РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

27.06.2022Справа № 910/2527/22
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд"

про стягнення 88 776,50 грн.

Представники сторін: не викликалися.

встановив:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ" до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд" про стягнення 88 776,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2018 між товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Трейд Інвест" (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд" (генеральний підрядник) укладено договір підряду №КБ 260318.

26.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Трейд Інвест" (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ" (новий кредитор) укладено договір №02/2020 відступлення права вимоги, відповідно до умов якого новий кредитор став кредитором за договором підряду №КБ 260318.

У зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача основний борг в розмірі 65 363,00 грн., пеню в розмірі 5 735,00 грн., індекс інфляції в розмірі 12 026,80 грн. та 3% річних в розмірі 5 651,70 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" запроваджено воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022, у зв`язку з чим вищезазначена ухвала суду направлена сторонам 18.04.2022.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення за №016 на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.02.2022 року, а саме: 01010, м. Київ, вулиця Московська, будинок 8.

Вищезазначена ухвала господарського суду м. Києва від 22.02.2022 р. повернута до суду у зв`язку з: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського суду міста Києва, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвал суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 910/2527/22 в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

26.03.2018 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд Інвест» () (підрядник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» (генеральний підрядник) укладений договір підряду № КБ 260318.

Відповідно до п. 1.1 договору підрядник зобов`язується своїми або залученими силами і засобами, виконати комплекс робіт з виготовлення, завантаження, перевезення, розвантаження та монтажу металевих дверей на об`єкті («Будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями на вул.. Академіка Каблукова, 23 у Солом`янському районі м. Києва» (Перша черга будівництва. Другий пусковий комплекс. Житловий будинок №2) (надалі - роботи) у строки визначені договором, та передати виконані роботи генеральному підряднику, а генеральний підрядник зобов`язується забезпечити своєчасне фінансування робіт, приймання виконаних підрядних робіт.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Загальна договірна ціна договору визначена на підставі твердого кошторису (додаток №1 до договору ) та складає без ПДВ 544691,67 грн., крім того ПДВ (20%) 108 938, 33 грн., всього з ПДВ 653 630,00 грн. (п.2.1 договору).

Відповідно до п.4.1 договору оплата робіт здійснюється генеральним підрядником на підставі підписаного ним акту виконаних робіт та довідки по формі КБ-3В з урахуванням раніше виплачених авансових платежів, якщо авансові платежі виплачувались.

Згідно з п. 4.3 договору генеральний підрядник після підписання договору перераховує підряднику авансовий платіж для придбання необхідних матеріалів /обладнання/комплектуючих для виготовлення дверей у розмірі 50% від вартості договору, що складає-326 815,00 грн. у тому числі ПДВ (20%) 54 469,17 грн.

Другий авансовий платіж, у розмірі 20% від вартості договору, що складає - 130 726,00 грн., у тому числі ПДВ (20%) 21 787,67 грн., генеральний підрядник перераховує підряднику протягом 3 (трьох) банківських днів після відвантаження та монтажу дверей на об`єкт генерального підрядника, на які був перерахований перший аванс, відповідно до п. 4.3 договору, що підтверджується підписанням сторонами акту виконаних робіт та довідками форми КБ- 3 (п.4.4 договору).

Пунктом 4.5 договору передбачено, що третій авансовий платіж, у розмірі 15% від вартості договору, що складає - 98 044,50 грн., у тому числі ПДВ (20%) 16 340,75 грн., генеральний підрядник перераховує підряднику протягом 3 (трьох) банківських днів перед відвантаженням останньої партії дверей по цьому договору на об`єкт генерального підрядника (готовність до відвантаження буде повідомлена письмово, по факсимільному зв`язку, або e-mail), та підписанням сторонами акту виконаних робіт та довідками форми КБ-3, що підтверджують відвантаження та монтаж дверей на об`єкт генерального підрядника, на які був перерахований другий аванс, відповідно до п. 4.4 договору.

Четвертий етап оплати у розмірі 5% від загальної вартості даного договору, що становить - 32 681,50 грн., у тому числі ПДВ(20%) 5 446,92 грн., здійснюється протягом п`яти банківських днів після підписання сторонами акту виконаних робіт та довідками форми КБ-3.

Пунктом 4.7 договору передбачено, що останній розрахунок у розмірі 10% від загальної вартості даного договору, що становить 65 363,00 грн. у тому числі ПДВ (20%) 10 573,17 грн. є гарантійним фондом та виплачується підряднику через 6 (шість) календарних місяців після виконання і прийняття генеральним підрядником 100% робіт за договором, що має обов`язково бути підтверджено відповідним актом виконаних робіт та довідками форми КБ-3.

З матеріалів справи вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал-Буд» на виконання умов договору на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд Інвест» () здійснено наступні оплати, що підтверджується платіжними дорученнями, а саме:

- №2657 від 19.04.2018 року на суму 326 815,00 грн.,

- №4159 від 06.06.2018 року на суму 130 726,00 грн.,

- №5452 від 11.07.2018 року на суму 98 044,50 грн.,

- №9437 від 25.10.2018 року на суму 32 681,50 грн.

Виконуючи свої зобов`язання щодо виконання комплексу робіт з виготовлення, завантаження, перевезення, розвантаження та монтажу металевих дверей на об`єкті, товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд Інвест» повністю виконало підрядні роботи на загальну договірну суму у розмірі 653 630,00 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт, а саме:

- актом № 66 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 р. від 05.06.2018 р. на суму 300 270,00;

- актом № 77 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2018 р. від 05.06.2018 р. на суму 209 260,00 грн.;

- актом № 90 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 р. від 30.09.2018 р.на суму 144 100,00 грн.;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень 2018 р. від 30.09.2018 в якій зазначено, всього вартість виконаних будівельних робіт з ПДВ 653 630,00 грн., всього до сплати з урахуванням гарантійного фонду з ПДВ 588 267,00 грн. (Довідково: Гарантійний фонд 10 % з ПДВ - 65 263,00 грн.).

