ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. м. Київ Справа № 911/2962/21

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, за участю секретаря судового засідання Д.С.Бабяка, розглянувши справу

за позовом Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, Київська область, м. Обухів

до Товариства з обмеженою відповідальністю Перша дорожньо-будівельна компанія, Київська область, м. Васильків

про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами

представники:

від позивача І.О.Шабатіна

від відповідача не з`явився

від прокуратури С.С.Яворський

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №56-5578вих-21 від 05.10.2021 року (вх.№2941/21 від 08.10.2021) (далі позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (далі відповідач) про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами у сумі 38206,01 грн.

Ухвалою суду від 12.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/2962/21 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 09.11.2021 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 09.11.2021 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позовну заяву не подав.

Ухвалою суду від 09.11.2021 року відкладено підготовче засідання на 14.12.2021 року.

До суду від відповідача надійшло клопотання б/н від 13.12.2021 року (вх. №754/21 від 14.12.2021) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 14.12.2021 року продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/2962/21 та відкладено розгляд справи на 01.02.2022 року.

До суду від відповідача надійшов відзив б/н б/д (вх. №14/22 від 04.01.2022), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

До суду від прокуратури надійшла відповідь на відзив №56-185вих-22 від 10.01.2022 року (вх. №693/22 від 13.01.2022).

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання 01.02.2022 року не з`явився. Про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 01.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі №911/2962/21 та призначено розгляд справи по суті на 01.03.2022 року.

Керуючись ст. 3 Конституції України, рішенням Ради суддів України №9 від 24.02.2022 року, враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 року, розпорядження Київської обласної військової адміністрації, прийняті відповідно до ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24.02.2022 року зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах воєнної агресії проти України та запроваджено роботу у Господарському суді Київської області в віддаленому режимі.

Враховуючи вищезазначене, судове засідання з розгляду справи №911/2962/21, призначене на 01.03.2022 року не відбулося.

Ухвалою суду від 02.05.2022 року повідомлено учасників справи, що судове засідання, призначене на 01.03.2022 року, не відбулося та призначено розгляд справи по суті на 14.06.2022 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 14.06.2022 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Судом враховано, ухвали суду у справі офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua. Також, інформацію про розгляд справи №911/2962/21 оприлюдено на сайті «Судова влада України».

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також, керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов`язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об`єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 14.06.2022 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та прокурора, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставою для представництва Обухівською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки прокурор вказує факт несплати відповідачем до Державного бюджету України плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в сумі 38206,01 грн. та нездійснення уповноваженим органом захисту інтересів держави з метою надходження коштів до бюджету. Зокрема, прокурор зазначає, що Державною службою України з безпеки на транспорті за наявності підстав заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до Державного бюджету України не вжито.

У позовній заяві прокурор вказує, що несплата до Державного бюджету України коштів у сумі 38206,01 грн. плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, порушує економічні інтереси держави та потребує їх захисту шляхом звернення прокурора до суду з позовом.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року №3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

Нездійснення захисту виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається. Здійснення захисту неналежним чином виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу з безпеки на транспорті (далі - Укртрансбезпека).

Відповідно до п. 1 цього Положення, Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури, і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно пп. 1 п. 4 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки, зокрема, є реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування.

Пунктом 8 Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пп. 15, 27 п. 5 Положення, Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань здійснює: габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування, вживає заходів щодо стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Враховуючи викладене, Державна служба України з безпеки на транспорті є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Державна служба України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 14.04.2021 року звернулась до керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області з листом №27409/3.1/24-21, в якому просила прокурора з огляду на відсутність у Укртрансбезпеки законодавчо визначеного права на звернення до суду розглянути можливість представництва інтересів держави в особі Укртрансбезпеки в суді з питання стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» у сумі 1185,05 євро відповідно до розрахунку від 09.10.2018 року, проведеного на підставі довідки від 09.10.2018 №0003017 про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акта від 09.10.2018 №0003017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.

