УХВАЛА

м. Київ

21.06.2022Справа № 910/18009/21
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 96 303, 93 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Федорова С.М.

Представники учасників справи:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» (надалі - відповідач) про стягнення суми заборгованості в розмірі 96 303, 93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо сплати вартості спожитої теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2021 дану позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п`яти днів з дня вручення даної ухвали.

22.11.2021 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 відкрито провадження в справі №910/18009/21, постановлено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Окремо, зобов`язано позивача в період з 28.12.2021 по 29.12.2021, зокрема, надати суду: виписку банку про рух коштів між позивачем та відповідачем починаючи з 01.05.2018 та на даний час та докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1.

23.12.2021 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує проти задоволення позову посилаючись на те, що не був фактичним власником майна та не проживав у спірний період у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і не споживав комунальні послуги. Вказує, що фактично проживала та споживала комунальні послуги в зазначеній квартирі іпотекодавець ОСОБА_1 разом зі своїми членами родини, а тому саме остання є належним відповідачем у даній справі. Окрім того, просить суд застосувати строки позовної давності.

14.01.2022 від представника позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.02.2022 залишено без розгляду відповідь на відзив, розгляд справи №910/18009/21 постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2022. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 (надалі - третя особа), зобов`язано позивача направити третій особі копію позову з доданими до нього документами не пізніше двох днів з дня вручення копії даної ухвали, а докази такого направлення надати суду в наступне судове засідання. У порядку ст.74 ГПК України витребувано, зокрема, в позивача: детальний розрахунок суми заборгованості в розмірі 46 716, 20 грн, з визначенням періоду нарахування та строку оплати; належним чином засвідчені документи які підтверджують обсяги спожитої теплової енергії до 01.05.2018 у сумі 46 716, 20 грн; копії усіх первинних документів, що передавалися за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1 за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 ; письмові пояснення відносно того чи оплачувались послуги за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 , якщо так то ким та надати докази такої сплати; копії рахунків про сплату послуг за спожиту теплову енергію за спірний період та докази направлення чи отримання їх відповідачем; письмові пояснення, з відповідними докази відносно того чи сплачувались частково послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 , у спірний період, зокрема, ОСОБА_1 . Встановлено строк подання вказаних документів до 09.03.2022. Окрім того, попереджено позивача про те, що в разі ненадання господарському суду без поважних причин документів або нез`явлення його представника в судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України може бути залишений без розгляду

Засідання призначене на 15.03.2022 не відбулося.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.04.2022 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та підготовче засідання призначено на 21.06.2022. Зобов`язано позивача надати суду в наступне судове засідання докази направлення третій особі копії позову з доданими до нього документами. Повторно, в порядку ст.74 ГПК України витребувано, зокрема, в позивача: детальний розрахунок суми заборгованості в розмірі 46 716, 20 грн, з визначенням періоду нарахування та строку оплати; належним чином засвідчені документи які підтверджують обсяги спожитої теплової енергії до 01.05.2018 у сумі 46 716, 20 грн; копії усіх первинних документів, що передавалися за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1 за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 ; письмові пояснення відносно того чи оплачувались послуги за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 , якщо так то ким та надати докази такої сплати; копії рахунків про сплату послуг за спожиту теплову енергію за спірний період та докази направлення чи отримання їх відповідачем; письмові пояснення, з відповідними докази відносно того чи сплачувались частково послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 , у спірний період, зокрема, ОСОБА_1 . Встановлено строк подання вказаних документів до 01.06.2022. Окрім того, попереджено позивача про те, що в разі ненадання господарському суду без поважних причин документів або нез`явлення його представника в судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України може бути залишений без розгляду.

21.06.2022 від представника позивача адвоката Бондаренко О.О.надійшло клопотання про відкладнення розгляду справи, з посиланням на те, що представник позивача, який представляє інтереси по даній справі Сірик Д.О., знаходиться на лікарняному з 26.05.2022, а інші представники беруть участь у інших судових засіданнях.

У підготовче засідання 21.06.2022 сторони не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, приходить до висновку, що останнє задоволенню не підлягає, оскільки доказів, які б підтверджували поважність причини неприбуття представника позивача адвоката Сіріка Д.О. в підготовче засідання суду не надано, як і не надано доказів поважності причини неможливості прибуття в засідання інших представників позивача, в чому числі адвоката Бондаренко О.О., яка надала заяву про відкладення засідання до канцелярії суду о 10.41 год.

Так, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 177 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) завданнями підготовчого провадження, зокрема, є визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів.

За змістом статей 181, 182 ГПК України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання. Підготовче засідання проводиться судом з повідомленням учасників справи. У підготовчому засіданні суд з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом, чи причини їх неподання; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання; встановлює порядок з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та порядок дослідження доказів, якими вони обґрунтовуються під час розгляду справи по суті, про що зазначається в протоколі судового засідання; призначає справу до розгляду по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 ГПК України).

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, зокрема, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

При вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду слід мати на увазі, що застосування наведеної норми ГПК України можливе лише за наявності таких умов (стосовно документів):

- документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або в разі оголошення перерви в судовому засіданні - в протоколі такого засідання;

- витребувані документи дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті;

- позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду без поважних причин.

Суд звертається до подібних висновків стосовно застосування цієї норми, які були викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 20.05.2019 у справі № 917/1494/17, від 23.08.2019 у справі № 910/13094/17 (пункт 7.9), від 12.09.2019 у справі № 910/498/18.

Отже, перш ніж залишити позов без розгляду господарський суд зобов`язаний з`ясувати причини невиконання його вимог позивачем і об`єктивно оцінити їх поважність. При цьому поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об`єктивних, тобто не залежних від позивача, обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов`язків, покладених на нього судом.

Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ГПК України.

У розумінні наведених положень, залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України можливе, зокрема, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору. При цьому, господарський суд має з`ясувати наявність або відсутність поважних причин неподання витребуваних доказів, яким чином неподання такого доказу перешкоджає вирішенню спору, у чому полягають перешкоди для розгляду та вирішення спору по суті заявлених позовних вимог, за відсутності витребуваного доказу.

Статтею 42 ГПК України передбачено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою, подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази, надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні, виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як вже було зазначено вище, ухвалами Господарського суду міста Києва від 29.11.2021, 14.02.2022, 12.04.2022, з-поміж іншого, у порядку ст.74 ГПК України витребувано в позивача: виписку банку про рух коштів між позивачем та відповідачем починаючи з 01.05.2018; докази повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1; детальний розрахунок суми заборгованості в розмірі 46 716, 20 грн, з визначенням періоду нарахування та строку оплати; належним чином засвідчені документи які підтверджують обсяги спожитої теплової енергії до 01.05.2018 у сумі 46 716, 20 грн; копії усіх первинних документів, що передавалися за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1 за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 ; письмові пояснення відносно того чи оплачувались послуги за особовими рахунками № НОМЕР_1 та № НОМЕР_1 , якщо так то ким та надати докази такої сплати; копії рахунків про сплату послуг за спожиту теплову енергію за спірний період та докази направлення чи отримання їх відповідачем; письмові пояснення, з відповідними докази відносно того чи сплачувались частково послуги надані за адресою: АДРЕСА_1 , у спірний період, зокрема, ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що судом встановлювалися строки для подання вказаних документів та пояснень, зокрема, ухвалою від 12.04.2022 встановлено строк до 01.06.2022.

Ухвала Господарського суду міста Києва від 12.04.2022 направлялись судом на зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу відповідача, проте, конверт повернувся з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою". Окрім того, ухвала суду направлялась на електронну адресу позивача зазначену ним у позові.

Так, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (стаття 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Приписами статті 10 зазначеного Закону закріплено, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як убачається з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача є: 01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5. Вказана адреса зазначена позивачем у позові, а також в клопотання про відкладення від 21.06.2022.

Відповідно до ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Приписами ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвала суду від 12.04.2022 вважається врученою позивачу належним чином. Окрім того, в клопотанні про відкладення представник позивача самостійно зазначив про те, що йому відомо про ухвалу суду від 12.04.2022, а також про те, що вказаною ухвалою його зобов`язано надати відповідні докази. Одночасно, позивачем не зазначено причину неможливості виконання ухвал суду та/або про продовження процесуального строку для можливості надання витребуваних доказів у справі.

Суд наголошує, що неодноразово попереджав позивача про те, що в разі ненадання господарському суду без поважних причин документів або нез`явлення його представника в судове засідання, позов відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України може бути залишений без розгляду.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно із ч. 2 ст. 80 ГПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч. 4 ст. 80 ГПК України).

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (ч. 5 ст. 80 ГПК України).

Порядок вирішення питань, що виникають у зв`язку з поновленням та продовженням процесуальних строків визначено статтею 119 ГПК України.

Частиною 1 статті 119 ГПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому, відповідно до частини 2 статті 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

З аналізу вказаних вище положень вбачається, що поновленню підлягає лише той процесуальний строк, який встановлено законом, тоді як процесуальний строк, визначений судом може бути продовжено.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили його пропуск. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Позивач з клопотанням, у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України про продовження строку на виконання вимог ухвал, до суду не звертався та не навів причин неможливості повідомлення суду, в строки встановлені ухвалою, про неможливість надання таких доказів.

Позивачем не наведено та не доведено поважних причин, які об`єктивно від нього не залежали, з урахуванням конкретних обставин справи, або які унеможливлювали чи істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій щодо належного виконання вимог ухвал суду. Також позивачем не надано суду доказів на підтвердження вжиття відповідних заходів для належного виконання вимог суду, що є порушенням вимог статті 42 ГПК України, якою встановлено, зокрема обов`язок сторони щодо сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; виконання процесуальних дій у встановлені законом або судом строки.

