ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/3427/21

Господарський суд Київської області в складі:

головуючого судді Христенко О.О.

за участю секретаря Гарбуз Л.В.

розглянувши справу № 911/3427/21

за позовом Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс», м. Бровари

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного концерну «Укроборонпром», м. Київ

про стягнення 2 522 432,68 грн.

Представники:

від позивача: Волинський А.В., адвокат, довіреність № Д-200/2021 від

07.12.2021;

від відповідача: Назаренко Є.О., адвокат, ордер серії ВМ №1026360 від 24.05.2022;

від третьої особи: Федюшкіна Є.І., адвокат, довіреність № Д-1237/2021 від

20.08.2021.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна компанія з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (надалі-позивач) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техімпекс» (надалі-відповідач) про стягнення 2 522 432,68 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018, в частині своєчасної оплати отриманого товару, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 2 122 560,85 грн., з огляду на наявність якої були нараховані 3 % річних в сумі 123 884,45 грн. та інфляційні втрати в сумі 275 987,38 грн.

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.11.2021 відкрито провадження у справі № 911/3427/21, розгляд справи в порядку загального позовного провадження призначений у підготовчому засіданні на 22.12.2021.

10.12.2021 через канцелярію суду від позивача надійшла заява вих. № USE-13.3-16570 від 06.12.2021 (вх. № суду 28542/21) про залучення до у часті у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державний концерн «Укроборонпром». В обґрунтування своєї заяви, позивач вказує на те, що Державний концерн «Укроборонпром» є суб`єктом, який державою, відповідно до нормативно-правових актів та Закону України «Про особливості управління об`єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі» наділений організаційно-розпорядчими повноваженнями щодо управління спеціальним державним майном, а саме майном Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» і, що прийняте у справі рішення, зокрема, стягнення/не стягнення відповідних коштів впливатиме на обсяг майна, забезпечення ефективного управління яким є обов`язком Державного концерну «Укроборонпром», а отже безпосередньо стосуватиметься прав та обов`язків Концерну.

Ухвалою суду від 22.12.2021 відкладено підготовче засідання на 17.01.2022; залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державний концерн «Укроборонпром».

11.01.2021 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» надійшов відзив № 22/01-22 від 10.01.2022 (вх. № 477/22), в якому останній заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач стверджує про відсутність у останнього вини, оскільки неналежне виконання ним Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 зумовлене неналежним виконанням позивачем умов Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018, укладеного між позивачем та відповідачем. Так, відповідач стверджує, що за умовами п. 3.1.6 Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018 на позивача покладений обов`язок, як на комісіонера, одержання необхідних дозволів для виконання доручення комітента, однак який позивачем не виконано, що в свою чергу унеможливлює реалізацію виробів за умовами договору комісії, що і стало підставою неотримання відповідачем коштів та відповідно фінансовою неможливістю здійснити оплату за договором поставки. Разом з цим, відповідач вказував про наміри позивача та усні домовленості між сторонами щодо повернення відповідачем позивачу товару, у зв`язку із неможливістю позивача виконати взяті на себе зобов`язання за умовами п. 3.1.6 договору комісії.

17.01.2022 через канцелярію суду від Державного концерну «Укроборонпром» надійшли письмові пояснення № UOP 2/2-169 від 12.01.2022 (вх. № 878/22), в яких останній вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, третя особа вказує на неналежне виконання відповідачем умов Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018, в частині своєчасної оплати отриманого товару і, що для належного виконання зобов`язань необхідно дотримуватись визначених у договорі положень, зокрема, щодо сплати коштів, визначених договором, а тому прострочення виконання зобов`язань є його порушення.

В підготовчому засіданні 17.01.2022 судом було оголошено перерву до 31.01.2022.

31.01.2022 через канцелярію суду від Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» надійшла відповідь № USE-13.3-1077 від 28.01.2022 на відзив, в якій позивач стверджує про помилковість висновків відповідача про взаємопов`язаність договору поставки та договору комісії, зобов`язання за яким не входить до предмету розгляду позовних вимог у даній справі.

В підготовчому засіданні 31.01.2022 судом оголошено перерву до 07.02.2022.

Ухвалою суду від 07.02.2022 закрито підготовче провадження у справі № 911/3427/21, справу призначено до розгляду по суті на 02.03.2021.

Водночас Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 24.02.2022 року, а також запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

У зв`язку із загрозою життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, з огляду на положення ст. 3 Конституції України, ст. 24 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», рішення Ради суддів України № 9 від 24.02.2022 р., враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 р., розпоряджень Київської обласної військової адміністрації, прийнятих відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», було зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України, судове засідання, призначене на 02.03.2022 не відбулося.

