ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

21.06.2022м. СумиСправа № 920/1385/21

Господарський суд Сумської області, у складі головуючого судді Яковенка В.В., за участю секретаря судового засідання Данілової Т.А., розглянувши матеріали справи № 920/1385/21

за позовом: Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, код 00178353)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕСА-Групп (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, 25, кабінет 4, код 39383446)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053)

про стягнення 233025,60 грн,

представники сторін:

позивача (в режимі відеоконференції) Скиба О.С.;

відповідача не з`явився;

третьої особи не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 233025,60 грн збитків, заподіяних в зв`язку з порушенням правил реєстрації податкових накладних та неможливістю для позивача скористатись податковим кредитом для зменшення своїх податкових зобов`язань.

Ухвалою від 29.12.2021 суд постановив відкрити провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначити підготовче засідання на 25.01.2022.

19.01.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вважає позовні вимоги необґрунтованими, а позовну заяву такою, яка частково містить позовні вимоги, строк позовної давності яких минув.

Ухвалою від 25.01.2022 суд відклав підготовче засідання на 17.02.2022.

28.01.2022 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши про те, що відповідач умисно не вчинив дій з належної реєстрації податкових накладних, між бездіяльністю відповідача з належної реєстрації вищезазначених накладних і настанням для позивача негативних наслідків у вигляді неможливості скористатися податковим кредитом на суму 233025,6 грн є причинно наслідковий зв`язок. Щодо строку позовної давності, то представник позивача вважає, що строк позовної давності не є пропущеним по жодній вимозі, посилаючись на норми закону продовження строків під час дії карантину.

09.02.2022 відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких вважає позовні вимоги необгрунтованими, а позовну заяву такою, строк позовної давності якої минув.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 17.02.2022 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державну податкову службу України; відкладено підготовче засідання на 15.03.2022, 11:00; запропоновано Державній податковій службі України надати письмові пояснення щодо позовних вимог у межах своєї компетенції.

Однак 15.03.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та запровадженням воєнного стану відповідно до Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, зміною територіальної підсудності судових справ господарського суду Сумської області в умовах воєнного стану відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.03.2022 №12/0/9-22 та відновленням із 25.04.2022 територіальної підсудності судових справ відповідно до розпорядження Верховного Суду від 22.04.2022 №25/0/9-22.

Ухвалою від 28.04.2022 суд призначив підготовче засідання на 19.05.2022.

12.05.2022 відповідач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи рішення Господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/7864/21 від 10.02.2022.

Ухвалою від 19.05.2022 суд відклав підготовче засідання на 07.06.2022.

Ухвалою від 07.06.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 21.06.2022.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ураховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом у межах наданих йому повноважень створено належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

11.09.2018 між Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Павлоградвугілля» (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕСА» (відповідач, виконавець) було укладено договір № 324-ПУ-ЦП про надання послуг по очищенню бункерів від залежу, відповідно до умов якого виконавець зобов`язується у 2018-2019 році виконати роботи, зазначені в п. 1.2. цього договору, а замовник прийняти і оплатити такі роботи.

Пунктом 4.1. договору визначено, що розрахунки проводяться шляхом оплати замовником виконаних виконавцем робіт протягом 90 робочих днів з дня підписання після підписання сторонами акту прийому-передачі виконаних робіт, пред`явлення виконавцем рахунку на оплату та за умови надання виконавцем належним чином оформленої податкової накладної. Якщо останній день строку для оплати, що встановлений цим договором, припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, днем закінчення такого строку є перший за ним робочий день.

Виконавцем були виконані, а замовником прийняті наступні роботи, що підтверджуються підписаними сторонами актами приймання здачі виконаних робіт (наданих послуг):

Акт № 2 від 29.10.2018 на суму 30186,00 грн (ПДВ 5031,00 грн);

Акт № 4 від 29.10.2018 на суму 10062,00 грн (ПДВ 1677,00 грн);

Акт № 2 від 16.07.2019 на суму 75852,00 грн (ПДВ 12642,00 грн);

Акт № 2 від 17.04.2019 на суму 68886,00 грн (ПДВ 11481,00 грн);

Акт № 01 від 02.04.2019 на суму 170280,00 грн (ПДВ 28380,00 грн);

Акт № 01 від 28.01.2018 на суму 89474,00 грн (ПДВ 14912,40 грн);

Акт № 01 від 18.02.2019 на суму 89938,80 грн (ПДВ 14989,80 грн);

Акт № 03 від 26.07.2019 на суму 162540,00 грн (ПДВ 27090,00 грн);

Акт № 01 від 16.11.2018 на суму 228484,80 грн (ПДВ 38080,80 грн);

Акт № 3 від 29.10.2018 на суму 138236,40 грн (ПДВ 23039,40 грн);

Акт № 1 від 29.10.2018 на суму 118731,60 грн (ПДВ 19788,60 грн);

Акт № 2 від 27.09.2019 на суму 78948,00 грн (ПДВ 13158,00 грн);

Акт № 01 від 22.08.2019 на суму 120744,00 грн (ПДВ 20124,00 грн).

