РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.06.2022Справа № 910/19300/21
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром"

про стягнення 10 875 218,75 грн.

При секретарі судового засідання: Габорак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Омельчук В.С., довіреність № 25/11/20-09 від 25.11.20,

від відповідача: Cубочев С.Ю. (через засоби відеоконференцзв`язку), представник за ордером серія АН № 1059994 від 12.01.2022.

встановив:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотрубопром" про стягнення 10 875 218,75 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.06.2021 між сторонами укладено договір на виконання робіт №615/ЗЕ-21. На виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 позивач здійснив попередню оплату (аванс) в розмірі 18 169 287,02 грн. Відповідач в свою чергу частково використав суму передоплати на суму 7 329 705,25 грн. У зв`язку з невикористанням попередньої оплати в строк визначений сторонами, позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача попередньої оплати (авансу) в розмірі 10 839 581,77 грн. та 20% процентів річних в розмірі 35 636,98 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 30.11.2021 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

06.12.2021 до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків з доданими документами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 25.01.2022 та зобов`язано позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду).

18.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

24.01.2022 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

24.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.01.2022 відкладено підготовче засідання у справі на 15.02.2022.

14.02.2022 до канцелярії суду (поштою) та 15.02.2022 відповідачем подано заперечення.

14.02.2022 до канцелярії суду позивачем подано заяву в якій позивачем зменшено та збільшено позовні вимоги.

В судовому засіданні 15.02.2022 суд прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог і відмовив у прийнятті заяви про збільшення позовних вимог.

Протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.03.2022.

Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" запроваджено воєнний стан з 5:30 год. 24.02.2022, у зв`язку з чим судове засіданні не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2022 призначено підготовче засідання у справі на 14.06.2022.

08.06.2022 засобами поштового зв`язку на адресу суду від товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" надійшло клопотання про призначення судового засідання в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва 09.06.2022 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" про призначення судового засідання в режимі відеоконференції задоволено. Підготовче засідання, призначене на 14.06.2022 о 10:45 год. вирішено проводити у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon". Участь у засіданні в режимі відеоконференції братиме представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром".

13.06.2022 до канцелярії суду (електронною поштою) від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення.

В судовому засіданні 14.06.2022 представник позивача просить суд задовольнити позов з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог.

Представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч.1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

09.06.2021 року між комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Котлотрубопром" (підрядник) укладено договір №615/ЗЕ-21 про виконання робіт.

Відповідно до умов п.1.1 договору підрядник зобов`язується виконати на свій ризик та своїми силами будівельно-монтажні роботи за об`єктом: «Капітальний ремонт котла №2 по вул. Колекторній, 44, Дарницький район» згідно з ДК 021:2015: 45453000-7 Капітальний ремонт і реставрація (далі - роботи), а замовник - прийняти і оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору.

Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з п.3.1 договору ціна цього договору визначена відповідно до договірної ціни та кошторисної документації до неї (додаток 1 до договору), що є невід`ємною частиною договору, та становить 50 470 241,72 грн. без ПДВ, крім того, ПДВ 20% 10 094 048,35 грн., загальна ціна договору з урахуванням ПДВ становить 60 564 290,07 грн.

Пунктом 4.3.1 договору передбачено, що на підставі окремого листа та відповідних письмових обґрунтувань підрядника замовник має право здійснювати попередню оплату для придбання обладнання, матеріалів, конструкцій та виробів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання здійснення розпорядниками (одержувачами) бюджетних коштів попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти» від 04.12.2019 № 1070 (далі - постанова № 1070) та відповідного рішення головного розпорядника бюджетних коштів.

Попередня оплата перераховується підряднику за умови наявності коштів відповідного цільового призначення на рахунку замовника.

Розмір та строк, на який підряднику надається попередня оплата, кількість платежів з попередньої оплати, перелік документів, для здійснення попередньої оплати та інші умови її здійснення погоджуються сторонами у додаткових угодах до цього договору на умовах, визначених рішенням головного розпорядника бюджетних коштів.

Перерахунок попередньої оплати підряднику здійснюється відповідно до умов укладеної між сторонами додаткової угоди (додаткових угод), шляхом зарахування попередньої оплати на небюджетний рахунок підрядника, відкритий в органах Державної казначейської служби.

11.08.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до договору про виконання робіт №615/ЗЕ-21 від 09.06.2021 в якій сторони погодили наступне:

1. Замовник перераховує підряднику попередню оплату (аванс) у розмірі 30% від загальної ціни договору, що становить 18 169 287,02 грн. в тому числі ПДВ 3 028 214,50 грн., протягом 5-ти робочих днів з дати отримання коштів від Головного розпорядника бюджетних коштів на розрахунковий рахунок замовника.

2. Попередня оплата надається підряднику на строк не більше 3-х місяців. Облік строку на який надається попередня оплата починається з дня перерахування замовником коштів на рахунок підрядника.

На виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 позивачем здійснено попередню оплату (аванс) в розмірі 18 169 287,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №113 від 17.08.2021 року.

Відповідно до п.4.4 договору підрядник зобов`язується використати грошові кошти, передбачені пп. 4.3.1., 4.3.2. п. 4 договору, упродовж відповідного строку, погодженого сторонами у додаткових угодах до цього договору. Таке використання підтверджується шляхом підписання обома сторонами оформлених належним чином актів КБ-2в та довідок КБ-3.

