РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2022Справа № 910/1412/22

Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши без виклику сторін (без проведення судового засідання) у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (Україна, 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20; ідентифікаційний код: 00130872)

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03150, м. Київ, Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815)

про стягнення 334 157,65 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - відповідач) про стягнення 334 157,65 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем було допущено незбереження вантажу при здійсненні перевезення, внаслідок чого позивач поніс збитки у вигляді нестачі вантажу в розмірі 334 157,65 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та серед іншого встановлено сторонам строки для подання ними відповідних заяв по суті справи.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, місцезнаходженням відповідача є: Україна, 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5.

На зазначену адресу, відповідно до вищевказаних вимог процесуального закону, судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 07.02.2022 з метою повідомлення відповідача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) та про його право подати, зокрема, відзив на позовну заяву.

17.02.2022 до суду повернулось рекомендоване повідомлення про вручення 14.02.2022 поштового відправлення відповідачеві (копії ухвали про відкриття провадження у справі від 07.02.2022).

Відтак, суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд цієї справи та останньому були створені достатні умови для реалізації ним своїх процесуальних прав.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на неподання відповідачем відзиву на позовну заяву, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.

06.04.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання, у якому він зазначає, що підприємство знаходиться в стані простою, у зв`язку з чим просить відкласти розгляд справи або розглянути можливість зупинити розгляд справи.

Суд вважає, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню, оскільки справа № 910/1412/22 розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання), що унеможливлює відкладення розгляду справи. Заперечень від відповідача проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходило, як не надходило і клопотання про призначення судового засідання. Щодо зупинення провадження у справі, то відповідачем не наведено жодної обставини, з якою Господарський процесуальний кодекс України пов`язує виникнення права чи обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті

ВСТАНОВИВ:

У вересні - жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Курахівська ЦЗФ" передало Акціонерному товариству "Українська залізниця" вантаж - вугілля кам`яне марки г-газове в твердому стані насипом, зокрема, у вагонах: №56443013, №61077616 за залізничною накладною №51157097 від 13.10.2021, №56040967, №56232986, №53588943, №60459047 за залізничною накладною №51155505 від 13.10.2021, №56403504, №60457538, №52189537, №61017042, №56419740, №55020697 за залізничною накладною №51155422 від 12.10.2021, №53500922 за залізничною накладною №51147023 від 12.10.2021, №53598587, №50055599, №52519592, №61079158 за залізничною накладною №51146009 від 12.10.2021, №53530176 за залізничною накладною №51142651 від 12.10.2021, №53531224 за залізничною накладною №51131191 від 11.10.2021, №55842926 за залізничною накладною №51120319 від 11.10.2021, №62966247, №56162381, №52810538, №56384910, №50048495, №61075529, №56406903, №56344286, №53170502 за залізничною накладною №51010544 від 05.10.2021, №56876444 за залізничною накладною №51006690 від 05.10.2021 (досильна накладна №51028025 від 06.10.2021), №56973464, №56451073 за залізничною накладною №51006690 від 05.10.2021, №59954156, №62110648, №53561163, №56757673 за залізничною накладною №50792241 від 23.09.2021, для перевезення на станцію Енергодар Придніпровської залізниці. Одержувачем вантажу є Запорізька ТЕС, яка є відокремленим підрозділом Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго".

