач коштів - Кременецький РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 2200, ): - платіжне доручення № 267308 від 09.07.2018р. на суму 43 920,11 грн;

- платіжне доручення № 271552 від 10.07.2018р. на суму 28 431,99 грн; - платіжне доручення № 306683 від 24.07.2018р. на суму 29 016,27 грн; - платіжне доручення № 347225 від 02.08.2018р. на суму 157 421,30 грн; - платіжне доручення № 319829 від 25.07.2018р. на суму 30 333,68 грн; - платіжне доручення № 341012 від 01.08.2018р. на суму 49 980,24 грн; - платіжне доручення № 362342 від 08.08.2018р. на суму 68 285,47 грн; - платіжне доручення № 420811 від 29.08.2018р. на суму 51 419,94 грн; - платіжне доручення № 368180 від 13.08.2018р. на суму 44 834,09 грн; - платіжне доручення № 373551 від 13.08.2018р. на суму 562,56 грн.

Як стверджує позивач, внаслідок технічного збою, Тернопільською дирекцією AT Укрпошта було помилково перераховано повторно (деякі платежі перераховано тричі) на рахунок ВАТ Тернопільобленерго кошти в сумі 110590,85 грн, а саме:

- 6038,84грн, одержувач коштів - Шумський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 2201, ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення № 554346 від 29.10.2018р. на суму 47 175,93 грн; - платіжне доручення № 540505 від 29.10.2018р. на суму 63 593,18 грн;

- 50036,64грн, одержувач коштів - Підволочиський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1684, ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення № 306679 від 24.07.2018р. на суму 59 847,62 грн; - платіжне доручення № 475377 від 25.09.2018р. на суму 141 343,47 грн; - платіжне доручення № 465868 від 20.09.2018р. на суму 65 623,64 грн; - платіжне доручення № 471622 від 24.09.2018р. на суму 56 163,67 грн; - платіжне доручення № 468344 від 24.09.2018р. на суму 51 427,47 грн; - платіжне доручення № 448609 від 12.09.2018р. на суму 18 615,56 грн; - платіжне доручення № 501705 від 08.10.2018р. на суму 2330,05 грн;

- 7593,42грн, одержувач коштів - Козівський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 147, ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення № 222600 від 21.06.2018р. на суму 25 896,14 грн; - платіжне доручення № 437101 від 05.09.2018р. на суму 44 065,94 грн;

- 5005,28грн, одержувач коштів - Гусятинський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1395, ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення №219342 від 20.06.2018р. на суму 99 999,00 грн; - платіжне доручення № 430913 від 03.09.2018р. на суму 187 963,76 грн; - платіжне доручення № 213729 від 19.06.2018р. на суму 139 450,30 грн; - платіжне доручення № 412495 від 27.08.2018р. на суму 69 874,99 грн; - платіжне доручення № 468331 від 21.09.2018р. на суму 112 807,32 грн;

- 1203,48грн, одержувач коштів - Теребовлянський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 1060 ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення № 335487 від 31.07.2018р. на суму 102 194,14 грн; - платіжне доручення № 456332 від 17.09.2018р. на суму 492,48 грн;

- 40713,19грн, одержувач коштів - Кременецький РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 2200, ) по платіжних дорученнях: - платіжне доручення № 271552 від 10.07.2018р. на суму 28 431,99 грн; - платіжне доручення № 362342 від 08.08.2018р. на суму 68 285,47 грн; - платіжне доручення № 341012 від 01.08.2018р. на суму 49 980,24 грн; - платіжне доручення №319829 від 25.07.2018р. на суму 30 333,68 грн; - платіжне доручення № 347225 від 02.08.2018р. на суму 157 421,30 грн; - платіжне доручення № 323754 від 31.07.2018р. на суму 101 439,30 грн; - платіжне доручення № 341012 від 01.08.2018р. на суму 49 980,24 грн; - платіжне доручення № 420811 від 29.08.2018р. на суму 51 419,94 грн; - платіжне доручення № 383690 від 16.08.2018р. на суму 2 166,28 грн.

