ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/7072/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Уркевича В. Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Акціонерного товариства "Ріетуму Банка" (AS "RIETEMU BANKA") на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021 про закриття апеляційного провадження у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Знаменівський олійноекстракційний завод" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АПК Енергія", третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина", третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Компанія OLEOS.A. (Швейцарія), про визнання права власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Знаменівський олійноекстракційний завод" (далі - ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод") звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про визнання за ним права власності на 4 920 тон олії соняшникової нерафінованої з насіння соняшнику врожаю 2019 - 2020 років, розміщеної Товариством з обмеженою відповідальністю "АПК Енергія" (далі - ТОВ "АПК Енергія") на портовому терміналі Товариства з обмеженою відповідальністю Миколаївське підприємство "Термінал-Укрхарчозбутсировина" (далі - ТОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина") (м. Миколаїв, вул. Велика Морська, 63) за адресою: 57286, Миколаївська обл., Жовтневий р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 27, що готується до експорту в квоті Компанії OLEOS SWISS S.A. (Rue Robert-Ceard 6, 1204, Geneve, Switzerland), розташованого за адресою: 61166, Харківська обл., м. Харків, пр. Науки, 9 (4 поверх).

2. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором купівлі-продажу товару на умовах товарного кредиту від 19.10.2020 № 19 у частині оплати вартості.

Короткий зміст судових рішень

3. 02.02.2021 Господарський суд Дніпропетровської області ухвалив рішення про задоволення цього позову.

4. Акціонерне товариство "Ріетуму Банка" (AS "RIETEMU BANKA") (далі - Банк) оскаржило це судове рішення до апеляційного господарського суду як особа, яка не була залучена до участі у справі, але вважає порушеним своє право як заставодержателя спірної олії і позбавлення її можливості звернути стягнення на олію у випадку невиконання Компанією OLEOS SWISS S.A. зобов`язань за кредитним договором.

5. 25.10.2021 Центральний апеляційний господарський суд постановив ухвалу про закриття апеляційного провадження, оскільки спірні правовідносини сторін у цій справі виникли з приводу виконання укладеного 19.10.2020 між ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод" і ТОВ "АПК Енергія" договору № 19 купівлі-продажу; обставини, які розглядалися місцевим господарським судом, не стосувалися Банку, вони виникли й існували до набуття ним прав заставодержателя за договором комерційної застави від 15.02.2021 і судовим рішенням не вирішувалися питання про його права й обов`язки.

Короткий зміст доводів та вимог касаційної скарги

6. Банк у касаційній скарзі просить скасувати ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021 про закриття апеляційного провадження та направити справу для продовження розгляду до цього ж суду.

7. Скаржник, зокрема, зазначає, що:

- суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права, що полягало у неповідомленні Компанії OLEOS SWISS S.A., яка є іноземною особою і місцезнаходженням якої є вул. Рю Робер Сеар, 6, Женева, Швейцарія, 1204, про розгляд справи за цією належною адресою, тоді як суд апеляційної інстанції послався на повідомлення уповноваженої особи цієї компанії Дмитрієва Д. О. за адресою 61166, м. Харків, пр. Науки, 9 (4 поверх). Проте, скаржник наполягає на відсутності повноважень у Дмитрієва Д. О. на представництво інтересів Компанії OLEOS.A. у судах;

- апеляційний господарський суд безпідставно відхилив клопотання Банку про долучення до матеріалів справи доказів, які необхідні для розгляду цієї справи і з`ясування питання наявності порушених прав та інтересів Банку;

- Банк звернувся до суду апеляційної інстанції про оскарження судового рішення місцевого господарського суду як особа, яка не була залучена до участі у справі, оскільки вважає порушеним своє право як заставодержателя спірної олії і позбавлення його можливості звернути стягнення на неї у випадку невиконання Компанією OLEOS. A. зобов`язань за кредитним договором.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

8. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод" просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, посилаючись на її законність і обґрунтованість. Зазначає, що доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі, повністю відображають зміст його апеляційної скарги; Банк не є стороною у справі та не може мати майнового інтересу відносно спірного майна.

Позиція Верховного Суду

9. Справа розглядається судом касаційної інстанції у розумний строк з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із змінами, внесеними згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022.

