ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2022 року м.Дніпро Справа № 908/3301/21

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 207

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Березкіної О.В. (доповідач),

суддів Іванова О.Г., Антоніка С.Г.

при секретарі судового засідання Ковзикові В.Ю.

Учасники процесу не з"явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк»

на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.02.2022 року у справі №908/3301/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк»

про стягнення 780 649, 71 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Геліус ЛТД звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк із позовом про стягнення 586 640,00грн. за договором поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020, що складається з 586 640,00грн. основного боргу, 25 852,13грн. пені, 157 328,00грн. штрафу, 6042,41грн. 3% річних, 4787,17грн. втрат від інфляції.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 15.02.2022року у справі № 908/3301/21 позовні вимоги задоволено.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Геліус ЛТД" 586 640,00 грн. основного боргу, 25 852,13 грн. пені, 157 328,00 грн. штрафу, 6042,41 грн. 3% річних, 4787,17 грн. втрат від інфляції.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення господарського суду Запорізької області від 15.02.2022р. у справі № 908/3301/21 скасувати, задовольнити клопотання відповідача про призначення почеркознавчої експертизи .

В обгрунтування своєї скарги апелянт посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необгрунтованим та таким, що винесено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилається на те, що суд першої інстанції, не врахував той факт, що Відповідач не підписував договір поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020, на який послався Позивач як на підставу позову, такий договір у Відповідача відсутній.

Сума боргу 586 640 грн. за отриману продукцію Позивачем документально не обґрунтована, наявні видаткові накладні не містять посилання на договір.

Апелянт вважає, що сума штрафних санкцій не заснована на правовій підставі та матеріалах справи, ці суми несправедливо великі.

Також апелянт посилається на те, що судом незаконно було відмовлено у клопотання про призначення почеркознавчої експертизи для встановлення чи спростування факту приналежності на Договорі підпису керівника відповідача Гавриша О. І.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення Господарського суду Запорізької області від 15.02.2022р. у справі № 908/3301/21 та призначення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк на рішення Господарського суду Запорізької області від 15.02.2022 року у справі №908/3301/21. Розгляд справи №908/3301/21 призначено в судовому засіданні на 20.06.2022 року об 09:30 хв. в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду за адресою: м.Дніпро, пр.Дмитра Яворницького,65, зал засідань №207.

Позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю « Геліус ЛТД» надано відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому зазначено, що судом першої інстанції в повному обсязі досліджено матеріали справи, прийнято вірне рішення у відповідності до норм чинного законодавства, доводи відповідача, в свою чергу, які зазначені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими. Просив залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Також просив розгляд справи провести без участі його представника.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі "Красношапка проти України").

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

В судовому засідання 20.06.2022року було оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Геліус ЛТД» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Чіз Мілк» (покупець) було укладено договір поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020р (договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця гофропродукцію, далі - товар, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Ассортимент, ціна товару визначається у Специфікаціях.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що поставка товару здійснюється на умовах, зазначених у Специфікаціях до цього Договору. За домовленістю Сторін поставка може здійснюватись як транспортом постачальника, так і транспортом Покупця.

Товар вважається переданим з моменту оформлення шляхом відмітки про його отримання на екземплярі видаткової накладної за допомогою підпису представника Покупця, повноваження якого закріплено у довіреності, оформленої відповідно чинного законодаства України.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що право власності на Товар переходить від Постачальнка до Покупця при передачі товару.

Згідно п. 5.1. договору - покупець здійснює розрахунки за поставлений товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк із позовом про стягнення 586 640,00грн. за договором поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020, що складається з 586 640,00грн. основного боргу, 25 852,13грн. пені, 157 328,00грн. штрафу, 6042,41грн. 3% річних, 4787,17грн. втрат від інфляції, позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Геліус ЛТД посилався на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором в частині повної оплати за поставлений товар.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того , що Відповідач, як боржник, неналежним чином виконав свої зобов`язання перед Позивачем за договором, що є підставою для стягнення заборгованості, штрафу, 3% річних, пені за порушення грошового зобов`язання.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Позивачем поставлено товар на 586 640 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0005310 від 19.06.2021, видатковою накладною №РН-0005443 від 25.06.2021, видатковою накладною №РН-0005464 від 29.06.2021, видатковою накладного №РН-0006424 від 27.07.2021, видатковою накладною №РН-0007584 від 01.09.2021.

Згідно з статтею 610 Цивільною кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за Договором в частині оплати поставленого товару не виконав, внаслідок чого допустив існування заборгованості в розмірі 586 640,00 грн.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання.

Згідно п. 5.1. Договору - Покупець здійснює розрахунки за поставлений товар протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару.

Оскільки відповідач не оплатив поставлений товар, господарський суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про стягнення на користь позивача суми основного боргу у зазначеному розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 230 ҐК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно п. 6.2. договору, у випадку несвоєчасної оплати поставленого товару покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який нараховувалось пеня, за кожен день прострочення платежу.

