РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

20.06.2022Справа № 910/834/22

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Державного підприємства "Миколаївський торговельний порт" (54020, обл. Миколаївська, місто Миколаїв, вул. Заводська, будинок 23/14; ідентифікаційний код 01125608)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-Групп констракшн" (02121, місто Київ, вул. Колекторна, будинок 1-Д; ідентифікаційний код 41894985)

про стягнення 115 257, 66 грн,

без повідомлення (виклику) представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулося Державне підприємство "Миколаївський торговельний порт" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-Групп констракшн" про стягнення заборгованості в розмірі 115 257, 66 грн, з яких: 49 161, 17 грн - основного боргу, 23 534, 08 грн - пені, 33 300, 51 грн - інфляційних втрат та 9 261, 90 грн - 3% річних, яка утворилася у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди № 3-А від 09.11.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд зазначає, що згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор 443) ухвала про відкриття провадження відповідачем була отримана 04.02.2022, в той час, у запропонований в ухвалі від 24.01.2022 строк, відзиву на позовну заяву до суду не надходило.

Таким чином, приймаючи до уваги, що розгляд справи № 910/834/22 здійснюється за правилами спрощеного провадження та враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5, 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши подані до суду матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.11.2018 між ДП "Миколаївський торговельний порт" (далі - орендодавець) та ТОВ "Д-Групп констракшн" (далі - орендар) був укладений договір оренди індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності № 3-А за умовами якого орендодавець передавав, а орендар приймав в строкове платне користування групу об`єктів окремого індивідуально визначеного державного майна - автоспецтехніка у кількості 3 одиниць (в редакції додаткової угоди № 3 від 26.03.2021) згідно із переліком (додаток № 1), який є невід`ємною частиною цього договору (далі - майно), що знаходиться на балансі орендодавця.

Згідно п. 3.6. договору орендна плата перераховується орендарем на поточний рахунок орендодавця до 15-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування на підставі рахунку, виставленого орендодавцем до 10-го числа місяця, наступного за місяцем нарахування, але не раніше оголошення індексу інфляції за звітний місяць.

За умовами п. 3.9. договору, зобов`язання орендаря щодо сплати орендної плати забезпечується у вигляді завдатку в розмірі не меншому, ніж 6-ти (шести) місячної орендної плати за базовий місяць оренди, який вноситься в рахунок орендної плати за останні місяці оренди.

Обґрунтовуючи необхідність звернення до суду з даним позовом позивач посилається на те, що на теперішній час залишається несплаченим рахунок, який ДП "ММТП", як орендодавець, виставив ТОВ "Д-Групп констракшн", як орендарю, а саме, рахунок № 25798429 від 31.12.2020 на суму 63 608,71 грн, який був надісланий листом від 14.01.2021 № 03/59, та по якому, після зарахування 29.12.2021 завдатку, залишаються несплаченим 49 161, 17 грн.

Орендодавцем разом з рахунками були виставлені та надіслані орендарю відповідні акти наданих послуг (виконаних робіт): № 25798429 від 31.12.2020, № 01968429 від 31.01.2021, № 03968429 від 28.02.2021, № 05978429 від 31.03.2021, № 07468429 від 30.04.2021, № 10078429 від 31.05.2021, № 12048429 від 30.06.2021, № 14048429 від 31.07.2021, № 15988429 від 31.08.2021, № 18078429 від 30.09.2021, № 19618429 від 31.10.2021, № 22078429 від 30.11.2021.

Втім, вказані акти не були вчасно підписані орендарем та не були повернуті орендодавцю. Водночас, вмотивованої відмови від їх підписання орендарем заявлено також не було, що свідчить про їх безспірність.

У зв`язку з чим, позивачем виходячи із суми боргу по вказаний актам було здійснено нарахування 23 534, 08 грн - пені, 33 300, 51 грн - інфляційних втрат та 9 261, 90 грн - 3% річних (за періоди визначені в розрахунку доданому до позовної заяви).

