РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.06.2022Справа № 910/20368/21

Господарський суд міста Києва у складі судді Нечая О.В., за участю секретаря судового засідання Будніка П.О., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи № 910/20368/21

за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" (Україна, 58009, Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Винниченка, буд. 9А; ідентифікаційний код: 03336166)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (Україна, 03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, буд. 44; ідентифікаційний код: 42795490)

про визнання недійсним одностороннього правочину

Представники учасників справи:

від позивача: Богдан С.В., довіреність № 007.1ДР-79-1221 від 20.12.2021;

від відповідача: Кулик О.І., довіреність № 38 від 12.01.2022.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) про визнання недійсним одностороннього правочину.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем при вчиненні одностороннього правочину про зарахування зустрічних однорідних вимог шляхом надсилання на адресу позивача Заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № ТОВВИХ-21-3244 від 18.03.2021 не дотримано вимог статті 203 Господарського кодексу України та статей 601, 602 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання вказаного правочину недійсним, відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/20368/21, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 19.01.2022.

06.01.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідач вказує на правомірність вчинення ним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог з огляду на безспірність зарахованих вимог. При цьому відповідач вважає хибними твердження позивача про те, що спір у справі № 926/3439/21 є підставою, яка унеможливлює проведення зарахування, оскільки предмет у цій справі не стосується обсягів та вартості щодобових негативних небалансів. Більше того, обставиною, яка свідчить про визнання позивачем заборгованості є факт здійснення часткової оплати за перевищення замовленої потужності у січні 2021 року.

У підготовче засідання 19.01.2022 з`явився представник відповідача, представник позивача не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання позивач був повідомлений належним чином, явка представників сторін обов`язковою судом не визнавалась.

У підготовчому засіданні 19.01.2022 судом було прийнято до розгляду відзив на позовну заяву, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 16.02.2022.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.01.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, позивача було повідомлено про те, що підготовче засідання призначено на 16.02.2022.

20.01.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив. Позивач заперечує безспірність його заборгованості перед відповідачем за Актом наданих послуг від 31.01.2021 № 01-2021-/1000121 за послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за січень 2021 року, й її безпідставність він доводить в межах справи 926/3439/21. Додатково позивач зазначає, що відповідач не оформив належним чином звіт про використання замовленої потужності позивача за газовий місяць - січень 2021 року, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату, у зв`язку з чим строк оплати за Актом від 31.01.2021 № 01-2021-/1000121 не настав.

27.01.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло заперечення щодо відповіді на відзив, яке здебільшого відтворює зміст відзиву на позовну заяву. Додатково відповідач зазначив про помилковість доводів позивача щодо неможливості надсилання рахунку засобами електронного зв`язку, оскільки обмін повідомленнями, вимогами, актами, рахунками та іншою інформацією, з урахуванням положень договору та Кодексу газотранспортної системи може здійснюватися через інформаційну платформу оператора.

У підготовче засідання 16.02.2022 з`явились представники сторін.

У підготовчому засіданні 16.02.2022 судом було прийнято до розгляду відповідь на відзив та заперечення щодо відповіді на відзив.

У підготовчому засіданні 16.02.2022 присутніми представниками сторін надано усні пояснення щодо можливості закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.03.2022.

Судове засідання, призначене на 16.03.2022, не відбулось.

07.04.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

11.04.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

03.05.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про надання інформації щодо стану розгляду справи та про розгляд справи за участі представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2022, в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України, сторін було повідомлено про те, що судове засідання призначено на 15.06.2022.

09.06.2022 на електрону адресу Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" про участь його представника у судовому засіданні, призначеному на 15.06.2022, в режимі відеоконференції.

15.06.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення.

15.06.2022 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення.

У судове засідання 15.06.2022 з`явились представники сторін.

Представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача надав суду усні пояснення по суті спору, проти позову заперечував.

У судовому засіданні 15.06.2022 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

04.02.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (оператор) та Акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" (замовник) було укладено Договір № 1 транспортування природного газу (далі - Договір), за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому Договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні (п. 2.1 Договору).

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором. Замовник погоджується з тим, що обов`язковою умовою надання послуги є доступ замовника до інформаційної платформи на підставі правил надання доступу до інформаційної платформи, розміщених на веб-сайті оператора. Підписанням цього договору замовник підтверджує, що він ознайомлений із правилами надання доступу до інформаційної платформи, розміщеними на веб-сайті оператора, та надає згоду на їх застосування та дотримання.

Згідно з пунктом 2.3 Договору обсяг послуги, що надається за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (розподіл потужності з обмеженнями), крім надання доступу до потужності на період однієї газової доби.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності Оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.4 Договору).

Відповідно до пункту 2.5 Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ у точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ у точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.6 Договору).

Пунктом 2.8 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 09.12.2020 до Договору передбачено, що взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим Договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора та аукціонні платформи (у частині розподілу потужності на міждержавних з`єднаннях) відповідно до вимог Кодексу. Замовник набуває права доступу до інформаційної платформи з моменту підписання цього Договору, а його уповноважені особи - з моменту їх авторизації, що оформлюється наданим замовником повідомленням на створення облікового запису уповноважених осіб користувача платформи за формою, визначеною Кодексом. Після набуття права доступу до інформаційної платформи та/або до аукціонної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою та/або аукціонною платформою, визначеного Кодексом.