Враховуючи умови здійснення розрахунків за товар, визначені п.5.1 договору, зобов`язання покупця по оплаті поставленого товару у відповідача виникли:

- 20.07.2021 за товар поставлений 19.06.2021 згідно видаткової накладної №РН-0005310 від 19.06.2021 на зальну суму 223 733,51грн. Залишок боргу по цій накладній, станом на день розгляду спору по суті, складає 23 733,51грн. (банківська виписка - №БВ-0000654 від 26.08.2021 на суму 200 000,00грн.)

- 26.07.2021 за товар поставлений 25.06.2021 згідно видаткової накладної №РН-0005443 від 25.06.2021 на зальну суму 238 107,94грн.

- 30.07.2021р. за товар поставлений 29.06.2021 згідно видаткової накладної №РН-0005464 від 29.06.2021 , на зальну суму 41 580,00грн.

- 27.08.2021 за товар поставлений 27.07.2021 згідно видаткової накладної №РН-0006424 від 27.07.2021, на зальну суму 179 414,90грн.

- 02.10.2021 за товар поставлений 01.09.2021р. згідно видаткової накладної №РН-0007584 від 01.09.2021, на зальну суму 103 803,65грн., а тому господарськй суд першої інстанції, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення пені за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по договору поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020 у розмірі 25 852,13грн.

Пунктом 6.3 договору передбачено, що у випадку затримки оплати поставленого товару більш ніж на 5 календарних днів від терміну оплати, передбаченому п.5.1. договору, покупець сплачує постачальнику штраф у розмірі 20% від суми товару, оплату по якому прострочено, а тому суд також обгрунтовано стягнув на користь позивача штраф за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання по договору поставки № 27РБ-20 від 14.09.2020 в розмірі 157 328,00грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник на вимогу кредитора у випадку прострочення грошового зобов`язання повинен сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, на користь позвача також обгрунтованого стягнуто 3 % річних в сумі 6 042, 41грн. та інфляційні в розмірі 4 787,17 грн.

При цьому, доводи апелянта про те, що сума штрафних санкцій є несправедливо великою та свідчить лише про бажання позивача отрмати гроші, є неспроможними, оскільки їх стягнення передбачено умовами договору, положеннями цивільного законодавства, а жодних істотних обставин та доказів для їх зменшення, відповідач не навів.

Що стосується відмови суду в задоволенні клопотання про призначення експертизи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У своєму клопотанні відповідач, вказує на те що: «...не підписував договір поставки №27РБ-20 від 14.09.2020р», «...видаткові накладні та інші документи, які додані до позову не можуть містити посилання на Договір», «...сторони не керувалися Договором, на який посилається Позивач», «доданий Позивачем Договір сфальсифіковано в частині підпису керівника Відповідача».

Як вбачається з матеріалів справи, як Договір поставки, так і видаткові накладні, що долученні до матеріалів справи, містять підписи сторін та печатки підприємств.

У видаткових накладних в графі «Замовлення» вказано саме Договір №27РБ-20 від 14.09.2020р.

Товарно-транспортні накладні, на підставі яких здійснювалась доставка товару від постачалька до покупця, також містять підписи та печатки сторін, що не спростовано відповідачем.

Окрім цього, позивачем також надано суду Акти звірок взаєморозрахунків, та лист від Відповідача, які підписанні директором, містять відбиток печатки Відповідача, якими останній визнає існуючу заборгованість, саме по видатковим накладним, які містять посилання на договір №27РБ-20 від 14.09.2020р., та який начебто не підписував директор. Окремо, варто звернути увагу, що справжність підпису на цих документах Відповідач не ставить під сумнім.

Крім того, податкові накладні, які були погодженні Відповідачем і зареєстровані в Державній податковій службі, також підтверджують факт отримання товару згідно видаткових накладних, що зазначенні у позові. Також долучено платіжні доручення, які містять посилання на рахунки-фактури, накладні та відповідно договір №27РБ-20 від 14.09.2020р., що також, підтверджує фактичне виконання Договору, який відповідач «не підписував».

Ст. 73 ГПК України визначено, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, як висновки судових експертів.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві викликана тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які вимагають спеціальних досліджень.

Відповідно до 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, якщо необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Разом з цим, як встановлено судом, в даному спорі факт поставки підтверджується іншими доказами, у зв`язку з чим проведення почеркознавчої експертизи не є необхідним для врішення даної справи.

Інші доводи апелянта є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

Таким чином, господарський суд Запорізької області всебічно, повно, об`єктивно дослідив всі обставини справи, дав їм належну правову оцінку, правильно застосував норми матеріального права, з дотриманням норм процесуального права, що у відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.275-282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Чіз Мілк залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 15.02.2022 року у справі №908/3301/21 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку та випадках, передбачених ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 22.06.2022року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя О.Г.Іванов

Суддя С.Г.Антонік