На станції призначення було проведено комісійне зважування вантажу у вагонах №56443013, №61077616, №56040967, №56232986, №53588943, №60459047, №56403504, №60457538, №52189537, №61017042, №56419740, №55020697, №53598587, №50055599, №52519592, №61079158, №53530176, №53531224, №55842926, №62966247, №56162381, №52810538, №56384910, №50048495, №61075529, №56406903, №56344286, №56876444, №56973464, №56451073, №62110648, №53561163, №56757673 і виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах з вагою, зазначеною в залізничних накладних №51157097, №51155505, №51155422, №51146009, №51142651, №51131191, №51120319, №51010544, №51006690, №51028025 (досильна), №50792241, про що складено комерційні акти №476906/1373 від 15.10.2021, №476906/1374 від 15.10.2021, №476906/1375 від 15.10.2021, №476906/1376 від 15.10.2021, №476906/1377 від 15.10.2021, №476906/1378 від 15.10.2021, №476906/1379 від 15.10.2021, №476906/1380 від 15.10.2021, №476906/1381 від 15.10.2021, №476906/1382 від 15.10.2021, №476906/1383 від 15.10.2021, №476906/1384 від 15.10.2021, №476906/1369 від 15.10.2021, №476906/1370 від 15.10.2021, №476906/1371 від 15.10.2021, №476906/1372 від 15.10.2021, №476906/1385 від 15.10.2021, №476906/1368 від 15.10.2021, №476906/1362 від 13.10.2021, №476906/1352 від 09.10.2021, №476906/1353 від 09.10.2021, №476906/1354 від 09.10.2021, №476906/1355 від 09.10.2021, №476906/1356 від 09.10.2021, №476906/1357 від 09.10.2021, №476906/1358 від 09.10.2021, №476906/1359 від 09.10.2021, №476906/1386 від 16.10.2021, №476906/1350 від 09.10.2021, №476906/1351 від 09.10.2021, №476906/1329 від 02.10.2021, №476906/1330 від 02.10.2021, №476906/1331 від 02.10.2021.

Також на станції Чаплине Придніпровської залізниці було здійснено контрольне зважування вагонів №53500922, №59954156 і виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах з вагою, зазначеною в залізничних накладних №51147023, №50792241, про що складено комерційні акти №454201/121/1392 від 14.10.2021, №454201/123/1328.

Аналогічним чином на станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольне зважування вагона №53170502 і виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні з вагою, зазначеною в залізничній накладній №51010544, про що складено комерційний акт №482004/522/1367 від 07.10.2021.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що відповідач, як перевізник вантажу, належним чином не виконав зобов`язання щодо збереження вантажу під час його перевезення, у зв`язку з чим зобов`язаний відшкодувати позивачу збитки у вигляді вартості недостачі вантажу, яка за розрахунком позивача становить 334 157,65 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

У відповідності до пункту 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під`їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (пункт 3 Статуту).

Пунктом 6 Статуту визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Укладення договору перевезення вантажу шляхом складання транспортної накладної передбачено також ч. 2 ст. 307 Господарського кодексу України.

Отже, відповідач зобов`язався перевезти вантаж на підставі залізничних накладних №51157097, №51155505, №51155422, №51147023, №51146009, №51142651, №51131191, №51120319, №51010544, №51006690, №51028025 (досильна), №50792241.

