РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2022Справа № 911/3127/21

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер»

про стягнення 614 867,62 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Квартирно-експлуатаційний відділ міста Миколаєва (надалі - КЕВ м. Миколаєва) звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (надалі - ТОВ «Військсервіс-Волонтер») про стягнення 614 867,62 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошового зобов`язання за договором про відшкодування вартості електропостачання (КЕКВ 2273), спожитої в процесі надання послуг з харчування №382 від 22.02.2021, у зв`язку з чим позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по відшкодуванню вартості активної електроенергії за липень-серпень 2021 року у розмірі 602 274,66 грн., а також пені у розмірі 10 672,97 грн. та 3% річних у розмірі 1 919,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 26.10.2021 у справі №911/3127/21 позовні матеріали були передані за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.01.2022 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін, а також визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали та для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

20.01.2022 до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Військсервіс-Волонтер» надійшов відзив на позов, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на те, що сума основного боргу була повністю сплачена відповідачем, а заявлені позивачем пеня та 3% річних нараховані безпідставно, оскільки прострочення платежу не відбулось.

21.02.2022 через канцелярію суду від КЕВ м. Миколаєва надійшла відповідь на відзив, в якій позивач підтвердив сплату відповідачем суми основного боргу, а також підтримав заявлені до стягнення пені та 3% річних.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

22.02.2021 між КЕВ м. Миколаєва надійшла (сторона 1) та ТОВ «Військсервіс-Волонтер» (сторона 2) було укладено Договір про відшкодування вартості електропостачання (КЕКВ 2273), спожитої а процесі надання послуг з харчування №382 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого відповідно до умов даного договору сторона 1 забезпечує сторону 2 електричною енергією (активна електроенергія, перетікання реактивної електроенергії, розподіл, передачу електроенергії), отриманою від АТ «Миколаївобленерго» та ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» по тарифам постачальних компаній на підставі договорів про закупівлю за державні кошти, для забезпечення надання послуг з харчування особового складу Збройних Сил України. Місця поставки електричної енергії та номера лічильників з показниками на момент укладення договору визначаються додатком №1 до договору.

За змістом п. 1.2 Договору сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість активної електричної енергії та перетікання реактивної енергії, а також витрати за надання послуг з розподілу та передачі електричної енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, що надаються на підставі договору №286/2/21/2 від 05.01.2021 про закупівлю послуг з організації харчування (55320000-9) на умовах та в порядку для кожної військової частини, яку використовує сторона 2 на підставі договорів позички нерухомого військового майна А2734, А2183, А2920 від 25.01.2021 та А1478 (без договору позички) та здійснює інші платежі згідно умов цього договору. Та згідно договору №286/2/21/5 від 10.02.2021 про закупівлю послуг з організації харчування (55320000-9) сторона 2 відшкодовує стороні 1 вартість активної електричної енергії та перетікання реактивної енергії, а також витрати за надання послуг з розподілу та передачі електричної енергії, спожитої в процесі надання послуг з харчування, на умовах та в порядку для кожної військової частини, яку використовує сторона 2 на підставі договорів позички нерухомого військового майна А1688, А2428, А1080, А3476, А1890, А4465, ПКП ХНУПС, А1836, А3767, А2637.

Згідно з п. 3.1 Договору облік активної електроенергії та перетікання реактивної енергії, спожитої стороною 2, здійснюється згідно засобів обліку. У разі відсутності засобів обліку активної чи реактивної електроенергії обсяги спожитої електроенергії визначаються стороною 1 шляхом розрахунку, який містить формулу нарахування плати за спожиті послуги, та який надається стороні 2 разом з рахунком-фактурою. У разі пошкодження або виходу з ладу лічильника розрахунок здійснюється по середньому споживанню за минулий місяць.

Відповідно до п. 3.8 Договору сторона 2 зобов`язана отримати у сторони 1 акт виконаних робіт по даному договору в останній календарний день кожного місяця та рахунок до 6 числа кожного місяця. Якщо дата отримання рахунків та актів виконаних робіт припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, визначений відповідно до законодавства, сторона 2 зобов`язана отримати їх у найближчий робочий день, що слідує за вихідним чи святковим днем. Рахунки-фактури та акти виконаних робіт надаються стороною 1 повноважному представнику сторони 2, на підставі документів, що посвідчують повноваження особи (довіреність, витяг з наказу, тощо). Доказом отримання документів, на підстав яких здійснюється оплата, є відмітка про вручення повноважному представнику сторони 2, засвідчена підписом такої особи.

Пунктом 3.9 Договору передбачено, що оплата вартості спожитих послуг з електропостачання (активна та реактивна енергія, розподіл та передача електроенергії), що відшкодовуються за тарифом постачальних організацій, здійснюється стороною 2 протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, в розмірі 100% нарахованої місячної вартості спожитих послуг, на розрахункові рахунки сторони 1, зазначені в цьому договорі. Датою фактичної оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на рахунок сторони 1.

