ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами

"21" червня 2022 р.Справа № 916/1526/20

За заявою кредитора товариства з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка (68141, Одеська обл., Татарбунарський р-н, с. Лиман (Лиманська с/р), вул. Радужна, 6, )

про визнання банкрутом

Суддя Найфлейш В.Д.

Представники сторін:

від Товариство з обмеженою відповідальністю "Мрія -Катранка" - Нестерова О.В. (ордер)

розпорядник майна - арбітражний керуючий Дарієнко В.Д. (посвідчення)

Суть спору: про визнання банкрутом

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ „Мрія-Катранка, визнано грошові вимоги ТОВ «Агрофірма Дністровська» до боржника на суму 2 470 329,09 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка В.Д., тощо.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020р. ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020 в частині призначення розпорядника майна ТОВ "Мрія-Катранка" скасовано, в іншій частині залишено без змін,справу №916/1526/20 в частині призначення розпорядника майна ТОВ „Мрія-Катранка направлено для розгляду до суду першої інстанції, ухвалено арбітражному керуючому Дарієнко В.Д. виконувати повноваження розпорядника майна ТОВ „Мрія-Катранка до призначення судом першої інстанції розпорядника майна боржника у законодавчо визначеному порядку.

18.01.2021р. до суду надійшла заява ТОВ "Мрія-Катранка" про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами, згідно якої просить скасувати зазначену ухвалу суду та відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка". В обгрунтування своєї заяви боржник посилається на ухвалу Верховного Суду від 02.09.2020р., якою визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 у справі №916/1453/19, що є підставою скасування рішення за нововиявленими обставинами на підставі п. 3 ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою суду від 09.02.2021р. з урахуванням постанови Південно-Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 р. в задоволенні заяви ТОВ "Мрія-Катранка" відмовлено, ухвалу господарського суду Одеської області від 16.06.2020 залишено в силі. За висновком суду, з яким погодився суд апеляційної інстанції, ухвала Верховного Суду від 02.09.2020 у справі № 916/1453/19 прийнята після прийняття судом першої інстанції ухвали від 16.06.2020 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка", отже є обставиною, яка мала місце після прийняття такого рішення, не існувала та не могла існувати на момент його прийняття. З огляду на що, наведені заявником обставини не можуть вважатися нововиявленими, оскільки виникли пізніше. Також, постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020р., що підтверджує заборгованість ініціюючого кредитора до боржника, ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 було визнано саме нечинною, а не скасовано, як то вимагають приписи п.3 ч.2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України. Кодексом України з процедур банкрутства не передбачено обов`язку кредитора надавати до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство докази безспірності вимог у вигляді рішення суду про стягнення боргу, що набрало законної сили та відкрите виконавче провадження.

Постановою Верховного Суду від 27.10.2021 р. ухвалу господарського суду Одеської області від 09.02.2021р. та постанову Південно-Західного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 р. скасовано, справу в скасованій частині передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Зазначеною постановою здійснені наступні висновки про застосування норм права. Процесуальний закон не розрізняє правових наслідків скасування рішень судів судом касаційної інстанції із правовими наслідками визнання таких рішень нечинними. При цьому, скасоване судове рішення, як і визнане нечинним, не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Визнання нечинним (через відмову від позовних вимог) судового рішення, на якому безпосередньо ґрунтувалось інше судове рішення, є підставою для перегляду цього (іншого) судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні приписів пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, зокрема й у справах про банкрутство.

У з`ясуванні наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у випадку визнання нечинним судового рішення, яке було підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду, має значення лише сам факт встановлення відповідних обставин (тобто визнання нечинним рішення) після вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. До цієї підстави перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами не застосовується критерій обов`язку існування такої обставини під час первинного розгляду справи.

Норми КУзПБ, на відміну від положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (частина перша статті 11 цього Закону), не передбачають обов`язку кредитора надавати до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство доказів безспірності вимог у вигляді рішення суду про стягнення боргу, що набрало законної сили, та доказів відкриття виконавчого провадження з виконання вимог кредитора. Тому, факт скасування /визнання нечинним/ судового рішення, яким суд обґрунтовував ухвалу про відкриття провадження у справі про банкрутство у порядку статті 39 КУзПБ, будучи підставою для перегляду цієї ухвали за нововиявленими обставинами, не може бути обов`язковою підставою для скасування цієї ухвали за результатом такого перегляду. Так, у кожному конкретному випадку, господарському суду належить дослідити, чи грошові вимоги ініціюючого кредитора обґрунтовані лише скасованим /визнаним нечинним/ судовим рішенням, чи кредитором надано інші докази, якими підтверджується обґрунтованість його вимог до боржника та їх безспірність.