Ухвалою суду від 20.04.2022 було повідомлено сторін про те, що судове засідання, призначене на 02.03.2022 у справі № 911/3427/22 не відбулось; розгляд справи по суті призначений на 25.05.2022.

Ухвалою суду від 25.05.2022 розгляд справи по суті був відкладений на 15.06.2021, оскільки відповідач подав заяву про відкладення та повідомив про заміну представника відповідача.

10.06.2022 через канцелярію суду від відповідача надійшли заперечення № 464/06-22 від 10.06.2022 (вх. № 6603/22) на відповідь, в яких відповідач наголошує на пов`язаності між собою Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 та Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018 та отримання з таких правовідносин обома сторонами прибутку.

13.06.2022 через канцелярію суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» надійшла заява № 13/06-2022 від 13.06.2022 (вх. № 6721/22) про залучення його до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Так, в обґрунтування своєї заяви останній вказує на те, що ТОВ «НВК «Імперіум» є засновником ТОВ «НВК «Техімпекс» із 100 % часткою у статутному капіталі, отже у разі задоволення судом позовних вимог за майновим спором, рішення у справі безпосередньо вплине на майновий стан відповідача та призведе до втрати прибутку ТОВ «НВК «Імперіум».

Розглянувши в судовому засіданні 15.06.2022 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» № 13/06-2022 від 13.06.2022 (вх. № 6721/22) про залучення його до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи № 911/3427/21, ухвалою суду від 07.02.2022 було закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті на 02.03.2021.

Ухвалою суду від 20.04.2022 було повідомлено сторін про те, що судове засідання, призначене на 02.03.2022 у справі № 911/3427/22 не відбулось; розгляд справи по суті призначений на 25.05.2022.

Як вбачається із технічної фіксації здійсненої на комплексі «Акорд» на початку судового засідання, яке відбулось 25.05.2022 головуючою в судовому засіданні суддею Христенко О.О. було оголошено про відкриття судового розгляду справи № 911/3427/21 по суті.

Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК «Імперіум» у своїй заяві зазначає, що про наявність в провадженні господарського суду справи № 911/3427/21, останній дізнався лише 13.06.2022 з офіційного веб-порталу Судової влади України.

В той же час суд зазначає, що провадження у справі № 911/3427/21 відкрито ухвалою суду від 29.11.2021, яку оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень 01.12.2021.

Також, у Єдиному державному реєстрі судових рішень розміщені ухвали суду від 22.12.2021 про відкладення підготовчого засідання та від 07.02.2022 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «НВК «Імперіум», як власник 100 % частки у статутному капіталі ТОВ «НВК «Техімпекс», з 01.12.2021 був не позбавлений можливості відслідковувати у Єдиному державному реєстрі судових рішень судову справу, учасником якої є ТОВ «НВК «Техімпекс».

Таким чином, враховуючи наведене та той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Імперіум» звернулось до суду із заявою № 13/06-2022 від 13.06.2022 (вх. № 6721/22) про залучення останнього, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів до участі у справі, розгляд справи в підготовчому засіданні якої закінчено 07.02.2022, суд дійшов висновку щодо залишення такої заяви без задоволення.

Присутнім в судовому засіданні 15.06.2022 представником позивача були підтримані позовні вимоги, вважаючи їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові; представник відповідача заперечував проти позову, вважаючи заявлені вимоги необґрунтованими, а отже такими, що не підлягають задоволенню; представник третьої особи підтримав позовні вимоги, заявлені позивачем.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників присутніх учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд Київської області -

ВСТАНОВИВ:

02.05.2018 між Державною компанією з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (відповідач, покупець) укладений Договір поставки № USE-18.2-86-D-18.

Так, за умовами п. 1.1 постачальник зобов`язується передати у власність покупцю стволи КБА2 01.00.000 у кількості 9 одиниць (продукція), а покупець зобов`язується прийняти таку продукцію та оплатити її ціну на умовах, визначених у положеннях цього договору.

Поставка продукції здійснюється на складі ДП «КБТЗ» з оформленням всіх необхідних документів (п. 3.2 договору). Датою виконання постачальником обов`язку щодо поставки продукції покупцю є дата підписання сторонами Акту приймання-передачі продукції (п. 3.3 договору).

Постачальник зобов`язується поставити продукцію однією партією протягом 10 днів з моменту підписання цього договору. Дозволяється дострокова передача продукції покупцю за письмовим погодженням покупця (п. 3.5 договору).

Ціна однієї одиниці продукції, включаючи ПДВ, становить 276 000,00 грн. (п. 4.1 договору).