Пунктами 22, 23 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем. Під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Згідно з п. 37 Статуту тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами перевезення вантажів. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Суд встановив факт відправлення Товариством з обмеженою відповідальністю "Курахівська ЦЗФ" на адресу відокремленого підрозділу позивача вантажу - вугілля кам`яного марки г-газове у вагонах: №56443013 вагою 68 800 кг, №61077616 вагою 69 800 кг за залізничною накладною №51157097 від 13.10.2021, №56040967 вагою 70 000 кг, №56232986 вагою 69 000 кг, №53588943 вагою 70 000 кг, №60459047 вагою 70 000 кг за залізничною накладною №51155505 від 13.10.2021, №56403504 вагою 69 000 кг, №60457538 вагою 70 000 кг, №52189537 вагою 69 800 кг, №61017042 вагою 70 000 кг, №56419740 вагою 69 000 кг, №55020697 вагою 70 000 кг за залізничною накладною №51155422 від 12.10.2021, №53500922 вагою 69 000 кг за залізничною накладною №51147023 від 12.10.2021, №53598587 вагою 70 000 кг, №50055599 вагою 70 000 кг, №52519592 вагою 70 000 кг, №61079158 вагою 70 000 кг за залізничною накладною №51146009 від 12.10.2021, №53530176 вагою 69 000 кг за залізничною накладною №51142651 від 12.10.2021, №53531224 вагою 68 800 кг за залізничною накладною №51131191 від 11.10.2021, №55842926 вагою 70 000 кг за залізничною накладною №51120319 від 11.10.2021, №62966247 вагою 70 000 кг, №56162381 вагою 69 000 кг, №52810538 вагою 68 700 кг, №56384910 вагою 69 000 кг, №50048495 вагою 70 000 кг, №61075529 вагою 70 000 кг, №56406903 вагою 71 000 кг, №56344286 вагою 69 800 кг, №53170502 вагою 70 000 кг за залізничною накладною №51010544 від 05.10.2021, №56876444 вагою 70 800 кг за залізничною накладною №51006690 від 05.10.2021 (досильна накладна №51028025 від 06.10.2021), №56973464 вагою 70 800 кг, №56451073 вагою 68 800 кг за залізничною накладною №51006690 від 05.10.2021, №59954156 вагою 69 800 кг, №62110648 вагою 69 800 кг, №53561163 вагою 68 800 кг, №56757673 вагою 68 800 кг за залізничною накладною №50792241 від 23.09.2021.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно з п. 113 Статуту за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача чи пошкодження виникли з не залежних від перевізника причин.

За приписами статті 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами. Вимоги вантажовідправників, вантажоодержувачів, пасажирів до перевізників щодо порушених прав і законних інтересів розглядаються в претензійному чи позовному порядку. Порядок і терміни складання актів, пред`явлення і розгляду претензій та позовів визначаються Статутом залізниць України відповідно до чинного законодавства України.

У відповідності до пункту 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до пунктів 2, 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334 (далі - Правила № 334), комерційні акти складаються для засвідчення, зокрема, невідповідності найменування, маси і кількості місць наявного вантажу, багажу чи вантажобагажу даним, зазначеним у перевізних документах. Дані в комерційному акті зазначаються на підставі перевізних документів та виявлених обставин. У комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженність, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено. Особи, які склали або підписали комерційний акт або акт загальної форми, що містить дані, які не відповідають дійсності, несуть установлену законодавством відповідальність.

Суд встановив, що при прибутті вагонів на станцію Енергодар Придніпровської залізниці відповідачем було проведено комісійне переважування маси вантажу, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагонах не відповідає масі, зазначеній у залізничних накладних №51157097, №51155505, №51155422, №51146009, №51142651, №51131191, №51120319, №51010544, №51006690, №51028025 (досильна), №50792241. Факт недостачі вантажу підтверджений комерційними актами №476906/1373 від 15.10.2021, №476906/1374 від 15.10.2021, №476906/1375 від 15.10.2021, №476906/1376 від 15.10.2021, №476906/1377 від 15.10.2021, №476906/1378 від 15.10.2021, №476906/1379 від 15.10.2021, №476906/1380 від 15.10.2021, №476906/1381 від 15.10.2021, №476906/1382 від 15.10.2021, №476906/1383 від 15.10.2021, №476906/1384 від 15.10.2021, №476906/1369 від 15.10.2021, №476906/1370 від 15.10.2021, №476906/1371 від 15.10.2021, №476906/1372 від 15.10.2021, №476906/1385 від 15.10.2021, №476906/1368 від 15.10.2021, №476906/1362 від 13.10.2021, №476906/1352 від 09.10.2021, №476906/1353 від 09.10.2021, №476906/1354 від 09.10.2021, №476906/1355 від 09.10.2021, №476906/1356 від 09.10.2021, №476906/1357 від 09.10.2021, №476906/1358 від 09.10.2021, №476906/1359 від 09.10.2021, №476906/1386 від 16.10.2021, №476906/1350 від 09.10.2021, №476906/1351 від 09.10.2021, №476906/1329 від 02.10.2021, №476906/1330 від 02.10.2021, №476906/1331 від 02.10.2021.