Сторони повідомлені належним чином про дату та час судового засідання, що підтверджуються відповідними поштовими відправленнями про вручення ухвали суду під розписку, а також на електронну адресу. ТОВ «Агрофірма Дністровська» в судове засідання не з`явився. Розпорядник майна в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви. Представником боржника підтримані вимоги заяви про перегляд ухвали суду за нововиявленими обставинами.

Розглянув матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив.

29.05.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю „Агрофірма „Дністровська звернулось до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю „Мрія-Катранка, посилаючись на неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошових зобов`язань перед кредитором на суму 2 470 329,09 грн. В підтверження своїх вимог заявником надано наступні документи: рішення господарського суду Одеської області від 28 січня 2019р. по справі № 916/2718/18 про стягнення з ТОВ «Молокозавод» на користь ТОВ «Агрофірма Дністровська» суми основної заборгованості у розмірі 3 262 405,47 грн, 3% річних у сумі 18 570,45 грн., інфляційних втрат у сумі 47 573,03 грн., судового збору в сумі 25406,19 грн.; довідка приватного виконавця Журид С.М. від 16.05.2018р. про залишок нестягнутої заборгованості за виконавчим документом станом на 16.05.2019р. в сумі 2 381 040,09р., протокол загальних зборів учасників ТОВ «Мрія-Катранка» від 20.08.2018р., витяг з ЄДР щодо ТОВ «Мрія-Катранка» від 25.05.2020р. постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020р. по справі № 916/1453/19 про стягнення з ТОВ «Мрія-Катранка» на користь ТОВ «Агрофірма Дністровська» заборгованості в сумі 2 381 040,09грн., 35 715,60 грн. судового збору за подання позовної заяви, 53 573,40 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. В обгрунтування заяви ТОВ «Агрофірма Дністровська» зазначено, що ТОВ «Мрія-Катранка» було створено шляхом виділу із ТОВ «Молокозавод», що вбачається із змісту протоколу № 1 загальних зборів ТОВ «Мрія-Катранка» від 20.08.2018р., витягів з ЄДР відносно ТОВ «Молокозавод» та ТОВ «Мрія-Катранка», з яких вбачається, що боржник є частковим правонаступником ТОВ «Молокозавод», створений шляхом виділу, повинен нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «Молокозавод», що виникли до моменту завершення виділу.

16.06.2020р. ТОВ «Мрія-Катранка» подано відзив, згідно якого заперечує на заявлені вимоги, не визнає заявлену заборгованість та просить відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство, посилаючись на оскарження постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020р. в касаційному порядку; погашення заборгованості згідно укладеного між ТОВ «Молокозавод» і кредитором договору про задоволення вимог кредитора № 26-18 від 26.12.2018 р. про передачу транспортних засобів та іншого рухомого майна на суму 1 089,682,99 грн. в рахунок часткового погашення боргу за договором поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р., що підтверджується відповідним актом приймання-передачі рухомого майна від 26.12.2018р.; погашення заборгованості згідно укладеного між ТОВ «Молокозавод» і кредитором договору від 20.12.2018р. № 12-18 про відступлення права вимоги (цесії) до ТОВ «Південний хліб» згідно рішення господарського суду Одеської області по справі № 916/1785/18 на суму 1218067,58 грн., у зв`язку з чим зобов`язання перед ТОВ «Агрофірма Дністровська» за договором поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. припинені на зазначені суми.

Ухвалою підготовчого засідання про відкриття провадження у справі про банкрутство від 16.06.2020р. встановлено станом на дату подання заяви про визнання банкрутом загальної суми заборгованості ТОВ „Мрія-Катранка перед кредитором в розмірі 2 470 329, 09 грн., що ґрунтувалась на підставі рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/2718/18 від 28.01.2019р., постанови Південно-західного апеляційного господарського суду по справі №916/1453/19 від 26.05.2020р.

Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020 по справі №916/1453/19 прийнято відмову ТОВ "Агрофірма "Дністровська" від позову до ТОВ «Мрія-Катранка», визнано нечинними постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020 та рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2019 у справі №916/1453/19, провадження у справі №916/1453/19 закрито.

В даному випадку суд досліджує питання чи грошові вимоги ініціюючого кредитора обґрунтовані лише визнаним нечинним судовим рішенням, чи кредитором надано інші докази, якими підтверджується обґрунтованість його вимог до боржника та їх безспірність, зокрема згідно другого рішення Господарського суду Одеської області по справі №916/2718/18 від 28.01.2019р., на якому ґрунтувалась ухвала підготовчого засідання від 16.06.2020р.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області по справі №916/2718/18 від 28.01.2019р. стягнуто з ТОВ «Молокозавод» на користь ТОВ «Агрофірма Дністровська» суму основної заборгованості у розмірі 3 262 405,47 грн., 3% річних у сумі 18 570,45 грн., інфляційних втрат у сумі 47 573,03 грн., судовий збір в сумі 25 406,19 грн. Зазначеним рішенням встановлено, що на виконання умов договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. на протязі 2018р. позивачем було поставлено відповідачу молоко на загальну суму 11 152 360,35 грн. Натомість, ТОВ «Молокозавод», в порушення взятих на себе зобов`язань, отриманий за договором товар оплатило лише частково, несплаченою залишилась сума у розмірі 3 262 405,47 грн.

При цьому в матеріалах справи міститься договір про задоволення вимог кредитора №26-18 від 26.12.2018р., укладений між ТОВ «Молокозавод» (боржник) і ТОВ «Агрофірма «Дністровська» (кредитор), згідно якого боржник в рахунок часткового погашення боргу та з метою часткового задоволення кредиторських вимог, які виникли у кредитора згідно договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. передає кредитору у власність рухоме майно, а саме: вантажний автомобіль молокоцистерна балансовою вартістю 83 256,39 грн., цистерна харчова вартістю 111 897,53 грн., цистерна харчова вартістю 140 247,64 грн., фургон ізотермічний вартістю 229 915,68 грн., вантажний автомобіль молокоцистерна вартістю 141819,83 грн., вантажний автомобіль молокоцистерна вартістю 112 747,91 грн., вантажний фургон вартістю 163 835 грн., цистерна харчова вартістю 85 962,90 грн., дизельний генератор вартістю 20 000 грн., молоконасос у кількості 2 шт., поглиблюючий насос, а кредитор приймає дане рухоме майно та вважає частково виконаним обов`язок боржника щодо погашення заборгованості у розмірі, яка буде визначена сторонами згідно п.1.3. договору. Зазначеним пунктом передбачено, що відповідно до даного договору боржник здійснює часткове погашення заборгованості, яка наявна у нього перед кредитором відповідно до договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. на орієнтовану суму рухомого майна у розмірі 1 089 682,99 грн., яка остаточно буде визначатися відповідно до експертного дослідження цін (вартості) даного рухомого майна, яке буде проведено за замовленням кредитора, та буде вважатися такою, що погоджена сторонами як сума, на яку частково погашено заборгованість боржника по договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р.

Пунктом 4.2 договору встановлено строк виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором до 28.02.2019 р. Згідно п. 4.3. після набрання чинності цим договором всі попередні переговори за ним, листування, попередні договори, протоколи про наміри та будь-які інші усні або письмові домовленості сторін з питань, що так чи інакше стосуються цього договору, втрачають юридичну силу але можуть братися до уваги при тлумаченні умов цього договору.

Актом № 1 приймання-передачі рухомого майна від 26.12.2018р. підтверджується передача ТОВ «Молокозавод» у власність ТОВ «Агрофірма «Дністровська» переліку майна згідно укладеного договору.

Також, в матеріалах справи міститься договір №12-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.12.2018р., укладений між ТОВ «Молокозавод» (первісний кредитор) та ТОВ «Агрофірма «Дністровська» (новий кредитор), згідно якого первісний кредитор передає новому кредитору право вимоги боргу ТОВ «Південний хліб» (боржник), яке виникло на підставі договору поставки № 3 від 01.01.2018р., договору поруки № 1 від 16.03.2018р., а також по всім іншим взаємовідносинам, відповідно яких боржник має заборгованість перед первісним кредитором. Даний договір засвідчує факт правонаступництва нового кредитора у всіх існуючих правочинах та судових справах № 916/1785/18 та № 916/1949/18, а також в інших судових справах у судах всіх юрисдикцій та інстанцій щодо стягнення грошових заборгованостей, сторонами в яких є первісний кредитор та боржник. Згідно п. 1.3. договору первісний кредитор здійснює часткове погашення заборгованості, яка наявна у нього перед новим кредитором відповідно до договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.11.2018 р. по справі № 916/1785/18, яке залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019р. стягнуто з ТОВ «Південний хліб» на користь ТОВ «Молокозавод» всього 1 218 067,58 грн. При цьому, ухвалою ПЗАГС від 01.04.2019р. по вказаній справі замінено позивача ТОВ „Молокозавод його правонаступником ТОВ Агрофірма Дністровська.

Ухвалою суду від 30.11.2018р. по справі 916/1949/18 стягнуто з ТОВ Південний хліб на користь Молокозавод витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу в загальній сумі 18 495 грн.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 526, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 604 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється домовленністю сторін. Зобов`язання припиняється за домовленністю сторін про заміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами (новація).

Новація це угода про заміну первинного зобов`язання новим зобов`язанням між тими ж сторонами. Вона не припиняє правового зв`язку сторін, оскільки замість зобов`язання, дія якого припиняється, виникає узгоджене ними нове зобов`язання. Застосування новації як способу припинення зобов`язань допускається виключно за наявності таких ознак: взаємна згода сторін про припинення дії попереднього зобов`язання та щодо умов нового зобов`язання; наявності умов про припинення попереднього зобов`язання; припинення всіх додаткових зобов`язань; виникнення між тими ж сторонами нового зобов`язання, яке, як правило, містить умову про інший предмет чи спосіб виконання. Характерною ознакою новації є не зміна частини первісного зобов`язання, а укладення між тими ж сторонами нового зобов`язання. Юридичною підставою для зобов`язання, яке виникає при новації, є домовленість сторін про припинення первинного зобов`язання. Угода про заміну первинного зобов`язання має договірну природу. Новація є консенсуальним, двостороннім та оплатним договором, який має правоприпинювальну природу. Наведена правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду від 01.06.2021 р. по справі № 910/638/20(910/1884/20), від 13.11.2019р. по справі № 132/861/17-ц, від 29.01.2021р. по справі № 569/1037//18, від 23.04.2021 р. по справі № 440/613/20.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, матеріали справи містять дві новаційні угоди, а саме договір про задоволення вимог кредитора №26-18 від 26.12.2018р. та договір №12-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.12.2018р., які повністю відповідають передбаченим законодавством ознакам новації, оскільки передбачають погашення заборгованості в сумі, яка наявна у нього перед новим кредитором ТОВ «Агрофірма «Дністровська» відповідно до договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. на суму 2 326 245,57 грн. (1089682,99+1218067,58+18495). Тому зобов`язання ТОВ «Молокозавод» на зазначену суму є припиненими. Припиняються також додаткові зобов`язання по сплаті 3% річних у сумі 18570,45 грн., інфляційних втрат у сумі 47573,03 грн. в силу ч. 4 ст. 604 ЦК України, згідно якої новація припиняє додаткові зобов`язання, пов`язані з первісним зобов`язанням, якщо інше не встановлено договором. Загальна сума припинених зобов`язань становить 2 392 389,05 грн.

Вказані обставини не були прийняті господарським судом при розгляді справи №916/2718/18 до уваги в якості доказів зменшення суми заборгованості у зв`язку з відсутністю на момент прийняття рішення доказів проведення експертного дослідження згідно п. 3.1. договору від №26-18 від 26.12.2018р., відсутністю доказів переоформлення у власність позивача переданого рухомого майна. Обставини часткового погашення боргу згідно договору №12-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.12.2018р. не були взяті до уваги, оскільки, по-перше, доказів здійснення правонаступництва у справах № 916/1785/18, № 916/1949/18 надано не було, по-друге, рішення у справах № 916/1949/18 та № 916/1785/18 були оскаржені в апеляційному порядку та законної сили не набрали.

Згідно ч.ч. 5, 7 ст. 75 ГПК України обставини встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