Загальна ціна продукції, включаючи ПДВ, становить 2 484 000,00 грн. (п. 4.2 договору).

Покупець сплачує постачальнику повну загальну ціну продукції, яка разом з ПДВ, становить 2 484 000,00 грн. прямим банківським переказом на поточний рахунок постачальника в строк, що не перевищує 30 календарних днів з дати підписання Акту приймання-передачі продукції (п. 4.4 договору).

Умовами п. 8.1 договору визначено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами обов`язків за договором.

Між позивачем та відповідачем були укладені Додаткові угоди № 1 від 11.06.2018, № 2 від 29.12.2018, № 3 від 02.10.2019 за якими були внесені зміни до умов п. 4.4 договору та погоджувалось, що покупець сплачує постачальнику повну загальну ціну продукції, яка разом з ПДВ, становить 2 484 000,00 грн. прямим банківським переказом на поточний рахунок постачальника в строк «до 30 грудня 2018», «до 30 червня 2019», «до 31 грудня 2019», відповідно.

Доказів визнання недійсним договору або його окремих положень чи розірвання спірного договору суду не надано.

Так, позивачем на виконання умов Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 було передано, а відповідачем прийнято продукцію «ствол КБА2 01.00.000, всього в кількості 9 одиниць загальною ціною - 2 484 000,00 грн., про що свідчить Акт приймання-передачі від 14.05.2018.

Претензій щодо якості чи кількості отриманої продукції матеріали справи не містять, а отже вказана в акті приймання-передачі продукція прийнята відповідачем без зауважень, що свідчить про повноту та якість виконання позивачем своїх зобов`язань згідно з договором, а тому продукція вважається прийнятою без зауважень в повному обсязі.

Разом з цим, 21.05.2020 позивачем, на підставі ст. 601 ЦК України та ст. 202 ГК України було направлено на адресу відповідача заяву про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № USE-12-5314 від 21.05.2020, за якою позивачем повідомлено про наявність зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав:

за Договором поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018, за яким ТОВ «НВК «Техімпекс» зобов`язано сплатити на користь ДК «Укрспецекспорт» кошти в сумі 2 484 000,00 грн.;

за Договором комісії № USE-20.2-65-D/К-19 від 06.06.2019, за яким ДК «Укрспецекспорт» (комісіонер) має зобов`язання перед ТОВ «НВК «Техімпекс» (комітент) у сумі еквівалентній 3 023,20 доларів США за курсом, встановленим НБУ на час складення цієї заяви та становить 80 372,98 грн.;

за Договором комісії № USE-20.2-92-D/К-19 від 05.06.2019, за яким ДК «Укрспецекспорт» (комісіонер) має зобов`язання перед ТОВ «НВК «Техімпекс» (комітент) у сумі еквівалентній 10 572,20 доларів США за курсом, встановленим НБУ на час складення цієї заяви та становить 281 066,17 грн.

15.09.2021 позивач звернувся до відповідача із претензією № USE-13.3-12514, в якій вимагав від відповідача, у строк протягом 7 днів сплатити наявну за ним заборгованість в сумі 2 122 560,85 грн., яка утворилась у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018. В обґрунтування своє заяви, позивач стверджував про прострочення оплати відповідачем за отриману продукцію за умовами Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 на суму 2484 000,00 грн., а також направлення на адресу відповідача заяви № USE-12-5314 від 21.05.2020 про наявність зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, зокрема, за Договором комісії № USE-20.2-65-D/К-19 від 06.06.2019 на суму 80 372,98 грн. та за Договором комісії № USE-20.2-92-D/К-19 від 05.06.2019 на суму 281 066,17 грн. Отримання відповідної претензії підтверджується наявною в матеріалах справи копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Однак, претензія позивача залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що стало підставою для звернення Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техімпекс» із відповідним позовом за захистом свого порушено права.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України (ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до статті 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарських зобов`язань є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди, не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підписання покупцем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», фіксують факт здійснення господарських операцій і є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач заперечував проти позову, надавши відзив № 22/01-22 від 10.01.2022 (вх. № 477/22 від 11.01.2022), в якому стверджував про відсутність у останнього вини, оскільки неналежне виконання ним Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 зумовлене неналежним виконанням позивачем умов Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018, укладеного між позивачем та відповідачем. Так, відповідач стверджує, що за умовами п. 3.1.6 Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018 на позивача покладений обов`язок, як на комісіонера, одержання необхідних дозволів для виконання доручення комітента, однак який позивачем не виконано, що в свою чергу унеможливлює реалізацію виробів за умовами договору комісії, що і стало підставою неотримання відповідачем від позивача коштів та відповідно фінансовою неможливістю здійснити оплату за договором поставки. Разом з цим, відповідач вказував про наміри позивача та усні домовленості між сторонами щодо повернення відповідачем позивачу товару, у зв`язку із неможливістю позивача виконати взяті на себе зобов`язання за умовами п. 3.1.6 договору комісії.

