ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2022 р. Справа № 917/382/22

Суддя господарського суду Полтавської області Білоусов С. М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали

за позовною заявою Фізичної особи - підприємця Суховерхова Юрія Анатолійовича, АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

до Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020,

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Суховерхов Юрій Анатолійович звернувся до господарського суду Полтавської області з позовною заявою за вх. № 415/22 від 21.04.2022 року до Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 189 951,58 грн. заборгованості з оплати виконаних проектних робіт за договором № 3 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава" від 27.03.2020 року.

Згідно з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2022 року даний позов був переданий на розгляд судді Білоусову С.М.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що сторони перебували в договірних відносинах, проте, відповідач порушив свої зобов`язання в частині повної та своєчасної оплати проектної документації.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.04.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 917/382/22, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

Відповідач відреагував на позов відзивом від № 01-06-01/10/421 від 18.05.2022 року (вх. № 3217 від 23.05.2022 року), у якому просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Крім того, у відзиві на позовну заяву Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради заявило клопотання про витребування у позивача оригіналів документів, доданих до позовної заяви та клопотання про призначення розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та клопотання про витребування доказів, суд зазначає наступне.

За приписами ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, зокрема, справи, в яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 5 ст. 12 Кодексу).

Частиною 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

За приписами частини 6 ст. 250 ГПК України якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається Частини друга - шоста цієї статті не застосовуються, якщо відповідно до цього Кодексу справа підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного провадження (частина 7 ст. 250 Кодексу).

На підставі вищевикладеного, враховуючи що ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, беручи до уваги обраний позивачем спосіб захисту, характер спірних правовідносин, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд вважає, що підстави для розгляду справи № 917/382/22 за правилами загального позовного провадження відсутні, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, у зв`язку з виникненням сумніву щодо справжності та достовірності наданих позивачем документів, які подані до позовної заяви, відповідач просить відповідно до приписів ст. 81 ГПК України витребувати у позивача оригінали документів, що підтверджують факт складання проектно - кошторисної документації за договором та проведення вишукувальних робіт у повному обсязі разом із доказами про вручення такої документації відповідачу (з відповідними вхідними штампами або підписами уповноважених посадових осіб) станом на 06.07.2021 року, або оригінали документів, що підтверджують факт складання згідно закону проектно - кошторисної документації за договором, які є в наявності у позивача.

За приписами ч. 4, 5, 6 ст. 91 ГПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. ст. 73, 74, 81 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Вказані норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України, згідно з положеннями якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

За приписами ст. 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідачем у клопотанні не вказано який саме доказ витребовується, не конкретизовано назву цього доказу (зокрема, назву звіту, звітності, тощо), лише зазначено -оригінали документів, що підтверджують факт складання проектно - кошторисної документації за договором та проведення вишукувальних робіт у повному обсязі разом із доказами про вручення такої документації відповідачу (з відповідними вхідними штампами або підписами уповноважених посадових осіб) станом на 01.07.2021 року, або оригінали документів, що підтверджують факт складання згідно закону проектно - кошторисної документації за договором.

Заявник - Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради мав зазначити назву конкретного письмового доказу, який належить витребувати. Проте, у поданому до суду клопотанні відповідач назви витребуваного доказу не вказав.

Крім того, до клопотання про витребування доказів не надано жодних доказів на підтвердження того, що ним було вжито будь-які заходи для отримання витребуваних доказів самостійно та не наведено причин неможливості отримати ці докази самостійно.

За викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Від позивача 23.06.2022 року за вх. № 4083 надійшла відповідь на відзив, у якій він заперечує проти доводів викладених у відзиві на позовну заяву.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 ГПК України дане рішення прийнято, складено та підписано в нарадчій кімнаті.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази, суд встановив наступне.

27.03.2020 року між Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (замовник) та Фізичною особою-підприємцем Суховерховим Юрієм Анатолійовичем (підрядник) укладено договір № 3 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава" за умовами якого, замовник доручив, а підрядник зобов`язався відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства.