Господарський суд погоджується з запереченнями боржника щодо припинення зобов`язання по договору поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р. перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська», оскільки обставини, за якими були не прийняті доводи ТОВ «Молокозавод» при розгляді справи №916/2718/18 відносно погашення заборгованості, на момент надходження до суду заяви про відкриття справи про банкрутство усунені. Зокрема, експертне дослідження рухомого майна в передбачений п. 4.2. договору про задоволення вимог кредитора №26-18 від 26.12.2018р. строк до 28.02.2019 р. сторонами не здійснено, тому орієнтована вартість рухомого майна у розмірі 1 089 682,99 грн. є узгодженою 28.02.2019р. тобто після прийняття рішення суду по справі №916/2718/18 від 28.01.2019р. Правонаступництво в межах справ № 916/1785/18, № 916/1949/18 виникло з моменту укладення договору №12-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.12.2018р. та підтверджено ухвалою ПЗАГС від 01.04.2019р. про заміну позивача ТОВ „Молокозавод його правонаступником ТОВ Агрофірма Дністровська. Також рішення суду по справі № 916/1785/18 про стягнення 1 218 067,58 грн. набрало законної сили 08.04.2019р., а ухвала суду від 30.11.2018р. по справі 916/1949/18 про стягнення 18 495 грн. набрала законної сили в день прийняття та у встановленому порядку не скасована.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення розпорядника майна про те, що погашення ТОВ «Молокозавод» заборгованості перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська» шляхом передачі рухомого майна на суму 1 089 682,99 грн. та здійснення уступки права вимоги (цесії) на суми 1 218 067,58 грн. та 18 495 грн. за договорами про задоволення вимог кредитора №26-18 від 26.12.2018р. та №12-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 20.12.2018р. враховані судом при встановлені заборгованості на суму 3 262 405,47 грн. у справі №916/2718/18, оскільки рішенням суду від 28.01.2019 р. зазначено зворотнє. Також з довідки приватного виконавця Журид С.М. від 16.05.2018р. вбачається, що з розрахункових рахунків боржника були списані грошові кошти в сумі 1 071 628,10 грн., з яких 972 969,05 грн. було перераховано на рахунок стягувача ТОВ «Агрофірма «Дністровська», тобто інформація про фактичне зарахування заборгованості за рахунок рухомого майна та відступлення права вимоги не підтверджена доказами. Також розпорядником майна не надано інших доказів наявності заборгованості ТОВ «Молокозавод» перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська» окрім заявленої заборгованості в сумі 2 381 040,09 грн. за договором поставки молочної сировини від 01.01.2015р., як і не спростовано факт передачі рухомого майна та здійснення уступки права вимоги.

Таким чином, ТОВ «Мрія-Катранка» спростувало в загальному порядку встановлені обставини щодо наявності заборгованості ТОВ «Молокозавод» перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська», оскільки не приймало участі при розгляді справи №916/2718/18, рішення по якій стало підставою пред`явлення до нього грошових вимог, тому його стосується. Сторони не тільки припинили грошове зобов`язання за договором поставки молочної сировини № 2 від 01.01.2015р., а і виконали у повному обсязі нові зобов`язання, передбачені новаційними угодами. Господарський суд не має правових підстав не прийняти зазначені докази погашення ТОВ «Молокозавод» заборгованості перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська» шляхом передачі рухомого майна та здійснення уступки права вимоги (цесії) з метою уникнення подвійного стягнення заборгованості в сумі 2 381 040,09 грн.

Решта суми грошових вимог до боржника в розмірі 89 289 грн. заявлено на підставі постанови ПЗАГС від 26.05.2020р. по справі №916/1453/19, яка визнана нечинною Ухвалою Верховного Суду від 02.09.2020р., тому задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Визнання нечинним (через відмову від позовних вимог) постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.05.2020р., на якому ґрунтувалась ухвала підготовчого засідання від 16.06.2020р., за висновками Верховного Суду, які враховуються на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України, є підставою для перегляду цього (іншого) судового рішення за нововиявленими обставинами у розумінні приписів пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 3 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Враховуючи, що подані ініціюючим кредитором до заяви про відкриття провадження у справи про банкрутство ТОВ «Мрія-Катранка» докази в обгрунтування заборгованості в сумі 2 470 329,09грн., окрім визнаної нечинною постанови ПЗАГС від 26.05.2020р. по справі №916/1453/19, не знайшли свого підтвердження обставинами справи, заява ТОВ "Мрія-Катранка" від 18.01.2021р. про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами підлягає задоволенню, а ухвала підготовчого засідання суду від 16.06.2020р. - частковому скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія Катранка».

Водночас, Постановою Верховного Суду від 27.10.2021 р. звернено увагу на необхідність при новому розгляді справи надання належної правової оцінки доводам боржника як щодо спірності субсидіарного обов`язку перед ТОВ «Агрофірма «Дністровська» за зобов`язаннями ТОВ «Молокозавод», які виникли до моменту завершення виділу, так і щодо того, що витрати зі сплати судового збору взагалі є заборгованістю, обов`язок сплати якої виникає виключно із рішення суду.