Позивач вказує, що за період з липня по серпень 2021 року у відповідача виникла заборгованість по відшкодуванню вартості активної електроенергії у загальному розмірі 602 274,66 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором по сплаті спожитої активної електроенергії, у зв`язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості у розмірі 602 274,66 грн.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

В даному випадку сторони погодили порядок розрахунків в п. 3.9 Договору, відповідно до якого відповідач зобов`язаний оплатити позивачу вартість спожитих послуг з електропостачання протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання рахунку-фактури та актів виконаних робіт, при цьому, саме на відповідача покладено обов`язок з отримання у позивача рахунків до 6 числа кожного місяця та актів виконаних робіт в останній день кожного місяця, що узгоджено в п. 3.8 Договору.

Матеріалами справи підтверджується (акти виконаних робіт (надання послуг) №284 від 31.07.2021, №236 від 31.08.2021, №296 від 31.07.2021 та рахунки №284 від 02.08.2021, №326 від 01.09.2021, №296 від 20.08.2021), що у період з липня по серпень 2021 року позивачем надано, а відповідачем спожито послуги з електропостачання на загальну суму 602 274,66 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України та п. 3.9 Договору, у відповідача виник обов`язок із оплати позивачу вартості спожитих у липні - серпні 2021 року послуг з електропостачання у загальному розмірі 602 274,66 грн.

При цьому, виходячи з умов п. 3.8 Договору, спожиті у липні 2021 року послуги відповідач мав оплатити не пізніше 16.08.2021, а спожиті у серпні 2021 року - не пізніше 14.09.2021, оскільки акти виконаних робіт за спірні періоди, які містять обсяг та вартість наданих послуг, були складені позивачем в останні календарні дні, зокрема, липня та серпня 2021 року.

Відповідачем вказані послуги повністю оплачені, що підтверджується платіжними дорученнями №40730 від 25.10.2021 на суму 314 786,36 грн., №40731 від 25.10.2021 на суму 3 969,01 грн. та №41415 від 04.11.2021 на суму 287 488,30 грн., проте судом встановлено, що з простроченням виконання грошового зобов`язання.

Крім того, судом встановлено, що дана позовна заява була направлена до суду засобами поштового зв`язку 23.10.2021, що вбачається із штемпеля відповідного відділу поштового зв`язку проставленого на конверті, тобто оплата відбулась після направлення позовної заяви до суду.

Таким чином, оскільки заявлена до стягнення суми основної заборгованості у розмірі 602 274,66 грн. була сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, то предмет спору у цій частині відсутній і провадження у справі в частині стягнення такої суми підлягає закриттю.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені у розмірі 10 672,97 грн. та 3% річних у розмірі 1 919,99 грн. за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 17.08.2021 по 07.10.2021.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов`язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

У відповідності до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В пункті 5.2.1 Договору сторони дійшли згоди про те, що за порушення термінів відшкодування вартості спожитої активної електричної енергії та вартості перетікання реактивної енергії сторона 2 сплачує стороні 1 пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє на момент прострочення, за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, а також інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий розрахунок судом встановлено, що позивачем неправомірно нараховано пеню та 3% річних на суму 287 488,30 грн. за 14.09.2021, оскільки в цей день прострочення виконання грошового зобов`язання не існувало.

Здійснивши власний розрахунок, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 10 539,07 грн. та 3% річних у розмірі 1 896,36 грн., за прострочення виконання грошового зобов`язання за загальний період з 17.08.2021 по 07.10.2021.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Військсервіс-Волонтер» на користь КЕВ м. Миколаєва пені у розмірі 10 539,07 грн. та 3% річних у розмірі 1 896,36 грн. В іншій частині (пеня у розмірі 133,90 грн. та 3% річних у розмірі 23,63 грн.) в задоволенні позову необхідно відмовити з викладених обставин.

Провадження у справі в частині основної заборгованості у розмірі 602 274,66 грн. необхідно закрити у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення основного боргу у розмірі 602 274,66 грн. закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Військсервіс-Волонтер» (04116, м. Київ, вул. Маршала Рибалка, будинок 10/8, ідентифікаційний код 40887542) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаєва (54056, м. Миколаїв, пр. Миру, будинок 62-А, ідентифікаційний код 08029523) пеню у розмірі 10 539 (десять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 07 коп. та 3% річних у розмірі 1 896 (одна тисяча вісімсот дев`яносто шість) грн. 36 коп. та судовий збір у розмірі 9 220 (дев`ять тисяч двісті двадцять) грн. 65 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий