УХВАЛА

м. Київ

23.06.2022Справа № 910/16395/21

За позовомКомпанії «АстраЗенека АБ» (AstraZeneca AB)
до1) Компанії «Сандоз Фармасьютакалз АГ» (Sandoz Pharmaceutticals AG) 2) Міністерства охорони здоров`я України
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Державне підприємство «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров`я України»
прозобов`язання вчинити дії
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Кочін Г.І. представник за довіреністю;
від відповідача-1:не з`явився;
від відповідача-2:не з`явився;
від третьої особи:Дараган О.Ю. представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/16395/21 за позовом Компанії "АстраЗенека АБ" до Компанії "Сандоз Фармасьютікалз АГ" та Міністерства охорони здоров`я України відповідно до якого позивач просить:

- зобов`язати Компанію "Сандоз Фармасьютікалз АГ" припинити порушення прав Компанії "АстраЗенека АБ" на винахід "КОМПОЗИЦІЯ ФУЛЬВЕСТРАНТУ (ВАРІАНТИ)" за патентом України № 75879;

- заборонити Компанії "Сандоз Фармасьютікалз АГ" використовувати винахід "КОМПОЗИЦІЯ ФУЛЬВЕСТРАНТУ (ВАРІАНТИ)" за патентом України № 75879, в тому числі, шляхом подачі заяв про реєстрацію лікарського засобу із використанням винаходу, а також подальшого введення в цивільний обіг лікарських засобів з використанням винаходу;

- заборонити Міністерству охорони здоров`я України реєструвати лікарський засіб під торговою назвою "Фулвестрант Сандоз® Fulvestrant Sandoz®", діюча речовина "Фульвестрант" (fulvestrant), поданого на реєстрацію Компанією "Сандоз Фармасьютікалз АГ" 30.08.2021.

03.02.2022 позивачем подано заяву про забезпечення позову відповідно до якої заявник просить забезпечити позов, до набрання рішенням у справі № 910/16395/21 законної сили, шляхом:

- заборони Державному підприємству «Медичні закупівлі України» (), Національному інституту раку (), Департаменту охорони здоров`я виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (), Комунальному некомерційному підприємству «Київський міський клінічний онкологічний центр» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (), Департаменту охорони здоров`я та реабілітації Вінницької обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Подільський регіональний центр онкології» Вінницької обласної ради (), Управлінню охорони здоров`я Волинської обласної державної адміністрації (), Комунальному підприємству «Волинський обласний медичний центр онкології» Волинської обласної ради () (в стані припинення шляхом реорганізації в Комунальне підприємство «Волинська обласна клінічна лікарня» Волинської обласної ради ()), Департаменту охорони здоров`я Дніпропетровської обласної державної адміністрації (), Комунальному підприємству «Дніпровський обласний клінічний онкологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради (), Комунальному некомерційному підприємству «Міська клінічна лікарня № 4» Дніпровської міської ради (), Департаменту охорони здоров`я Донецької обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Онкологічний диспансер м. Маріуполь» (), Комунальному некомерційному підприємству «Обласне територіальне медичне об`єднання м. Краматорськ» (), Департаменту охорони здоров`я Житомирської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Житомирський обласний онкологічний диспансер» Житомирської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Закарпатської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Запорізької обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Запорізький регіональний протипухлинний центр» (), Департаменту охорони здоров`я Івано-Франківської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Прикарпатський клінічний онкологічний центр Івано-Франківської обласної ради» (), Департаменту охорони здоров`я Київської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Київський обласний онкологічний диспансер» (), Комунальному некомерційному підприємству Київської обласної ради «Білоцерківський обласний онкологічний диспансер» (код), Департаменту охорони здоров`я Кіровоградської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Обласний клінічний онкологічний центр Кіровоградської обласної ради» (), Департаменту охорони здоров`я Луганської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству Луганської обласної ради «Луганський обласний клінічний онкологічний диспансер» (), Департаменту охорони здоров`я Львівської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству Львівської обласної ради «Львівський онкологічний регіональний лікувально-діагностичний центр» (), Управлінню охорони здоров`я Миколаївської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Миколаївський обласний центр онкології» Миколаївської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Одеський обласний онкологічний диспансер» Одеської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Полтавської обласної державної адміністрації (), Комунальному підприємству «Полтавський обласний клінічний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» (код ЄДРПОУ 2008951), Комунальному підприємству «Кременчуцький обласний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» (), Департаменту цивільного захисту та охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації (), Комунальному підприємству «Рівненський обласний протипухлинний центр» Рівненської обласної ради (), Управлінню охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний онкологічний диспансер» (), Департаменту охорони здоров`я Тернопільської обласної державної (), Комунальному некомерційному підприємству «Тернопільський обласний клінічний онкологічний диспансер» Тернопільської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації (), Комунальному закладу охорони здоров`я «Харківський обласний клінічний онкологічний центр» (), Департаменту здоров`я Херсонської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Херсонський обласний онкологічний диспансер» Херсонської обласної ради (), Департаменту охорони здоров`я Хмельницької обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Хмельницький обласний протипухлинний центр» Хмельницької обласної ради (), Управлінню охорони здоров`я Черкаської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Черкаський обласний онкологічний диспансер Черкаської обласної ради» (), Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації (), Обласному комунальному некомерційному підприємству «Буковинський клінічний онкологічний центр» (), Управлінню охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації (), Комунальному некомерційному підприємству «Чернігівський медичний центр сучасної онкології» Чернігівської обласної ради () та іншим закладам охорони здоров`я у будь-який спосіб застосовувати, використовувати, відчужувати чи іншим способом передавати третім особам лікарський засіб «FULVESTRANT SANDOZ® ФУЛВЕСТРАНТСАНДОЗ®» (реєстраційне посвідчення U А/19007/01/01, розчин для ін`єкцій, 250 мг/5 мл, у попередньо наповненому шприці по 250 мг/5 мл; по 2 попередньо наповнених шприца у картонній коробці).