Після закінчення відповідного погодженого сторонами у додаткових угодах строку використання підрядником попередньої оплати, невикористана (непідтверджена відповідно до першого абзацу цього пункту договору) сума грошових коштів повертається підрядником на поточний рахунок замовника на наступний банківський день з дати закінчення погодженого в додатковій угоді строку для використання попередньої оплати. У разі прострочення повернення замовнику суми невикористаних грошових коштів підрядник зобов`язаний повернути замовнику таку суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та 20 (двадцять) процентів річних за весь час прострочення.

Таким чином, підрядник на виконання умов договору та додаткової угоди №2 від 11.08.2021 мав використати попередню оплату у строк з 18.08.2021 по 17.11.2021. Таке використання повинно бути підтверджене підписаними сторонами актами КБ-2в та довідками КБ-3.

Як зазначено позивачем, в порушення умов п.4.4 договору, відповідачем на підтвердження використання попередньої оплати, на адресу позивача не надсилалися. Жодних пояснень від відповідача щодо невикористання попередньої оплати на адресу позивача не надходило.

У зв`язку з чим, позивачем на адресу відповідача було надіслано листи про надання інформації щодо використання попередньої оплати, а саме: №43/06/143 від 31.08.2021, №43/43/214 від 25.10.2021, №43/43/213 від 25.10.2021, №43/43/216 від 27.10.2021, №43/43/248 від 16.11.2021.

Відповідач частково використав суму передоплати на суму 7 329 705,25 грн., про що сторони підписали відповідний акт вартості устаткування, що змонтовано виконавцем робіт №3 від 17.11.2021р., у зв`язку з чим позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача попередньої оплати (авансу) в розмірі 10 839 581,77 грн. та 20% процентів річних в розмірі 35 636,98 грн.

Після звернення до суду з позовом у даній справі, між сторонами підписано акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати на суми авансової плати за договором, а саме: 25.11.2021 на суму 4 270 596,37 грн., 06.12.2021 на суму 6 658 985,40 грн., що підтверджують використання відповідачем попередньої оплати наданої за договором, у зв`язку з чим позивачем зменшено розмір позовних вимог, які прийняті судом.

Відповідно до прийнятої судом заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 20% процентів річних згідно з п.4.4 договору в розмірі 35 636,98 грн. нараховані за період з 19.11.2021 - 25.11.2021 на суму 10 839 581,77 грн.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що станом на 17.11.2021 між позивачем та відповідачем було підписано лише один акт, який підтверджує суму використання попередньої оплати саме: акт приймання виконаних будівельних робіт (КБ-2в) за листопад від 17.11.2021, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (КБ-3) за листопад від 17.11.2021 на суму 7 329 705,25 грн. (в якому, зокрема, зазначено: авансова плата, що виключається з підсумку: 7 329 705,25 грн.) та акт вартості устаткування, що змонтовано виконавцем робіт № 3 від 17.11.2021 на суму 7 329 705,25 грн.

Заперечуючи проти позову відповідачем зазначено, що станом на 19.08.2021 відповідачем було використано сумарно 18 169 287,02 грн. суми попередньої оплати на цілі визначені умовами договору та Положенням, тобто станом вже на 19.08.2021 рокувідповідач належним чином використав усю суму отриманої від позивача попередньої оплати на придбання матеріалів, конструкцій та виробів для виконання робіт, про що у відповідності до постанови КМУ віл 04.12.2019 та Положення надав підтверджуючі документи до ГУ Державної казначейської служби України у м. Києві.

Про повне та фактичне використання суми попередньої оплати також, у відповідності до умов договору та Порядку, було проінформовано замовника (позивача) листом вих. №541 від 03.09.2021.

Суд зазначає, що вищезазначене твердження відповідача не свідчить про використання суми попередньої оплати відповідно до умов договору, оскільки вказане суперечить умовам п. 4.4 договору, яким передбачено, що використання суми попередньої оплати підтверджується виключно шляхом підписання обома сторонами оформлених належним чином актів КБ-2в та довідок КБ-3.

А також, інформаційні листи про перерахування відповідачем коштів своїм контрагентам та субпідрядникам для придбання необхідних матеріалів та виконання субпідрядних робіт, інформації листи про форс-мажорні обставини у контрагентів, не свідчить про використання відповідачем суми попередньої оплати відповідно до умов договору.

Судом враховано, що відповідно до п.6.3.3 договору підрядник зобов`язаний надавати замовнику підписані підрядником акти приймання виконаних будівельних робіт, акти приймання-передавання обладнання та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати.

Враховуючи вищезазначене, відповідач був зобов`язаний 18.11.2021 повернути на поточний рахунок позивача невикористану суму попередньої оплати у розмірі 10 839 581,77 грн., оскільки всупереч умовам договору, не підтвердив її використання у встановлені строки та у встановленому порядку.

Частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.4.4 договору у разі прострочення повернення замовнику суми невикористаних грошових коштів підрядник зобов`язаний повернути замовнику таку суму з урахуванням встановленого індексу інфляції та 20 (двадцять) процентів річних за весь час прострочення.

Суд погоджується з розрахунком 20% річних в розмірі 35 636,98 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 статті 76 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

З приводу висвітлення всіх доводів відповідача суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Частиною 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст.ст. 79, 129, ст. ст. 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Котлотурбопром" (61001, Харківська обл., м. Харків, проспект Гагаріна, будинок 1, ) на користь комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ) 20% річних в розмірі 35 636 (тридцять п`ять тисяч шістсот тридцять шість) грн. 98 коп. та судовий збір в розмірі 163 128 (сто шістдесят три тисячі сто двадцять вісім) грн. 28 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 23.06.2022 року.

Суддя С. М. Мудрий