Додатковою угодою № 1 від 24.12.2020 року та додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 року сторонами були внесені зміни та доповнення до договору № 19 від 27.03.2020 року на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава".

До додаткової угоди № 1 від 24.12.2020 року сторонами підписано кошторис на проектні роботи "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава", за яким загальна вартість проектних робіт складає 189 951,58 грн.

За умовами п. 5.2. договору строк закінчення робіт - 30.12.2020 року. Термін закінчення робіт може бути перенесений за згодою сторін у випадку збільшення строків проходження проектної документації погоджувальних інстанцій з причин, що не залежать від підрядника та замовника (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 12.1. договір набуває чинності строк з дня його підписання і діє по 30.12.2020 року, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань.

Додатковою угодою № 1 сторони продовжили термін виконання договору та виклали п. 5.2. в наступній редакції:

"закінчення робіт 08.10.2021 року".

Крім того, додатковою угодою № 1 від 24.12.2020 року продовжено термін дії договору № 19 від 27.03.2020 року у зв`язку з чим пункт 12.1. виклали в наступній редакції:

"12.1. договір набуває чинності строк з дня його підписання і діє по 08.10.2021 року, а у частині розрахунків - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань".

Додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 року внесені зміни до п. 5.2. та п. 12.1 в частині зміни строків виконання робіт та строку дії договору, якими їх визначено по 31.12.2021 року.

За умовами п. 2.3. договору за розробку проектної документації замовник перерахує кошти підряднику на підставі акту(-ів) здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку(-ів).

Підпунктом 3.3.3. п. 3.3. договору передбачено, що замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.

Згідно з п. 4.1. договору по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної продукції, рахунок.

Згідно з п. 4.3. договору роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.

Пунктом 4.4. договору сторони погодили, що замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Позивач взяті на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, виконав передбачені в договорі роботи загальною вартістю 189 951,58 грн., проте, відповідач за здійснені проектні роботи не розрахувався, у зв`язку з чим ФОП Суховерхов Ю.А. надіслав Управлінню житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради за супровідним листом № 167-11 вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додав копію договору № 3 від 27.03.2020 року, копію акту здачі-приймання виконаних робіт № 3 від 06.07.2021 року, примірник рахунку-фактури № 3.

Відповідач на вимогу жодним чином не відреагував, грошові кошти не сплатив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради про стягнення 189 951,58 грн. заборгованості з оплати виконаних проектних робіт за договором № 3 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава" від 27.03.2020 року.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Обов`язок підрядника передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт передбачений п. 3 ч. 1 ст. 890 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Згідно з ч. 6 ст. 882 ЦК України замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Підпунктом 3.4.1. пункту 3.4. договору сторони погодили, що замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт (об`єкта будівництва) у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх (його) використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та цьому договорі, і не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази відмови замовника від прийняття робіт за договором № 3 від 27.03.2020 року на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава".

Проте, до матеріалів справи долучено акт № 3 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 06.07.2021 року, з якого вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв виконані роботи що відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.

Вказаний акт підписано та засвідчено печаткою замовником - начальником УЖКГ ВК ПМР Сінельником С.В. Підпис посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (відповідача) без будь-яких заперечень та зауважень.

За умовами п. 4.3. договору роботи (їх етапи) вважаються виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт здачі-приймання виконаних робіт.

Таким чином, підписаний сторонами акт № 3 здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт від 06.07.2021 року є доказом приймання-передачі виконаних підрядником робіт за договором № 3 від 27.03.2020 року в редакції додаткової угоди № 1 від 24.12.2020 року та додаткової угоди № 2 від 13.09.2021 року.

Станом на дату розгляду справи у суду відсутні належні та допустимі докази сплати відповідачем наданих ФОП Суховерховим Ю.А. послуг на суму 189 951,58 грн.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов`язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

Пунктом 2.3. договору сторони погодили, що за розробку проектної документації замовник перераховує кошти підряднику на підставі акту(-ів) здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку(-ів).

За умовами пп. 3.3.3. п. 3.3. договору замовник зобов`язаний прийняти в установленому порядку та оплатити виконані роботи.