Обухівська окружна прокуратура 14.09.2021 року звернулася до Укртрансбезпеки з листом №56-4823вих-21, в якому керуючись положеннями ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», просила вжити заходів щодо стягнення з ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» плати за проїзд автомобільними дорогами згідно розрахунку №0003017 від 09.10.2018 року.

У відповідь на лист Обухівської окружної прокуратури Укртрансбезпека листом від 20.09.2021 року №6222/6.3/15-21 повідомила з посиланням на Положення №103 та ст. 19 Конституції України, що спірне положення не містить норми, яка вказує на можливість стягнення Укртрансбезпекою з ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» коштів у судовому порядку, оскільки, такі повноваження не передбачені ані Конституцією, ані законами України. Також, з посиланням на судову практику у справах, а саме, постанову Східного апеляційного господарського суду від 13.05.2019 у справі №922/3538/18, рішення Харківського районного суду від 19.02.2019 у справі №635/6571/18, рішення господарського суду Луганської області від 03.04.2019 у справі №913/19/19, постанов Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №802/334/17-а, від 12.02.2020 у справі №917/210/19, від 12.02.2020 у справі №926/16/19, від 29.01.2020 у справі №814/1460/16, Укртрансбезпека зазначає, що допоки не будуть внесені зміни до Закону України Про транспорт та інші законодавчі акти, Укртрансбезпека не має права подавати позовні заяви в інтересах держави.

Крім того, у вказаному листі Укртрансбезпека просить прокуратуру звернутися до суду для представництва інтересів держави, з метою стягнення з ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування у сумі 1185,05 євро.

Разом з тим, згідно пп. 27 п. 5 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті постановою КМУ від 29.09.2021 р. №1047 було внесено зміни, відповідно до яких Укртрансбезпеці було надано право здійснювати стягнення, у тому числі в судовому порядку, плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування з транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні.

Обухівська окружна прокуратура 04.10.2021 року звернувся з листом №56-5533вих-21 до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому повідомила, що на виконання ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Обухівською окружною прокуратурою підготовлено та буде подано до господарського суду Київської області позовну заяву керівника Обухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті (в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки) до ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами (ціна позову 38206,01 грн.).

Тому, прокурором виконано обов`язок попереднього повідомлення позивача відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Однак, Укртранспезпекою не вжито заходів щодо подання до суду відповідної позовної заяви, у зв`язку із чим, керівник Обухівської окружної прокуратури Київської області звернувся з даним позовом до суду на захист інтересів держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах в порядку ч. 3 ст. 53 ГПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» у зв`язку з нездійсненням Державною службою України з безпеки на транспорті як суб`єктом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, захисту інтересів держави в суді.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Луганській області згідно направлення на рейдову перевірку №59/0810-18 від 08.10.2018 року, 09.10.2018 року здійснено габаритно-ваговий контроль автомобіля марки IVECO TRAKKER AD410T42H (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (копія якого залучена до матеріалів справи) належить на праві власності ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія».

За результатами проведеного габаритно-вагового контролю складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003017 від 09.10.2018 року та довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0003017 від 09.10.2018 року, у тексті яких вказано, що під час перевірки транспортного засобу IVECO TRAKKER AD410T42H (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 , виявлено порушення, а саме, встановлено, що, загальна маса транспортного засобу становить 40,65 т. при нормативно допустимій для даного виду транспортного засобу 40 т; осьове навантаження фактично становило 16,55 т, 24,10 т при нормативно допустимому навантаженні 16 т на вісь. Таким чином, перенавантаження транспортного засобу становило 0,65 т.

Результати зважування транспортного засобу зафіксовано у талоні зважування від 09.10.2018 року №110.

Крім того, 09.10.2018 посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Луганській області складено акт №056893 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Наведені вище документи підписані водієм транспортного засобу без заперечень та зауважень.

На підставі складеного акту та довідки проведено розрахунок від 09.10.2018 року плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільним дорогами загального користування в розмірі 1185,05 євро, що відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України на день проведення розрахунку, становить 38206,01 грн.