04.04.2022 від відповідача-1 надійшли письмові пояснення щодо застосування заходів забезпечення позову.

Ухвалою від 19.05.2022 призначено підготовче засідання у справі на 23.06.2022.

Безпосередньо в підготовчому засіданні 23.06.2022 представник позивача наполягав на задоволенні заяви про забезпечення позову, а представник третьої особи залишили вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, з урахуванням доводів представників позивача та відповідача-1 (письмові пояснення) та третьої особи, суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Положеннями ст. 138 Господарського процесуального кодексу України (далі також ГПК України) передбачено, що заява про забезпечення позову подається:

1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо;

2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом;

3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Частиною 1 ст. 140 ГПК України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 5 ст. 140 ГПК України).

При розгляді заяви взято до уваги, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачами вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявники звертаються до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

При цьому, обов`язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Так, за приписами статей 73, 74, 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На обґрунтування заяви про забезпечення позивач посилається, зокрема, на таке:

- позивач є міжнародною фармацевтичною і біотехнологічною компанією, а одним з його лікарських засобів є "Фазлодекс", діючою речовиною якого є "фулвестрант", що захищається як винахід під назвою "КОМПОЗИЦІЯ ФУЛЬВЕСТРАНТУ (ВАРІАНТУ)";

- 30.08.2021 відповідачем-1 подано до ДЕЦ заяву про реєстрацію лікарського засобу, 12.11.2021 МОЗ видало Наказ № 2510, яким, окрім іншого, зареєструвало Лікарський засіб;

- МОЗ здійснив реєстрацію Лікарського засобу пропри те, що ДЕЦ 05.10.2021 видав висновок, яким не рекомендував реєструвати Лікарський засіб;

- попри те, що судом в ухвалі від 15.12.2021 заборонено Державній митній службі України та усім її територіальним органам здійснювати митне оформлення Лікарського засобу, такий був імпортований в Україну, що підтверджується листом Київської митниці від 19.01.2022 вих. № 7.8-2/28.5/8.19/2265;

- 30.12.2021 ДП "Медичні закупівлі України" видало наказ № 79-Р "Про Розподіл лікарських засобів для лікування онкологічних та онкогематологічних хворих, закуплених за кошти Державного бюджету України на 2021 рік", яким затверджено розподіл Лікарського засобу;

- у разі невжиття заходів забезпечення позову у даній справі, станом на дату винесення рішення, що набере законної сили, Лікарський засіб вже буде розподілений та використаний. Відтак, навіть у випадку винесення позитивного рішення у справі, таке жодним чином не забезпечить захист прав та законних інтересів позивача.

Суд звертає увагу, що при розгляді заяви про забезпечення позову він оцінює виключно обґрунтованість заяви на предмет доведення обставин, які свідчать про необхідність застосування заходу забезпечення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення ефективності судового рішення.

Зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Наразі, під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову суд не має можливості повною мірою оцінити та обґрунтувати дійсну наявність порушених прав позивача зі сторони відповідачів.

Позивач просить засотувати захід забезпечення позову до ДП "Медичні закупівлі", а також інших закладів охорони здоров`я України, перелік яких не є вичерпним. Розподіл Лікарських засобів ДП "Медичні закупівлі" здійснюється на підставі Наказу МОЗ України "Про розподіл лікарських засобів для лікування онкологічних та онкогематологічних хворих, закуплених за кошти Державного бюджету України на 2021 рік" № 79-Р від 30.12.2021.

З огляду на подану позивачем інформацію, а також викладених у Наказі інструкцій вбачається, що Лікарські засоби вже розподілені між відповідними закладами охорони здоров`я на основі безоплатної передачі препаратів.

Кінцевими споживачами Лікарського засобу є саме пацієнти відповідних закладів охорони здоров`я, хворі на онкологічні захворювання, які потребують відповідного лікування та застосування Лікарського засобу.

За даних обставин, враховуючи, що Лікарські засоби вже розподілені, при вирішенні питання про забезпечення позову може бути завдано впливу на інтереси невизначеного кола онкохворих громадян.

За змістом ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошує Європейський суд з прав людини у рішенні "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб це запобігання тому, що відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Практикою Європейського суду з прав людини передбачено, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, оскільки зі змісту заяв реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачами можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається, то у суду відсутні підстави для задоволення заяви Компанії «АстраЗенека АБ» (AstraZeneca AB) про забезпечення позову.

Керуючись приписами ст. ст. 120, 138, 140, 219, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Компанії «АстраЗенека АБ» (AstraZeneca AB) про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її прийняття

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.06.2022

Суддя Ю.О.Підченко