Аналогічним чином на станції Чаплине Придніпровської залізниці було здійснено контрольне зважування вагонів №53500922, №59954156 і виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагонах з вагою, зазначеною в залізничних накладних №51147023, №50792241, про що складено комерційні акти №454201/121/1392 від 14.10.2021, №454201/123/1328 та на станції Покровськ Донецької залізниці було здійснено контрольне зважування вагона №53170502 і виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у вагоні з вагою, зазначеною в залізничній накладній №51010544, про що складено комерційний акт №482004/522/1367 від 07.10.2021.

Наведені комерційні акти за своєю формою та змістом відповідають вимогам Статуту та Правилам № 334, а тому приймаються судом як належні та допустимі докази на підтвердження невідповідності маси, зазначеній у вказаних вище залізничних накладних, фактичній масі вантажу.

Відповідно до підпункту "а" пункту 111 Статуту залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі, коли вантаж надійшов у непошкодженому вагоні (контейнері) з непошкодженими пломбами відправника чи без пломб, коли таке перевезення дозволено Правилами, а також якщо вантаж прибув у непошкодженому відкритому рухомому складі, завантаженому засобами відправника, якщо немає ознак втрати, псування або пошкодження вантажу під час перевезення.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, зокрема, є втрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки - це витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України передбачено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При визначенні розміру збитків, заподіяних порушенням господарських договорів, береться до уваги вид (склад) збитків та наслідки порушення договірних зобов`язань для підприємства, тоді як відповідачу потрібно довести відсутність його вини у спричиненні збитків позивачу. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинно-наслідковий зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

За змістом п. 2.7 Роз`яснення Президії Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" від 29.05.02 № 04-5/601, згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

На підтвердження вартості вантажу, який перевозився відповідачем за вищевказаними залізничними накладними, позивач надав довідки Товариства з обмеженою відповідальністю "Курахівська ЦЗФ" про вартість вугільної продукції.

Відповідно до підпункту "а" пункту 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (п. 115 Статуту).

В силу положень ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України та пунктів 114, 115 Статуту суд приймає надані позивачем довідки про вартість вугільної продукції як належні та допустимі докази на підтвердження вартості вантажу.

Відповідачем, в свою чергу, не доведено суду відсутність своєї вини у незабезпеченні збереження переданого йому вантажу під час перевезення.

Згідно підпункту "б" пункту 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову.

Відповідно до абз. 4 п. 114 Статуту недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Беручи до уваги найменування вантажу, зазначене у залізничних накладних, з вказівкою на його завантаження у твердому стані (вологість 0 %), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто кам`яного вугілля як твердого мінерального палива, тобто 1 % маси, зазначеної в перевізних документах.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок розміру збитків та встановлено, що ним було допущено арифметичну помилку під час розрахунку суми збитків, відтак стягненню з відповідача на користь позивача підлягають збитки в розмірі 334 146,65 грн.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідачем належними доказами обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, не спростовано.

З огляду на вищевикладене, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено часткову обґрунтованість заявленого позову, відтак до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 334 146,65 грн.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору, відповідно до положень статті 129 ГПК України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 5 012,20 грн. Решта сплаченого судового збору в розмірі 0,16 грн покладається на позивача.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, сума переплати - 9,64 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 129, 233, 237, 238, 240, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (Україна, 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код: 40075815) на користь Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (Україна, 69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 20; ідентифікаційний код: 00130872) збитки, які виникли у зв`язку із незбереженням вантажу при перевезенні, в розмірі 334 146 (триста тридцять чотири тисячі сто сорок шість) грн 65 коп та витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 012 (п`ять тисяч дванадцять) грн 20 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 0,16 грн покласти на Акціонерне товариство "ДТЕК Дніпроенерго".

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду в разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи подається у порядку та строк, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 24.06.2022

Суддя О.В. Нечай