10. За правилами частини першої статті 17 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

11. Відповідно до частини першої статті 254 цього ж Кодексу учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Тобто цією нормою визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким, зокрема розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

12. Одночасно ця стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення прийнято щодо їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її (1) право, (2) інтерес, (3) обов`язок; такий правовий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

13. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

14. Отже, ГПК передбачає необхідність з`ясування апеляційним господарським судом наявності правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі; чи вирішено місцевим господарським судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням.

15. Апеляційний господарський суд встановив, що в оскаржуваному рішенні відсутні судження про права та обов`язки скаржника у відповідних правовідносинах, а тому рішення суду не стосується прав, інтересів та обов`язків Банку. Вказав також, що Банк не є учасником спірних правовідносин, які існували або існують між учасниками цієї справи і не має жодного відношення до цих правовідносин, проаналізувавши такі обставини.

16. Основним видом діяльності позивача є виробництво олії та тваринних жирів, йому на праві приватної власності належить комплекс з екстракції маслинної сировини, зерноочистки та сушки за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Знаменівка, вулиця Польова, 1-В. Він має дозвіл на виробництво готових кормів для тварин, що утримуються на фермах; виробництво олії та тваринних жирів; шроту соняшникового, макухи соняшникової.

17. У період з квітня по жовтень 2020 року ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод" придбало насіння соняшнику в загальній кількості 15 800,994 тон, з якого виготовило 6 423 тон олії соняшникової нерафінованої з насіння врожаю 2019-2020 років. Частину олії, а саме 4 920 тон на загальну суму 119 996 831,69 грн, у період з 20.10.2020 по 10.11.2020 відвантажило ТОВ "АПК Енергія" на підставі договору купівлі-продажу товару на умовах товарного кредиту від 19.10.2020 № 19.

18. Покупець не виконав свого обов`язку щодо оплати товару протягом десяти календарних днів з моменту його отримання, тобто до 20.11.2020 включно.

19. 04.12.2020 відповідач надіслав позивачу листа за підписом керівника Данильченка С. В. про відсутність коштів для погашення заборгованості внаслідок перебування ТОВ "АПК Енергія" у скрутному фінансовому становищі. До того ж, відмовившись повернути товар, повідомив, що він вже знаходиться на портовому терміналі ТОВ МП "Термінал-Укрхарчосбутсировина" та готується до експорту в квоті Компанії OLEOS SWISS S.A. відповідно до укладеного з Компанією контракту від 03.12.2020 №.01.

20. 07.12.2020 ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод" звернулося до Компанії OLEOS.A. про надання інформації щодо укладення між ТОВ "АПК Енергія" та OLEOS.A. цього контракту; здійснення, починаючи з 20.10.2020 поставок олії, оплат її вартості, а також просило повідомити місцезнаходження товару на момент звернення і стан його готовності до експорту.

21. У відповіді від 08.12.2020 OLEOS SWISS.A. повідомило про співпрацю з ТОВ "АПК Енергія" за контрактом від 03.12.2020 № SFO031220.01, іншу запитувану інформацію відмовилося надавати.

22. Відповідно до пунктів 4.9. - 4.11. укладеного між позивачем і відповідачем договору право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент повної оплати його вартості, після одержання товару покупець самостійно несе повну відповідальність за його схоронність, а ризик випадкового знищення, пошкодження та втрати несе покупець. До моменту повної оплати вартості товару покупець зобов`язався не передавати його у користування, власність, та/або заставу третім особам, будь-яким чином обтяжувати товар, продавати його та будь-яким іншим способом відчужувати без письмової згоди продавця. Сторони також домовилися про те, що протягом двох календарних днів з моменту повної оплати вартості товару продавець і покупець підписують акт приймання-передачі товару у власність, який є належним підтвердженням права власності покупця на нього.

23. Суд першої інстанції встановив, що такий акт сторонами не підписано, тому олія соняшникова нерафінована з насіння соняшнику врожаю 2019-2020 року у кількості 4 920 тон є власністю позивача - ТОВ "Знаменівський олійноекстракційний завод".