Згідно п. 4.4. договору замовник на протязі 10-ти днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.

Таким чином, згідно з умовами договору, підписання акту здачі-приймання робіт, яке здійснюється після отримання проектної документації замовником, свідчить про факт її отримання.

Позивач виконав зобов`язання за договором № 3 від 27.03.2020 року у повному обсязі, розробив проектну документацію на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава".

Відповідач прийняв виконані роботи, що підтверджується актом здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт № 3 від 06.07.2021 року.

З огляду на вищевикладене, суд відхиляє доводи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву як необґрунтовані.

Відповідно до положення п. 4.4. договору, факт передачі відповідачу проектної документації підтверджується саме відповідним актом здачі-приймання виконаних робіт. Складення будь-яких інших документів в підтвердження передачі проектної документації замовнику умовами договору не передбачено.

Пунктом 4.2. договору передбачено, що проектна документація видається замовнику в чотирьох паперових примірниках.

Отже, укладений між сторонами договір не передбачає можливість збереження підрядником (позивачем) копії проектної документації.

Суд також приймає до уваги, що згідно з п. 10.3. договору підрядник погоджується з тим, що замовник має право без згоди підрядника: розпоряджатися, передавати, тощо, проектну документацію, у тому числі для проведення коригування іншим організаціям чи будь-яким іншим способом відчужувати або змінювати отриману ним документацію, та використовувати окремі проектні рішення втілені в документації.

Крім того, суд зазначає, що предметом договору є виконання робіт, за які відповідач повинен здійснити оплату і саме оплата отриманих послуг формує зміст прав і обов`язків відповідача. Документом, який підтверджує прийняття виконаних робіт, тобто виконання позивачем своїх обов`язків, є акт прийняття виконаних робіт. Підписання акту приймання-передачі представником замовника є підтвердженням відсутності претензій до виконавця з його боку. Акт підписано представниками сторін договору та засвідчено печатками, будь-яких претензій щодо виконаних робіт замовник (відповідач) до виконавця (позивача) не заявляв. Суд вважає, що строк виконання відповідачем грошового зобов`язання перед позивачем за договором є таким, що настав. В свою чергу, відповідач свої зобов`язання в частині належної та повної оплати за вже отримані роботи належним чином не виконав.

Приймаючи до уваги вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради 189 951,58 грн. заборгованості з оплати виконаних проектних робіт за договором № 3 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава" від 27.03.2020 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно п. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За приписами ч. 2-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

Щодо судових витрат слід зазначити наступне.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання розподілення між сторонами судових витрат.

Частиною 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги судом задоволені повністю, суд приходить до висновку, що судовий збір у розмірі 2 849,27 грн. слід покласти на відповідача.

Позивачем також заявлено до стягнення з відповідача понесені витрати на правову допомогу в сумі 3 500,00 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За приписами ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Судом встановлено, що 21.02.2022 року між адвокатом Сучковою Юлією Олександрівною та ФОП Суховерховим Ю.А. укладено договір № 3/І про надання правової допомоги за умовами якого адвокат зобов`язалася надавати правову допомогу клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до Господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з Управління ЖКГ ВК Полтавської області.

Як доказ надання юридичних послуг до матеріалів справи залучено: квитанцію №3/І від 04.04.2022 року на суму 3 500,00 грн., свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 23.01.2018 року, акт наданих послуг №3/І від 04.04.2022 року.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи вищевикладене, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, їх дійсності та необхідності, суд встановив, що розмір витрат на професійну правову допомогу є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Суд роз`яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Сторони також мають право укласти мирову угоду у процесі виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління житлово - комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Стрітенська, 19, м. Полтава, 36020, ) на користь Фізичної особи - підприємця Суховерхова Юрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованості з оплати виконаних проектних робіт за договором № 3 на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт вулиці Історична у місті Полтава" від 27.03.2020 року в розмірі 189 951,58 грн., 2 849,27 грн. витрат зі сплати судового збору та 3 500,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст. 257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Білоусов С. М.