Так, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України вказано, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами договору № 3-А від 09.11.2018, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором оренди.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Так, згідно ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Частиною 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Приписи частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлюють, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Так, відповідно до п. 5.1.2. договору, орендар зобов`язується протягом 10-ти днів після підписання договору внести завдаток, передбачений п. 3.9. цього договору. Після закінчення строку оренди договору, здійснюється перерахування орендної плати за останні місяці з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі порушення орендарем зобов`язання зі сплати орендної плати, він має відшкодувати орендодавцю завданні порушенням орендаря документально підтвердженні реальні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку.

Позивач відзначає, що відповідачем на виконання вказаного пункту 07.12.2018 було сплачено 524 570, 40 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2020 у справі № 910/701/20 задоволені позовні вимоги ДП "Миколаївський торговельний порт" до ТОВ "Д-Групп констракшн" щодо стягнення заборгованості та штрафних санкцій за прострочення сплати орендної плати за договором від 09.11.2018 № 3-A за період з грудня 2018 року по листопад 2019 року включно.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.06.2020, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.12.2021 у справі № 910/758/20 задоволені позовні вимоги ДП "Миколаївський торговельний порт" до ТОВ "Д-Групп констракшн" щодо стягнення заборгованості, припинення господарських правовідносин шляхом розірвання договору та повернення майна, переданого в оренду за договором від 09.11.2018 № 3-A з період з грудня 2019 року по листопад 2020 року включно.

У зв`язку з розірвання договору 29.12.2021 вказані 3 одиниці автоспецтехніки були повернуті орендарем орендодавцю, про що було підписано 3 відповідні акти прийому-передачі окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності від 29.12.2021.

У порядку передбаченому п. 5.1.2. договору ДП "ММТП" 29.12.2021 було здійснено перерахування орендної плати за останні місяці, а завдаток було зараховано в якості орендної плати.

На теперішній час, як вказує позивач, несплаченим залишається рахунок, який ДП "ММТП", як орендодавець, виставив ТОВ "Д-Групп констракшн", як орендарю, а саме, рахунок № 25798429 від 31.12.2020 на суму 63 608,71 грн, який був надісланий листом від 14.01.2021 № 03/59, та по якому, після зарахування 29.12.2021 завдатку, залишаються несплаченим 49 161, 17 грн.

Згідно п. 5.1.3. договору орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату відповідно до рахунків, наданих йому орендодавцем.

Відповідно до п. 12.2. договору, умови цього договору, зберігають силу протягом всього терміну дії цього договору, у тому числі у випадках, коли після його укладенню законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря, а в частині зобов`язань орендаря щодо сплати орендної плати - до повного виконанням них зобов`язань.

Доказів, щоб свідчили про здійснення відповідачем оплати залишку несплаченої суми - 49 161, 17 грн за рахунком № 25798429 від 31.12.2020 в матеріалах справи не міститься.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем не було здійснено повної оплати орендної плати, тобто, не виконано свої зобов`язання належним чином, а тому, позовні вимоги щодо стягнення залишку несплаченої орендної плати на підставі рахунку № 25798429 від 31.12.2020 сумі 49 161, 17 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивач вказує, що попри погашення за рахунок завдатку частини рахунків, які ДП "ММТП", як орендодавець, виставило ТОВ "Д-Групп констракшн", як орендарю, по ним було допущено прострочення орендної плати з дня, до якого він мав сплатити орендну плату, до дня зарахування цього завдатку 29.12.2021:

- № 01968429 від 31.01.2021 на суму 64 435, 62 грн, який був надісланий листом від 12.02.2020 № 03/254;

- № 03968429 від 28.02.2021 на суму 65 079, 97 грн, який був надісланий листом від 15.03.2020 № 03/397;

- № 05978429 від 31.03.2021 на суму 59 494, 37 грн, який був надісланий листом від 15.04.2020 № 03/577;