24. Звертаючись до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою як особа, яку не було залучено до участі у справі, але прийняте судове рішення стосується його прав і обов`язків, Банк наполягав на тому, що учасники справи використали злочинну, протиправну схему заволодіння чужою власністю, що обмежує його правомочності як заставодержателя і порушує його право перешкоджати будь-яким особам розпоряджатися заставним майном без його згоди. Послався при цьому на укладений між ним як заставодержателем та Компанією OLEOS SWISS S.A. як заставодавцем кредитний договір від 15.02.2021 № 032/2020, на підставі якого іноземній компанії надано кредит, у забезпечення якого ці ж особи 15.02.2021 уклали договір комерційної застави, за яким Компанія OLEOS SWISS S.A. заклало на користь Банку все своє рухоме та нерухоме майно, у тому числі права вимоги, сухопутні транспортні засоби, судоплавні засоби малого розміру, нематеріальні вкладення тощо. Об`єкт обтяження - олія, що є предметом спору у цій справі; це обтяження зареєстровано приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С. В. у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 04.06.2021 за № 28951586.

25. Додатково Банк зазначив, що 04.02.2021 між ним, ТОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина" (експедитор) та OLEOS S.A. укладено договір про співпрацю № 032/2020, згідно з яким вони домовилися, що після видачі експедитором FRC (сертифікату) відносно товару, що надійшов на склад, його вивіз зі складу здійснюється лише після отримання письмового дозволу Банку.

26. У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кривенчуком С. В. на підставі договору комерційної застави від 15.02.2021 № 032/2020 зареєстровано обтяження (застава рухомого майна) від 04.06.2021 № 28951586. Об`єкт обтяження: 3 412 324 кг соняшникової олії нерафінованої з насіння соняшнику врожаю 2019-2020 року, що розміщено на портовому терміналі ТОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина", що належать боржнику - Компанії OLEOS SWISS S.A., обтяжувач: АТ "Ріетуму Банка".

27. 23.04.2021 між ТОВ "Агрофірма Україна" як продавцем та Компанією OLEOS SWISS S.A. як покупцем укладено контракт № SF0230421.01, згідно з умовами якого продавець зобов`язався поставити і передати у власність, а покупець прийняти та оплатити олію соняшникову нерафінованому з насіння соняшнику врожаю 2019-2020 років (товар) у визначеній договором якості та ДСТУ, якому він має відповідати. Товар мав бути доставлений ТОВ МП "Термінал-Укрхарчозбутсировина".

28. На виконання цього контракту Компанія OLEOS SWISS S.A. та ТОВ "Агрофірма Україна" підписали акти прийому - передачі товару від 27.05.2021, 29.05.2021, 30.05.2021, 17.05.2021 та 18.05.2021, в яких містяться посилання на товарно-транспортні накладні, датовані з 23.04.2021 по 02.05.2021. Однак товарно-транспортні накладні, вказані в цих актах, стосуються іншого правочину, а саме контракту від 03.12.2020 № 9SF0031220.01, укладеного між ТОВ "АПК Енергія" та OLEOS SWISS S.A., і замовником та вантажовідправником визначено ТОВ "АПК Енергія".

29. На думку скаржника, предмет договору від 19.10.2020 (олія), починаючи з 19.10.2020 по кінець квітня 2021 року знаходився на складі позивача та не вибував з його власності, в тому числі і на момент звернення з позовом та ухвалення рішення суду першої інстанції від 02.02.2021.

30. Утім ці доводи скаржника залишені поза увагою суду апеляційної інстанції і їм оцінки не надано.

31. До того ж скаржник в апеляційній скарзі наголошував на тому, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення від 02.02.2021 товар не був поставлений у Термінал, а перебував на складі позивача, тому суду слід було встановити та дослідити факт знаходження товару на складі позивача та дату переміщення олії зі складу позивача до відповідача.

32. У даному спорі за рішенням суду, ухваленим 02.02.2021, порівняно із умовами кредитного договору було змінено власника спірного майна, а відтак ставиться під сумнів та обставина, що у заставу спірне майно було передано власником, який має право відчужувати заставлене майно на підставах, передбачених законом, а також особа, якій власник у встановленому порядку передав майно і право застави на це майно (частина третя статті 11 Закону України «Про заставу»).

33. З урахуванням цих обставин, висновок суду апеляційної інстанції про те, що усі події, деталізовані Банком в апеляційній скарзі, виникли після укладення договору і прийняття рішення, відповідно питання про права скаржника не вирішувалося і не могло бути вирішено оскаржуваним рішенням є передчасним.