Розрахунок проведено відповідно до формули, наведеної у постанові Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 року.

Управління Укртрансбезпеки у Луганській області зверталося до ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» з листом №1811/28/26-18 від 26.10.2018 року (копія вказаного листа разом з доказами направлення та вручення долучено до матеріалів справи), про необхідність здійснити оплату проїзду великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та повідомляло, що у разі несплати коштів за проїзд у добровільному порядку, буде змушене звернутися до прокуратури, ініціювавши примусове стягнення нарахованих коштів з ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія».

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві зазначив, що в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003017 від 09.10.2018 року, довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0003017 від 09.10.2018 року відсутнє посилання на документ, яким був визначений маршрут транспортного засобу, не додані ТТН, шляховий лист водія тощо, у зв`язку з чим, на думку відповідача, неможливо визначити протяжність пройденої частини маршруту по території України або частину, яку перевізник мав намір проїхати. При цьому, цей показник є обов`язковим при розрахунку плати за проїзд у розумінні п. 30 Порядку. Відповідач вважає, що накладна №211 від 09.10.2018 року не є тотожним ТТН або шляховому листу водія, оскільки, є обліково-фінансовим документом про приймання, видачу чи відправлення матеріальних цінностей, а не документом, який визначає маршрут руху транспортного засобу. Тому, Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області неправомірно нараховано плату за проїзд, у зв`язку з відсутністю підстав для проведення розрахунку. Крім того, відповідно пп. 1 п. 2 Порядку №879, здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, вимірювання (зважування) проводиться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим органом у сфері метрології. Проте, зі слів відповідача, відповідна методика не затверджена, що позбавляє можливості встановити достовірне та точне навантаження транспортного засобу, що також спростовує правомірність розрахунку плати за проїзд.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України (далі ГК України), учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

При цьому, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад правопорушення, елементами якого є шкода, вина та протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частинами 1, 4 ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 2 ст. 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, з наступними змінами, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Забороняється рух транспортних засобів з навантаженням на вісь понад 7 т або фактичною масою понад 24 т автомобільними дорогами загального користування місцевого значення.

Відповідно до п.п. 1, 3, 6 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів (далі - транспортний засіб), під час проведення рейдових перевірок здійснюється посадовою особою Укртрансбезпеки або її територіального органу (далі - посадова особа) у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла). Зупинення транспортного засобу здійснюється для проведення рейдової перевірки посадовою особою в будь-який час на маршруті руху. У разі виявлення порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів посадові особи складають акти за формою згідно з додатками 2 і 3 до цього Порядку та повідомляють відповідний підрозділ Національної поліції про такі порушення.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем порушено вимоги вказаних вище нормативних актів, що встановлено Управлінням Укртрансбезпеки у Луганській області в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003017 від 09.10.2018 року та довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0003017 від 09.10.2018.

Доказів отримання відповідачем у встановленому порядку дозволу на участь у дорожньому русі належного йому транспортного засобу, загальна вага та навантаження на осі якого перевищували нормативні параметри, матеріали справи не містять.

Відтак, відповідачем вчинено правопорушення, яке має своїм наслідком спричинення державі збитків у вигляді некомпенсованого руйнування автомобільних доріг.

Процедура здійснення габаритно-вагового контролю регламентується Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 (далі Порядок №879).

Зазначений нормативно-правовий акт встановлює порядок обчислення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, яка за своїм правовим змістом є сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Згідно пп. 3 п. 2 Порядку №879, великовагові та великогабаритні транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306. При цьому, транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Згідно п. 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) хВ, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів. Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку №879 передбачено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно п. 31-1 Порядку №879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п`ятикратному розмірі.

У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

З аналізу наведених норм слідує, що у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру плату за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу має вносити саме перевізник.

У розділі 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за №128/2568), перевізником є фізична або юридична особа суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами.