26.08.2020 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд Інвест» (первісний кредитор) та товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ» (новий кредитор) укладено договір №02/2020 про відступлення права вимоги.

Пунктом 1 ч. 1 статті 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 11.4 договору підряду передбачено, що відступлення права вимоги та (або) переведення боргу за цим договором однією із сторін до третіх осіб допускається виключно за умови письмового погодження цього з іншою стороною, крім випадку порушення іншою стороною умов цього договору.

Відповідно до пунктів 1 і 2 договору №02/2020 первісний кредитор відступає новому кредитору дійсне право вимоги за договором № КБ 260318 від 26 березня 2018 року, який був укладений між первісним кредитором та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Інтергал Буд»). Внаслідок цього договору новий кредитор стає кредитором за договором №КБ260318.

Пунктом 3 договору №02/2020 передбачено, що право вимоги, яке виникло на підставі договору № КБ260318, та яке первісний кредитор відступає новому кредитору на підставі цього договору, складається із права вимагати від боржника:

3.1 сплати заборгованості з вартості робіт, виконаних первісним кредитором на підставі договору № КБ260318, виконання яких підтверджується відповідними актами приймання-передачі виконаних будівельних робіт, підписаними первісним кредитором та боржником на суму 65 363,00 (шістдесят п`ять тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп.;

3.2 сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочку оплати вартості робіт, виконаних первісним кредитором на підставі договору № КБ260318, яка встановлюється зазначеним договором підряду та/або законодавством України;

3.3 сплати будь-яких інших грошових зобов`язань боржника за договором підряду №КБ260318.

26.08.2020 між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Трейд Інвест» та товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ» укладено акт приймання-передання документів за договором відступлення прав вимоги №02/2020.

Після укладення договору №02/2020 про відступлення права вимоги, позивач (новий кредитор) надіслав відповідачу лист-повідомлення вих. № 2 від 26.08.2020 р., яким повідомив відповідача про те, що 26.08.2020 р. був укладений договір №02/2020 про відступлення права вимоги, за яким відповідач є боржником за договором № КБ260318 перед позивачем, який у свою чергу на підставі зазначеного договору є новим кредитором для Відповідача. Разом з цим листом-повідомленням позивач надіслав відповідачу належним чином засвідчену копію Договору №02/2020 відступлення права вимоги від 26.08.2020 р., що підтверджується описом вкладення у цінний лист №032 від 26.08.2020 та накладною Укрпошти №032 від 26.08.2020.

Крім цього, позивач зазначеним листом-повідомленням висунув відповідачу вимогу щодо погашення його заборгованості за договором №КБ260318 шляхом перерахування грошової суми заборгованості у розмірі 65 363,00 грн. на банківський рахунок позивача.

Як зазначено позивачем, не зважаючи на вищезазначене, станом на 16.02.2022 р. відповідач так і не оплатив позивачу виконані первісним кредитором роботи за договором № КБ 260318 у сумі 65 363,00 грн.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Суд погоджується з твердженням позивача щодо того, що оскільки останній акт № 90 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2018 р. був підписаний відповідачем і первісним кредитором 30.09.2018 р., то строк у 6 календарних місяців після виконання і прийняття 100% робіт, визначений п. 4.7 договору № КБ 260318, сплив 31.03.2019 р., а обов`язок відповідача розрахуватися з позивачем за виконані на підставі договору № КБ 260318 будівельні роботи виникає з 01.04.2019 р.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 65 363,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку з неналежним виконання грошових зобов`язань за договором, позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 5 735,00 грн. нараховану за період з 16.08.2021 по 16.02.2022, 3% річних в розмірі 12 026,80 грн. нараховані за період з 01.04.2019 по 16.02.2022 року та інфляційні збитки в розмірі 5 651,70 грн. нараховані за період з 01.04.2019 по 16.02.2022 року.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 5 651,70 грн. та індексу інфляції в розмірі 12 026,80 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Відповідно до п. 7.3.1 договору № КБ 260318 за порушення строків виконання грошових зобов`язань генеральний підрядник сплачує підряднику, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (окрім авансових платежів).

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Даною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня, і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Оскільки першим днем прострочення є 01.04.2019 року, то пеня може бути нарахована за шість місяців, а саме з 01.04.2019 року по 01.10.2019 року.

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що ним нараховано пеню за період з 16.08.2021 по 16.02.2022, що не входить в період за який може бути здійснено нарахування пені, тому вимога позивача щодо стягнення пені в розмірі 5 735,00 грн. є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 129, ч.9 ст. 165, ст. ст. 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Інтергал-Буд" (01010, м. Київ, вулиця Московська (Печерський р-н), будинок 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕСТРЕЙДІНВЕСТ" (03194, м. Київ, вул. Зодчих, будинок 34А, ) основний борг в розмірі 65 363 (шістдесят п`ять тисяч триста шістдесят три) грн. 00 коп., індекс інфляції в розмірі 12 026 (дванадцять тисяч двадцять шість) грн. 80 коп., три проценти річних в розмірі 5 651 (п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн. 70 коп. та судовий збір в розмірі 2 320 (дві тисячі триста двадцять) грн. 23 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С. М. Мудрий