Так, встановлено судами та підтверджено матеріалами справи, при зверненні із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами боржник, серед іншого, зазначав, що грошові вимоги ініціюючого кредитора ґрунтувались на доводах про те, що боржник (ТОВ "Мрія-Катранка") як юридична особа створений шляхом виділу із ТОВ "Молокозавод" та повинен нести субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями цього товариства, що виникли до моменту завершення виділу, із договору поставки, підтверджені рішенням Господарського суду Одеської області від 28.01.2019 у справі № 916/2718/18. При цьому, як під час розгляду справи № 916/1453/19, так і під час розгляду справи про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка", боржник заперечував існування свого субсидіарного обов`язку перед ТОВ "Агрофірма "Дністровська". Таким чином, на переконання боржника, між сторонами у справі існував чіткий спір щодо обсягу (розміру) та взагалі наявності субсидіарного грошового зобов`язання, а витрати зі сплати судового збору взагалі є заборгованістю, обов`язок сплати якої виникає виключно із рішення суду.

Натомість, суд касаційної інстанції погодився з доводами скаржника про те, що визнання нечинною постанови Південно-Західного господарського суду від 26.05.2020 у справі № 916/1453/19, яка спростовувала спірність грошових вимог ТОВ "Агрофірма Дністровська" до ТОВ "Мрія-Катранка" як субсидіарного боржника та створила грошові вимоги щодо сплати судового збору, є нововиявленою для справи обставиною в розумінні положень пункту 3 частини другої статті 320 ГПК України, оскільки втратило чинність, примусовість та обов`язковість рішення суду, на якому ґрунтувалась ухвала Господарського суду Одеської області від 16.06.2020 у справі № 916/1526/20 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Мрія-Катранка".

Норми процесуального закону додатково підтверджують факт того, що скасоване судове рішення, як і визнане нечинним, не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення.

Відтак обґрунтованими є доводи боржника, що процесуальний закон не розрізняє правових наслідків скасування рішень судів судом касаційної інстанції із правовими наслідками визнання таких рішень нечинними, оскільки в силу прямої норми закону правові наслідки як скасування, так і визнання нечинними судових рішень є цілком ідентичними.

Господарський суд враховує заперечення розпорядника майна щодо відсутності в даному випадку спору про право на момент розгляду справи в підготовчому засіданні 16.06.2020р. у зв`язку із завершенням розгляду цього спору постановою ПЗАГС від 26.05.2020р. Проте за правовою позицією Верховного Суду в даній справі факт визнання нечинною цієї постанови не породжує жодних правових наслідків з моменту її ухвалення, тобто для цілей перегляду за нововиявленими обставинами ухвали підготовчого засідання у справі про банкрутство зазначений спір про право в межах справи № 916/1453/19 станом на 16.06.2020 р. не вважається вирішеним. Тому існування спору про право у порядку зазначеного позовного провадження є самостійною підставою відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі ч. 6 ст. 39 Кодексу України з процедур банкрутства.

В частині заяви ТОВ «Мрія-Катранка» про перегляд за нововиявленими обставинами п. 4 ухвали суду від 16.06.2020р. в частині призначення розпорядника майна, суд закриває провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку із скасуванням зазначеної частини ухвали постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.11.2020р.

За таких обставин, суд залишає без розгляду заяву Головного управління ДПС в Одеській області від 10.07.2020р. про проведення документальної перевірки, заяву розпорядника майна про визнання вимог кредитора погашеними та про виключення кредитора із реєстру вимог кредиторів від 01.02.2021р., клопотання ТОВ «Агрофірма «Дністровська» про призначення арбітражного керуючого із застосуванням ЄСІТС за принципом випадкового вибору від 04.02.2021р., клопотання комітету кредиторів від 04.06.2021р. про визнання боржника банкрутом, заяву ТОВ «Мрія-Катранка» від 27.01.2022 р. про термінове призначення арбітражного керуючого із використанням автоматизованої системи.

Керуючись ст.ст. 39-46 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 234, ст. ст. 320-325 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Заяву ТОВ "Мрія-Катранка" від 18.01.2021р. про перегляд ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020 по справі № 916/1526/20 за нововиявленими обставинами задовольнити частково.

2. Пункти 1,2,3,5,6,7,8,9 ухвали підготовчого засідання суду від 16.06.2020р. скасувати.

3. Відмовити у відкритті провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мрія Катранка».

4. Закрити провадження в частині заяви ТОВ "Мрія-Катранка" від 18.01.2021р. про перегляд п. 4 ухвали господарського суду Одеської області від 16.06.2020р. про призначення розпорядника майна.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Ухвала набрала законної сили негайно після її проголошення згідно ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів згідно ст. 256 ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 24.06.2022р.

Суддя В.Д. Найфлейш