Однак, суд розглянувши заперечення відповідача знаходить їх неспроможними з огляду на наступне.

Відповідач зазначає, що 9 одиниць стволів були придбані відповідачем у позивача для використання їх у виробництві автоматичних гармат модулів озброєння БМП-1, які в свою чергу повинні бути передані відповідачу на комісію позивачу згідно Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018 для подальшої поставки на експорт. Відповідач зазначає про взаємопов`язаність Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 та Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018.

В той же час, суд звертає увагу, що 9 одиниць стволів було придбано відповідачем у позивача за Договором поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018, а Договір комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018, на який посилається відповідач було укладено пізніше поставки, а саме 21.08.2018. Тобто на момент укладення договору поставки та її здійснення,, правовідносини між позивачем та відповідачем за договором комісії від 21.08.2018 ще не існувало.

У Договорі поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 не зазначено мети, з якою відповідач придбав вказану продукцію.

Відповідач у відзиві зазначає, що неотримання відповідачем коштів від позивача за договором комісії стало фінансовою неможливістю здійснити відповідачем оплату за Договором поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018.

На спростування зазначеного позивач надав копію платіжного доручення в іноземній валюті № 293 від 03.11.2021 на суму 699 575,00 доларів США, яким позивачем на виконання Договору комісії № USE-17.1-121-D/K-18 від 21.08.2018 перераховано відповідачу 699 575,00 доларів США, що спростовує фінансову неможливість відповідача здійснити оплату продукцію за договором поставки в сумі 2 122 560,85 грн.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Порушення, невизнання або оспорювання права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 20 Господарського кодексу України встановлено що, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Таким чином, господарський суд відзначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Техімпекс» не позбавлено права на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених прав, якщо вважає, що позивачем допущено неналежне виконання умов договору комісії.

Разом з цим, відповідач вказував про наміри позивача та усні домовленості між сторонами щодо повернення відповідачем позивачу продукції, у зв`язку із неможливістю позивача виконати взяті на себе зобов`язання за умовами п. 3.1.6 договору комісії.

Однак, суд також не бере до уваги зазначені доводи відповідача, оскільки доказів, які б свідчили про намір позивача зворотного отримання продукції матеріали справи не містять.

Разом з цим, суд наголошує, що на підставі договору виникають права та обов`язки, які в частині зобов`язань мають бути виконані сторонами цього договору, якщо інше не встановлено самим договором або актами цивільного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить справедливість, добросовісність та розумність, які і встановлюють певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів і регулюють конкретні ситуації таким чином, що кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки - захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Отже, зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Таким чином, з огляду на зміст позовних вимог, обов`язковість умов договору для виконання, балансу інтересів обох сторін договору слід дійти висновку, що укладаючи договір щодо поставки однією стороною продукції та оплати її іншою стороною, позивач та відповідач взяли на себе певні зобов`язання, які відповідно, і повинні ними виконуватись в межах прав та обов`язків визначених умовами цього договору.

Таким чином, оскільки заборгованість відповідача в частині оплати переданої позивачем на підставі Договору поставки № USE-18.2-86-D-18 від 02.05.2018 продукції, на час прийняття рішення не сплачена, а розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, вимога позивача про стягнення з відповідача 2 122 560,85 грн. визнається судом правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору, в частині своєчасної оплати отриманої продукції, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 123 884,45 грн. 3 % річних та 275 987,38 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми права, враховуючи, що наявний в матеріалах справи розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат є арифметично вірними, вимоги позивача визнаються судом та підлягають задоволенню.

За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, надані позивачем, суд задовольняє позов в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 123, 129, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича компанія «Техімпекс» (07400, Київська область, м. Бровари, бул. Незалежності, 14, ) на користь Державної компанії з експорту та імпорту продукції і послуг військового та спеціального призначення «Укрспецекспорт» (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 36, ) 2 122 560 (два мільйони сто двадцять дві тисячі п`ятсот шістдесят) грн. 85 коп. заборгованості, 123 884 (сто двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят чотири) грн. 45 коп. 3 % річних, 275 987 (двісті сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят сім) грн. 38 коп. інфляційних нарахувань та 37 836 (тридцять сім тисяч вісімсот тридцять шість) грн. 49 коп. судового збору.

Видати наказ.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст підписано - 30.06.2022.

Суддя О.О. Христенко