Наведене на переконання суду свідчить про свідому бездіяльність позивача, в зв`язку з чим, суд визнає причини пропуску строку на подання доказів не поважними.

Суд акцентує увагу на те, що позивач як особа, яка вважає, що її право порушено самостійно визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу заявлених вимог, доказів на їх підтвердження та спростування доводів учасників справи, покладений на господарський суд.

Для з`ясування наведених питань, а відтак і правильного вирішення спору суду в межах наданих йому повноважень процесуальним законом належало було дослідити умови Тендерної документації Закупівлі, якими опосередковувалися спірні правовідносини, зміст доказів наданих сторонами доказів на підтвердження своїх аргументів щодо позову, і на підставі цього встановити наявність (відсутність) підстав для стягнення з відповідача як покупця заборгованості за Договором.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Так, предметом розгляду даної справи є стягнення боргу за спожиту теплову енергію за адресою: м. Київ, пр. Правди, буд.3, кв.232 право на стягнення якого за період до 01.05.2018 отримано позивачем за договором відступлення (цесії) від 11.10.2018 №601-1, з жовтня 2018 року за надані позивачем послуги з постачання теплової енергії. Отже, при розгляді даної справи суд має, зокрема, встановити, по-перше, чи дійсно позивач має право на стягнення такого боргу, по-друге, чи фактично надавалися послуги відповідачу (споживалися відповідачем); по-третє, їх вартість; по-четверте, настання строку оплати наданих послуг.

Відповідач, заперечуючи проти позову вказує, що не був фактичним власником майна та не проживав у спірний період у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 і не споживав комунальні послуги. Вказує, що фактично проживала та споживала комунальні послуги в зазначеній квартирі іпотекодавець ОСОБА_1 разом зі своїми членами родини, а тому саме остання є належним відповідачем у даній справі.

Ненадання позивачем витребуваних доказів, позбавляє суд можливості встановити наявність в позивача права на стягнення боргу, факт надання таких послуг відповідачу (споживання відповідачем), встановити їх вартість та строк оплати для перевірки розрахунків позивача. Вказані обставини перешкоджають вирішенню спору по суті з урахуванням вимог статті 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи у їх сукупності.

Отже, вказана бездіяльність позивача перешкоджає вирішенню спору та подальшому розгляду справи та свідчить про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідно до частини 9 статті 81 ГПК України у разі неподання учасником справи витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання та яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання таких доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд звертає увагу, що одним із елементів поняття справедливого судового розгляду є принцип рівності сторін, який також включає принцип змагальності процесу, що полягає у наданні рівних процесуальних можливостей сторонам у захисті їхніх прав і законних інтересів.

За приписами ст. 7 ГПК України господарський суд зобов`язаний забезпечити процесуальну рівність сторін. При цьому суд повинен: не допускати процесуальних переваг однієї сторони перед іншою; однаково вимагати від сторін виконання їхніх процесуальних обов`язків; однаковим чином застосовувати до сторін заходи процесуальної відповідальності.

У п. 87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" (Заява № 65518/01) від 06.09.2005 року викладено правову позицію, відповідно до якої принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (рішення у справі Ruiz-Mateos). Тобто, невід`ємним принципом права на змагальний судовий процес є надання кожній стороні в судовому провадженні можливості розглянути й оспорити будь-який доказ чи твердження, наведені з метою справити вплив на рішення суду.

Крім того, суд звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в справі Perez deRada Cavanilles проти іспанії (№ 2809095, рішення від 28.10.1998) зазначає, що право доступу до суду має не тільки існувати, але й бути практичним та ефективним. Просте існування права в законі доступу не є достатнім. Наприклад, воно може бути порушене такими чинниками, як існування процесуальних перепон, які заважають або зменшують можливості звернення до суду (занадто суворе тлумачення національними судами процесуальної норми (надмірний формалізм), що може позбавити заявників права доступу до суду, визначеного ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні мати легітимну мету, а слід дотримуватися розумного ступеня пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" від 18.11.2010).

У даному випадку право на суд не можна визнати обмеженим. У зв`язку із невиконанням позивачем ухвали суду про витребування належних та допустимих доказів, позивачем були створенні перешкоди для з`ясування вважливих для вирішення справи обставин. У той же час, залишення позову без розгляду відповідно до процесуального закону не є перешкодою для позивача подати такий позов повторно з дотриманням всіх вимог передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Враховуючи невиконання позивачем ухвал суду від 29.11.2021, 14.02.2022 та від 12.04.2022, оскільки ненадання витребуваних судом документів перешкоджає вирішенню спору по суті, суд залишає позовну заяву без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

У той же час за змістом частини 4 статті 226 ГПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 226, 232, 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про стягнення 96 303, 93 грн залишити без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у встановленому законодавством України порядку.

Повний текст складено та підписано 23.06.2022.

Суддя Я.А.Карабань