Відповідач направив податкові накладні від 22.08.2019 на суму 120744,00 грн (ПДВ 20124,00 грн), від 26.07.2019 на суму 162540,00 грн (ПДВ 27090,00 грн), від 16.07.2019 на суму 75852,00 грн (ПДВ 12642,00 грн), від 02.04.2019 на суму 170280,00 грн (ПДВ 28380,00 грн), від 17.04.2019 на суму 68886,00 грн (ПДВ 11481,00 грн), від 18.02.2019 на суму 89938,80 грн (ПДВ 14989,80 грн), від 28.01.2019 на суму 89474,40 грн (ПДВ 14912,40 грн), від 16.11.2018 на суму 228484,80 грн (ПДВ 38080,80 грн), від 29.10.2018 на суму 10062,00 грн (ПДВ 1677,00 грн), від 29.10.2018 на суму 118731,60 грн (ПДВ 19788,60 грн), від 29.10.2019 на суму 30186,00 грн (ПДВ 503100 грн), від 29.10.2018 на суму 138236,40 грн (ПДВ 23039,40 грн), від 02.09.2019 на суму 78948,00 грн (ПДВ 15789,60 грн) для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі ЄРПН), однак їх реєстрація була зупинена, про що свідчать отримані позивачем з Єдиного реєстру податкових накладних копії квитанцій про реєстрацію податкових накладних із зазначенням їх статусу.

У кожній з отриманих позивачем квитанцій про реєстрацію податкових накладних зазначено, що їх реєстрація зупинена оскільки податкові накладні відповідають вимогам п.п. 1.6. п. 1 «Критеріїв ризиковості платника податків» та було запропоновано відповідачу надати пояснення або копії документів достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Проте відповідач не надав ні пояснень ні копій документів, тому, починаючи з 2018 року, податкові накладні мають статус таких, реєстрація яких зупинена.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач умисно не вчинив дій з належної реєстрації податкових накладних, чим завдав позивачу збитки у заявленій сумі, оскільки він не може включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 233025,60 грн.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст.ст. 4, 173-175 та ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 193ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Спірний договір є договором надання послуг.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів / послуг платник податку - продавець товарів / послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в ЄРПН та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.

Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з п. 4.2. договору на дату виникнення податкових зобов`язань (або підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України) виконавець складає податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) в електронній формі. Реєстрація податкових накладних та розрахунків коригувань до них у випадках, передбачених законодавством, здійснюється виконавцем протягом 3-х календарних днів з дати виникнення податкових зобов`язань (підстав для їх коригування відповідно до Податкового кодексу України).

У разі надсилання виконавцем замовнику податкової накладної (розрахунку коригування до податкової накладної) або в разі порушення ним порядку її заповнення та/або не реєстрації в межах граничних термсінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, у тому числі внаслідок зупинення її реєстрації, виконавець сплачує замовнику штраф у розмірі суми податкового кредиту з ПДВ, який замовник повинен отримати, за такою податковою накладною (розрахунком коригування до податкової накладної), протягом 10 календарних днів з дати направлення відповідної претензії замовника.

Тобто договором та Податковим кодексом передбачений обов`язок відповідача складати та своєчасно реєструвати податкові накладні.

За п. 14.1.181 ст. 14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розд. V цього Кодексу.

За змістом пп. «а» п. 198.1 ст. 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені / нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, не підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п.201.11 ст. 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з ЄРПН, є для отримувача товарів / послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів / послуг, зазначені в податкових накладних / розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в ЄРПН з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в ЄРПН, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Як вже зазначалось, згідно з п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України на продавця товарів / послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в ЄРПН, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними / розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Судом установлено, що ТОВ «Теса-Групп» направило податкові накладні для реєстрації в ЄРПН, однак їх реєстрація була зупинена на підставі п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України.

Відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПК України реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

На підставі п. 3 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постанововю Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 117, який був чинний станом на момент ухвалення ДФС відповідних рішень про зупинення (далі Порядок про зупинення), податкові накладні / розрахунки коригування (крім розрахунків коригування, складених у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику), що подаються на реєстрацію в Реєстрі до проведення моніторингу, за результатами якого можливе зупинення їх реєстрації, перевіряються відповідно до таких ознак:

1) податкова накладна, яка не підлягає наданню отримувачу (покупцю) та/або складена за операцією, що є звільненою від оподаткування;

2) обсяг постачання, зазначений платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування (крім розрахунків коригування, поданих на реєстрацію у місяці, іншому ніж місяць, в якому вони складені), зареєстрованих у Реєстрі в поточному місяці, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування, становить менше 500 тис. гривень за умови, що обсяг постачання товарів/послуг, зазначений в них у поточному місяці за операціями з одним отримувачем - платником податку, не перевищує 50 тис. гривень, та керівник - посадова особа такого платника податку є особою, яка займає аналогічну посаду не більше ніж у трьох (включно) платників податку;

