УХВАЛА

м. Київ

16.06.2022Справа № 910/7047/18

За скаргоюПублічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз»
на діїПриватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича
у справі№ 910/7047/18
За позовомПублічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Група компаній «Техінсервіс»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Компанія «Моментум Ентерпрайзис (Східна Європа) Лтд.»
простягнення 330 078 621, 99 грн
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Приходько О.Я. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: Пономаренко В.В. - представник за довіреністю;

приватний виконавець Варава Р.С.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/7047/18 позов Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" задоволено повністю; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс" заборгованість в розмірі 12 457 483,48 доларів США, що еквівалентно 325 015 743,99 грн, три відсотки річних в розмірі 5 062 878,00 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 616 700,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2018 у справі №910/7047/18 скасовано; прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс" судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 925 050,00 грн.

04.04.2019 Господарським судом міста Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №910/7047/18 видано наказ про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній "Техінсервіс" судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 925 050,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 12.06.2019 постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі №910/7047/18 залишено без змін.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" звернулося до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича відповідно до якої просить визнати неправомірною і скасувати постанову Романа Сергійовича Варави від 04.02.2022 про відкриття виконавчого провадження № 68517037.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 30.05.2022 скаргу Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" на дії Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича призначено до розгляду в судовому засіданні 16.06.2022.

06.06.2022 до суду від представника Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» надійшло клопотання про забезпечення проведення наступного судового засідання по розгляду справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

14.06.2022 до суду від представника Компанії "Моментум Ентерпрайзис (Східна Європа) Лтд." надійшло клопотання про забезпечення проведення наступного судового засідання по розгляду справи у режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Суд відповідними ухвалами задовольнив вказані клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

15.06.2022 до суду від третьої особи надійшли письмові пояснення на підтримку доводів скаржника.

Приватний виконавець, у свою чергу, 15.06.2022 надав письмові заперечення проти обґрунтувань, викладених у скарзі.

Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання 16.06.2022 не забезпечив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Разом із тим, в силу ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Представники позивача, третьої особи та приватний виконавець безпосередньо в судовому засіданні 16.06.2022 надали усні пояснення щодо вимог, викладених у скарзі.

Розглянувши подані документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва прийшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Так, Європейський суд з прав людини повторює, що пункт 1 статті 6 Конвенції, interalia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначає, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012).

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України визначено, що однією із основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013 Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 "Про незалежність судової влади" передбачено, що за змістом частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Частинами 1 та 2 статті 18 ГПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, Постанова Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 910/7047/18, яка набрала законної сили є обов`язковою до виконання та з урахуванням наведених вище приписів не може залишатися невиконаною.

Як зазначалося вище, на виконання зазначеної постанови Господарським судом міста Києва видано наказ від 04.04.2019.

Обґрунтовуючи свої вимоги скаржник посилається, зокрема, на таке:

- 01.02.2022 голова Адвокатського об`єднання "Прищепа і партнери" подав до приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Р.С. заяву про відкриття виконавчого провадження на виконання наказу від 04.04.2019;

- 10.02.2022 ПАТ "Укрнафта" отримало копію заяви АО "Прищепа і партнери" про заміну сторони виконавчого провадження з якої вбачалося, що 27.12.2019 Техінсервіс і АО "Прищепа і партнери" уклали договір про відступлення права вимоги № 2712, у тому числі й вимог на одержання коштів, присуджених до стягнення постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019;

- у наказі від 04.04.2019 зазначений стягувач, який втратив право вимоги до відкриття виконавчого провадження № 68517037, з огляду на що наказ від 04.04.2019 підлягав поверненню на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження";

- у наказі від 04.04.2019 зазначене недійсне місцезнаходження стягувача (станом на дату заяви про виконання в ЄДР містився запис щодо Техінсервісу "Місцезнаходження юридичної особи: Україна, 00000, місто Київ, Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2021 № 910/10377/21), у зв`язку з чим цей наказ підлягав поверненню на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження";

- місцезнаходження НГВУ Полтаванафтогаз розташовано за межами округу, в якому приватний виконавець Р.С. Варава здійснює діяльність та на яку розповсюджується його компетенція. У зв`язку з чим він не мав повноважень виносити спірну постанову про відкриття виконавчого провадження;

- при відкритті виконавчого провадження приватний виконавець зобов`язаний керуватися інформацією про місцезнаходження боржника, якщо у ЄДР не наведено інші дані. На момент винесення спірної постанови адреса НГВУ Полтаванафтогаз в ЄДР відповідала адресі НГВУ Полтаванафтогаз, що зазначена в наказі від 04.04.2019, а отже, приватний виконавець у спірній постанові вказав адресу ПАТ "Укрнафта" в м. Києві незаконно.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами. Наказ, судовий наказ, ухвала суду мають відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушення прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абз. 3 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012, справа № 1-26/2012).