Крім того, помилково перераховано на рахунки Чортківського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго, Козівського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго та Гусятинського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго кошти, що належать ТОВ Тернопільоблгаз в сумі:

- 9 726,23 грн по платіжному дорученню № 158318 від 22.05.2018 на суму 76504,38 грн), одержувач коштів - Чортківський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 2202, );

- 6 276,01 грн по платіжному дорученню № 183534 від 04.06.2018 на суму 87 338,37 грн, по платіжному дорученню № 186151 від 05.06.2018 на суму 54 178,49 грн, по платіжному дорученню № 447154 від 11.09.2018 на суму 76318,84 грн, одержувач коштів - Козівський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 147, );

- 17 912,85 грн по платіжному дорученню № 335481 від 31.07.2018 на суму 60945,60 грн, одержувач коштів - Гусятинський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р НОМЕР_1 , ).

Також помилково перераховано на рахунок Шумського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго кошти, що належать Чортківському РЕМ ВАТ Тернопільобенерго в сумі 4211,04 грн по платіжному дорученню № 531125 від 23.10.2018 на суму 134646,33 грн, одержувач коштів - Шумський РЕМ ВАТ Тернопільобленерго (р/р 2201, ).

В підтвердження вищенаведеного, позивачем додано до позовної заяви копії платіжних доручень, реєстри перерахованих платежів та зведений реєстр помилково перерахованих коштів.

Позивач стверджує, що помилково перераховані платежі, які двічі (деякі платежі тричі) надійшли на рахунок відповідача, були сплачені фізичними особами лише один раз.

Водночас, повторне помилкове перерахування цих коштів в сумі 110 590,85 грн на рахунки ВАТ Тернопільобленерго відбулося з рахунку Тернопільської дирекції АТ Укрпошта, відкритого в Тернопільському обласному управлінні АТ Ощадбанк за рахунок власних коштів позивача.

Помилково перераховані кошти в сумі 9726,23 грн, що надійшли на рахунок Чортківського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго, кошти в сумі 6 276,01 грн, що надійшли на рахунок Козівського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго та кошти в сумі 17 912,85 грн, що надійшли на рахунок Гусятинського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго - це кошти, які належали ТОВ Тернопільоблгаз.

Помилково перераховані кошти в сумі 4 211,04 грн, що надійшли на рахунок Шумського РЕМ ВАТ Тернопільобленерго - це кошти, які належали Чортківському РЕМ ВАТ Тернопільобенерго.

Таким чином, загальна сума помилково перерахованих коштів Тернопільською дирекцією АТ Укрпошта на рахунки ВАТ Тернопільобенерго згідно вище перерахованих платіжних доручень склала 148716,98 грн.

З урахуванням вищенаведеного, позивачем на адресу ВАТ Тернопільобленерго 27 квітня 2021 року направлено рекомендованим поштовим відправленням №100 листи від 23.04.2021 №432-429, № 432-431, № 432-433.

29 квітня 2021 року поштовим відправленням Укрпошта експрес №633 на адресу ВАТ Тернопільобленерго направлено листи від 28.04.2021 №432-457 (з додатком - листом № 432-482 від 14.05.2021 про виправлення описки), №432-458, №432-460, № 432-461 із повідомленнями про помилкове перерахування коштів та з проханням повернути зазначені суми на рахунок Тернопільської дирекції АТ Укрпошта.

Однак, листи позивача залишені відповідачем без відповіді та задоволення, що слугувало підставою для звернення позивача до суду з позовом про примусове стягнення з відповідача помилково перерахованих коштів в сумі 148716,98 грн, покликаючись на приписи норм ст. 1212 Цивільного кодексу України та ч. 2 п. 2.36 п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України № 22 від 21.01.2004.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним:

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень ст.ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договору не вимагалася.

В даному випадку, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору № 159/090427, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг з організації та здійснення Поштою розрахунково-касового обслуговування шляхом прийому готівкових коштів від фізичних осіб в оплату вартості електроенергії, робіт та послуг з використанням відповідних документів згідно чинного законодавства та перерахування цих коштів на рахунки Клієнта (п. 1.1. договору).