Як встановлено судом, перевезення вантажу здійснювалось транспортним засобом, а саме, автомобілем марки IVECO TRAKKER AD410T42H (реєстраційний номер НОМЕР_1 ), який на праві власності належать ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія».

В матеріалах справи наявні усі передбачені Порядком №879 документи, зокрема, акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0003017 від 09.10.2018 року та довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю №0003017 від 09.10.2018 року, розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 09.10.2018 року, які були складені працівниками управління Укртрансбезпеки у Луганській області, у зв`язку з виявленням під час габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та габаритних параметрів нормам і правилам перевезення відповідачем вантажу.

Розмір плати за проїзд позивачем визначено у відповідності до вимог зазначених вище норм Порядку №879 та відповідно до ставок плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879).

Крім того, п. 27 Порядку №879 передбачено, що плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку. Оскільки, відповідачем не здійснено оплату нарахованої суми відшкодування (1185,05 євро), позивачем здійснено її розрахунок в гривні, за офіційним курсом гривні до євро станом на момент вчинення правопорушення, що загалом складає 38206,01 грн.

Викладені у відзиві відповідача заперечення стосовно неможливості визначити протяжність пройденої частини маршруту по території України або частини, яку перевізник мав намір проїхати є необґрунтованими. Так, згідно наданої водієм під час здійснення габаритно-вагового контролю накладної №211 від 09.10.2018 року встановлено маршрут перевезення, а саме, від смт. Райгородок Слов`янського району Донецької області до м. Біловодськ Луганської області. При цьому, згідно відомостей з Інтернет ресурсу https://della.com.ua/distance, який є інформаційним сервісом у сфері автомобільних перевезень, який надає актуальну інформацію, у тому числі, про відстань між містами України, по перевірці маршруту (долучено до матеріалів справи), відстань між вказаними населеними пунктами становить 173 км. Також, інформація про відстань маршруту відображена у наданих Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки документах за результатами здійсненого 09.10.2018 року габаритно-вагового контролю. Отже, прокурором до позовної заяви долучено належні та допустимі докази на підтвердження відстані маршруту перевезення, а тому відсутні підстави стверджувати про неправомірність нарахування позивачем плати за проїзд.

Стосовно посилання відповідача на відсутність методики визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 16 Постанови Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 «Про затвердження Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні», габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль. Підпунктом 11 п. 2 зазначеної Постанови визначено, що точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Так, судом встановлено, що розрахунок здійснено у відповідності до вимог вищевказаної Постанови шляхом точного габаритно-вагового контролю. При цьому, відповідно до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 та Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого спільним наказом Мінінфраструктури та МВС від 10.12.2013 №1007/1207, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №215/24992 від 04.02.2014, вагове вимірювання проводилося вагами платформними типу 30 ВП4-2, Держреєстр України №У3531-14, зав. №1270, які пройшли повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки 29.11.2017, що підтверджується відповідною позначкою у технічній документації, копію якої надано Східним міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки (до матеріалів справи долучено копію роздруківки результатів зважування транспортного засобу).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» про стягнення плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування великоваговим транспортним засобом в загальній сумі 1185,05 євро, що еквівалентно 38206,01 грн., є обґрунтованими, законними та підлягають задоволення в повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 123, 129, 233, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 57 А, офіс 11, ) на користь Державної служби України з безпеки на транспорті (03135, м. Київ, проспект Перемоги, буд. 14, ) в особі Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (93404, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, бульвар Дружби Народів, буд. 14, каб. 25) 38206 (тридцять вісім тисяч двісті шість) грн. 01 коп. заборгованості з плати за проїзд дорогами великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (08600, Київська область, м. Васильків, вул. Володимирська, буд. 57 А, офіс 11, ) на користь Київської обласної прокуратури (01001, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 27/2, , реквізити: отримувач прокуратура Київської області; ; банк отримувача Держказначейська служба України м. Київ; МФО 820172; р/р отримувача UA0015641) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4.Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання 24.06.2022 року.

Суддя Д.Г. Заєць