Отримавши наказ на примусове виконання, приватним виконавцем 04.02.2022 було відкрито виконавче провадження № 68517037 з примусового виконання рішення у даній справі. На дату відкриття вказаного виконавчого провадження наказ у даній справі був чинним, рішення про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню не приймалося.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження", у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.

Крім того, Розділом 3 "Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження" Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції Наказу Міністерства юстиції від 29.09.2016 № 2832/5), при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам п. п. 3,4 ч. 1 ст. 4 Закону виконавець враховує таке:

- повне найменування для юридичних осіб повинно містити інформацію про організаційно-правову форму такої особи відповідно до вимог чинного законодавства;

- ім`я фізичної особи (яка є громадянином України) складається з її прізвища, власного імені та по батькові (частина перша статті 28 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про національні меншини в Україні", громадяни, в національній традиції яких немає звичаю зафіксовувати по батькові, мають право записувати в паспорті лише ім`я прізвище, а у свідоцтві про народження - імена батька та матері;

- відсутність коду за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб) допускається, якщо законодавством країни, на території якої зареєстровано юридичну особу, не передбачено присвоєння юридичній особі такого коду.

До заяви про примусове виконання рішення, яку подає представник стягувача, додається документ, що підтверджує його повноваження.

З огляду з наведеного вище, Законом України "Про виконавче провадження" та Інструкцією встановлений чіткий перелік вимог до виконавчого документа та порядок дій виконавця при перевірці відповідності виконавчого документа вимогам ч. 1 ст. 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно із частинами першою, другою і п`ятою статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Проте, станом на час розгляду скарги, у матеріалах справи відсутні докази заміни сторони виконавчого провадження з виконання наказу від 04.04.2019 у справі № 910/7047/18 правонаступником.

Вказані обставини спростовують доводи скаржника про те, що у наказі від 04.04.2019 зазначений стягувач, який втратив право вимоги до відкриття виконавчого провадження № 68517037.

Стосовно інших обґрунтувань, наведених у скарзі, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Відповідно до ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо).

Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами.

Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Організаційна структура підприємства, яке є резидентом Дія Сіті, визначається ним самостійно з урахуванням положень Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Підприємство має право створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи, погоджуючи питання про розміщення таких підрозділів підприємства з відповідними органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку. Такі відокремлені підрозділи не мають статусу юридичної особи і діють на основі положення про них, затвердженого підприємством. Підприємства можуть відкривати рахунки в установах банків через свої відокремлені підрозділи відповідно до закону.

Діяльність розташованих на території України відокремлених підрозділів підприємств, що знаходяться за її межами, регулюється цим Кодексом та іншими законами.

Як вбачається з Положення "Про Нафтогазовидобувне управління "Полтаванафтогаз" Публічного акціонерного товариства "Укрнафта", затвердженого Наглядовою радою ПАТ "Укрнафта" Протокол № 12/2011 від 28.12.2011, НГВУ Полтаванафтогаз входить до складу ПАТ "Укрнафта" на правах структурної одиниці (філії) і діє на підставі даного Положення.

НГВУ за рахунок майна ПАТ "Укрнафта" наділяється основними засобами і обіговими коштами, необхідними для здійснення його діяльності. Майно, закріплене ПАТ "Укрнафта" за НГВУ, використовується НГВУ в межах наданих ПАТ "Укрнафта" повноважень. Вказане майно є невід`ємною частиною статутного капіталу ПАТ "Укрнафта" (п. 4.1. Положення).

Відокремлений підрозділ не є юридичною особою, а тому не може від свого імені відкривати рахунки, набувати майно, нести юридичну відповідальність. В той же час, юридична особа може наділяти свій відокремлений підрозділ майном для здійснення його діяльності, відкривати рахунки для обслуговування виключно відокремленого підрозділу.

Юридична особа несе повну юридичну відповідальність по зобов`язанням, що виникають з діяльності її відокремленого підрозділу.

З наведеного слідує, що стороною у справі має бути саме ПАТ "Укрнафта" (як юридична особа), від імені якої діє філія (відокремлений підрозділ) НГВУ "Полтаванафтогаз", і рішення приймається саме стосовно підприємства чи організації - юридичної особи, але в особі її відокремленого підрозділу.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 21.07.2020 у справі № 916/1288/19.

Отже, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження № 68517037 приватний виконавець керувався даними, що зазначені в ЄДР стосовно місцезнаходження боржника, а спірна постанова є такою, що прийнята відповідно до вимог чинного законодавства.

Таким чином, з огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що доводи скаржника є необґрунтованими, а скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 120, 234, 339, 340, 341, 343 342 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» в особі нафтогазовидобувного управління «Полтаванафтогаз» на дії Приватного виконавця Виконавчого округу м. Києва Варави Романа Сергійовича відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.06.2022

Суддя Ю.О. Підченко