Як уже було зазначено вище у цій постанові, позивачем за період червня-жовтня 2018 року було здійснено перерахування грошових коштів (прийнятих на користь відповідача платежів) на рахунок ВАТ «Тернопільобленерго» по платіжних дорученнях, які зазначені вище.

Однак, як зазначає позивач, внаслідок технічного збою, останнім помилково перераховано повторно (деякі платежі перераховано тричі) на рахунок відповідача кошти в сумі 148716,98 грн покликаючись на приписи норм ст. 1212 Цивільного кодексу України та ч. 2 п. 2.36 п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004.

З урахуванням наведеного слід зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19.

Таким чином, вирішення питання про стягнення безпідставно набутих коштів залежить від висновків про наявність/відсутність між сторонами договірних правовідносин, на підставі яких здійснено відповідне перерахування заявлених до стягнення коштів.

Як уже було встановлено вище, між сторонами виникли правовідносини на підставі укладеного договору, за умовами якого спірні кошти перераховані позивачем із конкретною правовою підставою, відповідно такі кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути стягнено з відповідача відповідно до положень статті 1212 ЦК України.

Правовідносини сторін у цьому спорі регулюються нормами зобов`язального права, а договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень статті 1212 ЦК України.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до цих відносин положень ст. 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Щодо решту покликань позивача на ч. 2 п. 2.36 п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004, слід зазначити наступне.

Пунктом 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. № 22 (далі - Інструкція) визначено, що кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 11 цієї Інструкції.

Пунктом 1.19. Інструкції передбачено, що банк не несе відповідальності за достовірність змісту платіжного доручення, оформленого клієнтом, а також за повноту і своєчасність сплати клієнтом податків, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску) (обов`язкових платежів).

Відповідальність за відповідність інформації, зазначеної в платіжному дорученні, суті операції, за якою здійснюється переказ, несе платник, який у разі її невідповідності має відшкодовувати банку завдану внаслідок цього шкоду.

Відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку (п. 2.3. Інструкції).

В даному випадку, із платіжних доручень які додані позивачем до позовної заяви вбачається, що в призначенні платежу вказано в графі кошти перераховуються як: "оплата за електроенергію згідно Договору №159/090427 від 01.09.2011".

Як визначено п. 1.4. Інструкції, неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Пунктом 2.35. Інструкції передбачено, що кошти, які помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку.

Згідно п. 2.29. Інструкції платник має право в будь-який час до списання платежу з рахунку відкликати з банку, що його обслуговує, платіжні доручення в порядку, визначеному внутрішніми правилами цього банку. Платіжні доручення відкликаються лише в повній сумі.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається яз матеріалів справи, позивач жодне із зазначених платіжних доручень з банку не відкликав, обставин виявлення помилки при здійсненні платежів через три роки не пояснив та не обґрунтував, як помилковості здійснених переказів, так і неправомірності набуття цих коштів відповідачем.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Твердження скаржника, що на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів встановлених під час розгляду справи та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, судова колегія вважає безпідставним, оскільки суд першої інстанції розглянув заявлені позовні вимоги АТ «Укрпошта» в межах заявлених ним вимог, як це визначено ст. 13 ГПК України. Окрім того, суд самостійно не вправі змінювати зазначені в позовній заяві підстави позову, так як такі дії суду призвели би до зміни обраного позивачем способу захисту права. Заяви ж позивача про зміну підстав позову у матеріалах справи відсутні.

Інші твердження апелянта, які викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами та спростовуються матеріалами даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено наявності підстав, визначених ст. 277 ГПК України, для скасування рішення. Таких підстав апеляційним судом також не встановлено.

Отже, рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі ст. 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 15.12.2021 у справі № 921/304/21 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.06.2022.

Головуючий суддя Марко Р.І.

Суддя Матущак О.І.

Суддя Скрипчук О.С.