- № 07468429 від 30.04.2021 на суму 35 111, 27 грн, який був надісланий листом від 17.05.2020 № 03/771;

№ 10078429 від 31.05.2021 на суму 35 567, 71 грн, який був надісланий листом від 17.05.2020 № 03/925;

- № 12048429 від 30.06.2021 на суму 35 638, 85 грн, який був надісланий листом від 14.07.2020 № 03/1055;

- № 14048429 від 31.07.2021 на суму 35 674, 49 грн, який був надісланий листом від 16.08.2020 № 03/1270;

- № 15988429 від 31.08.2021 на суму 35 603, 14 грн, який був надісланий листом від 15.09.2021 № 03/1502;

- № 18078429 від 30.09.2021 на суму 36 030, 37 грн, який був надісланий листом від 13.10.2021 № 03/1680;

- № 19618429 від 31.10.2021 на суму 36 354, 65 грн., який був надісланий листом від 12.11.2021 № 03/1683;

- № 22078429 від 30.11.2021 на суму 36 645, 48 грн., який був надісланий листом від 16.12.2021 № 03/2079.

Орендодавцем разом з рахунками були виставлені та надіслані орендарю відповідні акти наданих послуг (виконаних робіт): № 25798429 від 31.12.2020, № 01968429 від 31.01.2021, № 03968429 від 28.02.2021, № 05978429 від 31.03.2021, № 07468429 від 30.04.2021, № 10078429 від 31.05.2021, № 12048429 від 30.06.2021, № 14048429 від 31.07.2021, № 15988429 від 31.08.2021, № 18078429 від 30.09.2021, № 19618429 від 31.10.2021, № 22078429 від 30.11.2021.

Суд вказує, що докази надіслання вказаних рахунків та актів містяться в матеріалах справи.

Доводів позивача щодо допущення прострочення орендної плати по вказаним вище рахункам відповідачем не спростовано, доказів протилежного суду не представлено.

Таким чином, суд визнає правомірним нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат з дня, до якого відповідач мав сплатити орендну плату.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що за невиконання, або неналежне виконання зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Відповідно до п. 3.7. договору орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати до повного погашення заборгованості.

Згідно ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями згідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Судом перевірено правильність нарахування позивачем пені, що визначені в доданому до позавтрої заяви розрахунку періоди та встановлено, що останні виконані арифметично вірно. У зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в розмірі 23 534, 08 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо нарахувань інфляційних втрат, суд зазначає, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. п. 3.2 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Невиконання грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається за прострочення, що триває повний місяць, поки існує борг, та може бути визначено з урахуванням положень Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у наступному місяці.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Що у свою чергу підтверджуються висновками Верховного Суду, викладеними в постановах від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Судом перевірено правильність нарахування позивачем інфляційних втрат за 3% річних, що також визначені в доданому до позавтрої заяви розрахунку періоди та встановлено, що останні виконані арифметично вірно, зв`язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача 33 300, 51 грн - інфляційних втрат та 9 261, 90 грн - 3% річних є обґрунтованим та підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства "Миколаївський торговельний порт" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Д-Групп констракшн" (02121, місто Київ, вул. Колекторна, будинок 1-Д; ідентифікаційний код 41894985) на користь Державного підприємства "Миколаївський торговельний порт" (54020, обл. Миколаївська, місто Миколаїв, вул. Заводська, будинок 23/14; ідентифікаційний код 01125608) заборгованість в сумі 49 161 (сорок дев`ять тисяч сто шістдесят один) грн 17 коп., пеню в сумі 23 534 (двадцять три тисячі п`ятсот тридцять чотири) грн 08 коп., інфляційні втрати в сумі 33 300 (тридцять три тисячі триста) грн 51 коп., 3% річних в сумі 9 261 (дев`ять тисяч двісті шістдесят один) грн 90 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят один) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 20.06.2022

Суддя Д.О. Баранов