34. Суд касаційної інстанції під час перегляду справи, зокрема, вирішує суперечності у судовій практиці, забезпечує єдність судової практики та досліджує лише питання права, а не факту, оскільки справа у касаційному порядку розглядається, як правило, після розгляду судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію для встановлення та перевірки фактів.

35. Тому колегія суддів вважає, що правильне вирішення судового спору у цій справі передбачає необхідність у з`ясуванні наявності або відсутності права позивача на спірне майно. Таким чином висновки суду апеляційної інстанції про те, що рішення місцевого господарського суду не стосується прав і інтересів скаржника без з`ясування зазначеного питання є передчасними.

36. Як зазначалося раніше, Банк в апеляційній скарзі наполягав на порушенні його прав як заставодержателя на підставі укладеного між ним та Компанією OLEOS SWISS S.A. як заставодавцем кредитного договору від 15.02.2021 № 032/2020, у забезпечення якого OLEOS SWISS S.A. заклало на користь Банку все своє рухоме та нерухоме майно, у тому числі спірне, і його основним аргументом було використання учасниками справи злочинної і протиправної схему заволодіння чужою власністю.

37. У цьому контексті апеляційний господарський суд не врахував, що кредитні правовідносини за своєю правової природою є договірними правовідносинами, тому на них у повній мірі розповсюджуються вимоги цивільного законодавства, зокрема неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом (принципи свободи договору; свободи підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судового захисту цивільного права та інтересу; справедливості, добросовісності та розумності, які передбачені статтею 3 ЦК України).

38. Норми цивільного законодавства (статті 7, 8, 13, 14 ЦК України), які містять принципи цивільних правовідносин, спрямовують учасників цивільного обороту діяти добросовісно, у межах законодавства та договору, намагаючись використовувати свої права до того ступеня, щоб не порушити права іншої особи.

39. Ці принципи у кредитних правовідносинах можуть проявлятись у відповідальному відношенні кредитора до контролю за виконанням боржником своїх зобов`язань і переданого йому у забезпечення виконання цього договору майна. Тому суду слід було встановити обставини набуття позивачем спірного майна та чи не призвели ці обставини до порушення зобов`язальних відносин між Банком та Компанією OLEOS SWISS S.A.

40. Згідно з частиною першою статті 2 та частиною першою статті 5 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних осіб, юридичних осіб, держави. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних осіб і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

41. За своєю природою застава сама по собі або разом з іншими забезпечувальними заходами покликана забезпечити виконання зобов`язань боржником у повному обсязі. Тому колегія суддів звертає увагу, що визнання права (визнання існуючого права або визнання відсутності права і кореспондуючого йому обов`язку) є способом захисту інтересу Банку.

42. Отже, обставини щодо наявності права власності на спірне майно саме у позивача можуть бути встановлені лише за наслідком перевірки доводів Банку, у тому числі наявності або відсутності у нього прав на спірне майно.

43. Водночас суду необхідно з`ясувати чи впливає задоволення або відмова у задоволенні позову на правомірність договору застави, в якому скаржник виступив як заставодержатель.

44. Європейський суд з прав людини зауважував, що одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів («BRUMARESCU V. ROMANIA», № 28342/95, пункт 61, ЄСПЛ, від 28.10.1999). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи («LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA», № 76943/11, пункт 123, ЄСПЛ, від 29.11.2016). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними («S.W. v. THE UNITED KINGDOM», № 20166/92, пункт 36, ЄСПЛ, від 22.11.1995).

45. За змістом статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

46. Зважаючи на викладене, висновок суду апеляційної інстанції про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Банку є передчасним, оскільки суд не дослідив усіх обставин справи з наданням оцінки наявних у ній доказів, з якими пов`язане законне вирішення спору. Тому ухвалене у справі судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

47. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

48. За змістом частини шостої статті 310 ГПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

49. Ураховуючи наведене, зважаючи на межі повноважень суду касаційної інстанції, який не здійснює дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінки, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування норм права, ухвалену у справі постанову апеляційної інстанції необхідно скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Судові витрати

50. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат згідно зі статтею 129 ГПК України судом касаційної інстанції не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Ріетуму Банка" (AS "RIETEMU BANKA") задовольнити.

2. Ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 25.10.2021 про закриття апеляційного провадження у справі № 904/7072/20 скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя В. Ю. Уркевич