3) одночасно значення показників D та P, розрахованих у наведеному у цьому підпункті, мають такі розміри: D > 0,05, Р<РмЧ1,4, де: D - розрахункова величина, яка дорівнює S/T; S - загальна сума сплачених за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування, сум єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої під час ввезення товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами; T - загальна сума постачання товарів/послуг на митній території України, що оподатковуються за ставками 0, 20 і 7 відсотків, зазначеними платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування; P - сума податку на додану вартість, зазначена платником податку в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих у Реєстрі у звітному (податковому) періоді, з урахуванням поданої на реєстрацію в Реєстрі податкової накладної / розрахунку коригування; Рм - найбільша місячна сума податку на додану вартість, зазначена у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих платником податку в Реєстрі за останні 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому складено податкову накладну / розрахунок коригування. Значення показника D за останні 12 календарних місяців обраховується ДФС станом на перше число календарного місяця та кожного 10 числа стає доступним платнику податку в електронному кабінеті.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється (п.6 Порядку про зупинення).

У разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації та містить в тому числі пропозицію щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в ЄРПН відповідно до переліку, визначеного п.14 Порядку про зупинення (пункти 12-14 зазначеного Порядку).

Зупинення органами ДФС реєстрації податкової накладної та наступне подання пояснень і відповідних документів є частиною процедури реєстрації, яка надає можливість органами ДФС упевнитись в законності господарської операції, на підставі якої платник податків отримує право на податковий кредит. Тому той факт, що відповідач не подав копій документів фактично призвело до того, що, починаючи з 2018 року податкові накладні мають статус таких, реєстрація яких зупинена. Це унеможливило отримання позивачем податкового кредиту відповідно до п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що через те, що відповідач не вчинив дій з належної реєстрації податкових накладних йому завдано збитків, оскільки він не зміг скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання шляхом віднесення суми податку на додану вартість у розмірі 233025,60 грн до складу податкового кредиту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно зі ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

У відповідності до ч.1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником (п.6.14 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п.1 ст. 611 ЦК України та ст. 224 ГК України є порушення зобов`язання.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача. Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки (пункти 6.15 та 6.16 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18).

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає (п.14 постанови Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, на яку посилається скаржник як на підставу касаційного оскарження).

Відповідач встановленого Податковим кодексом України, Порядком про зупинення, умовами договору обов`язку щодо реєстрації податкових накладних не виконав, позаяк в Єдиному реєстрі податкових накладних сформовано квитанції про зупинення реєстрації податкових накладних. У зв`язку з цим позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 233025,60 грн, тобто поніс збитки.

При цьому хоча обов`язок продавця зареєструвати податкову накладну є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18).

Тому має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи. Отже, наявні усі елементи складу господарського правопорушення.

Положення п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не передбачають можливості включення покупцем товарів/послуг суми ПДВ до податкового кредиту у разі невиконання продавцем обов`язку зі складення та реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних (крім випадків, встановлених податковим законодавством, коли підставою для нарахування суми податку, що відноситься до податкового кредиту без отримання податкової накладної, є інші документи).

Таким чином, невиконання продавцем обов`язку з реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних тягне за собою понесення покупцем збитків внаслідок неможливості включення останнім сум ПДВ до податкового кредиту.

Відповідач у відзиві зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Суд зазначає, що позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогою про стягнення збитків, заподіяних у зв`язку з порушенням правил реєстрації податкових накладних, зважаючи на наступне.

11.03.2020 у зв`язку з розповсюдженням на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2». Вказаною постановою на всій території України запроваджено карантин в період з 12.03.2020. У подальшому карантин неодноразово продовжувався.

Законом України від 30.03.2020 № 540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Таким чином, вищевказаним законом строк позовної давності продовжено на строк дії карантину.

Враховуючи, що закінчення трирічного строку позовної давності за вимогами про стягнення збитків, нарахованих на підставі актів № 2 від 29.10.2018, № 4 від 29.10.2018, № 2 від 16.07.2019, № 2 від 17.04.2019, № 01 від 02.04.2019, № 01 від 28.01.2018, № 01 від 18.02.2019, № 02 від 26.07.2019, № 01 від 16.11.2018, № 3 від 29.10.2018, № 1 від 29.10.2019, № 2 від 27.09.2019, № 01 від 22.08.2019 припало на строк періоду карантину та після набрання чинності положенням ЦК України, яким строк позовної давності на період карантину продовжено, суд вважає що трирічний строк позовної давності щодо вищевказаних вимог не сплинув.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення збитків, заподіяних в зв`язку з порушенням правил реєстрації податкових накладних та неможливістю для позивача скористатись податковим кредитом для зменшення своїх податкових зобов`язань є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору суд покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 232, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ТЕСА-Групп (40022, м. Суми, вул. Привокзальна, 25, кабінет 4, код 39383446) на користь Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, код 00178353) 233025 грн 60 коп. (двісті тридцять три тисячі двадцять п`ять гривень 60 копійок) збитків, заподіяних в зв`язку з порушенням правил реєстрації податкових накладних та неможливістю для позивачаскористатись податковим кредитом для зменшення своїх податкових зобов`язань, 3495 грн 38 коп. (три тисячі чотириста дев`яносто п`ять гривень 38 копійок) судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.06.2022.

Суддя В.В. Яковенко