За умовами пунктів 5.2, 5.3 Договору, якість газу має відповідати вимогам щодо норм якості газу, фізико-хімічних показників та інших характеристик (далі - ФХП), визначених у Кодексі та нормативно-правових актів і відповідних стандартах, на які Кодекс містить посилання. За порушення вимог щодо якості газу, який подається в газотранспортну систему оператора або передається з неї оператором, стягується додаткова плата, визначена умовами цього договору.

У пункті 6.1 Договору визначено, що оператор забезпечує наявність відповідних потужностей у точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі, визначеному згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями), та/або в обсязі підтвердженої номінації у випадку замовлення потужності на період однієї газової доби.

Розділом VIII Договору врегульовано визначення вартості та порядку розрахунків за договірну потужність.

Згідно з п. 8.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 09.12.2020 до Договору вартість договірної потужності визначається виходячи з обсягу розподіленої потужності замовнику згідно з додатком 1 до цього Договору (розподіл потужності) та/або додатком 2 до цього Договору (розподіл потужності з обмеженнями) та/або обсягу підтвердженої номінації у випадку розподілу потужності на період однієї газової доби.

Згідно п. 8.3 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 09.12.2020 до Договору вартість перевищення замовником (крім замовника, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільних систем та замовника послуг транспортування, який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій) замовленої потужності за кожний день газового місяця розраховується для кожного дня перевищення за встановленою формулою.

За результатами остаточної алокації відборів та подач замовника оператор здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці.

Підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей, які надаються замовнику до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу.

Замовник зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності у строк до двадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений у цьому пункті, визначається за даними оператора.

Відповідно до п. 8.4 Договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 09.12.2020 до Договору вартість замовленої потужності замовника (суб`єкта, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України «Про ринок природного газу» покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператора газорозподільної системи та замовника послуг транспортування, який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій) на період газового місяця (P) визначається як сума вартості замовлених потужностей за кожен день газового місяця.

Замовник, який є оператором газорозподільної системи або який виконує функції постачальника «останньої надії», у рамках виконання цих функцій, здійснює остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, який надається до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, на його електронну адресу, містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей та рахунок на оплату або повідомлення про зарахування надмірно сплачених коштів у рахунок плати за використання договірної потужності на наступні періоди.

Розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього Договору, визначається за даними оператора.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

Оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора (п. 11.2 Договору).

Згідно із пунктом 11.3 Договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Пунктом 17.1 Договору визначено, що він набуває чинності з дня його укладення, поширює дію на відносини, що склалися між сторонами з 01.01.2020 та діє до 31.12.2020. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Судом встановлено, що додатки 1 та 2 до Договору сторонами не укладались.

У січні 2021 року позивачем використано потужності газотранспортної системи в обсязі 10 917,85307 тис куб.м./добу з перевищенням замовленої (договірної) потужності.

На виконання умов Договору, відповідачем було сформовано та направлено позивачу в інформаційній платформі рахунок № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021 на оплату послуг з перевищення замовленої (договірної) потужності на загальну суму 1 626 672,77 грн та звіт про використання замовленої потужності.

Також 31.01.2021 сторонами підписано Акт наданих послуг № 01-2021-/1000121, відповідно до якого відповідач надав, а позивач отримав послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за січень 2021 року в обсязі 10 917,85307 тис куб.м./добу на суму 1 626 672,77 грн.

Поряд із цим, за відповідачем обліковується заборгованість за Договором перед позивачем у загальному розмірі 74 428,00 грн, яка виникла на підставі рахунків на оплату додаткової плати за недотримання параметрів якості природного газу за грудень 2020 року № 1/0121М від 10.03.2021 на суму 49 348,07 грн та № 1/0220М від 10.03.2021 на суму 25 079,93 грн.

18.03.2021 відповідачем вчинено односторонній правочин у вигляді Заяви про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог № ТОВВИХ-21-3244.

Цим правочином відповідач заявив про припинення власного зобов`язання перед позивачем зі сплати заборгованості за недотримання параметрів якості природного газу на загальну суму 74 428,00 грн та часткового зарахування зобов`язань позивача перед відповідачем щодо оплати перевищення замовленої (договірної) потужності на підставі Акту наданих послуг № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021. Відповідно решта грошових зобов`язань позивача перед відповідачем в сумі 1 552 244,77 грн залишилась невиконаною.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на невизнання вчиненого відповідачем одностороннього правочину щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки він не відповідає вимогам, визначеним у ст. 601 Цивільного кодексу України та ст. 203 Господарського кодексу України.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1 - 3 статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з ч. 3 ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони.

Аналогічні положення закріплені також у статті 601 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

З огляду на вищевикладене, в силу положень статей 202 та 601 Цивільного кодексу України, статті 203 Господарського кодексу України оспорювана Заява № ТОВВИХ-21-3244 від 18.03.2021 за своєю правовою природою є одностороннім правочином, направленим на припинення взаємних грошових зобов`язань сторін у справі.

Відповідно до ч. 5 ст. 202 Цивільного кодексу України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Як на підставу недійсності одностороннього правочину - Заяви № ТОВВИХ-21-3244 від 18.03.2021, позивач посилається на те, що оспорюваний правочин було вчинено відповідачем з порушенням норм статей 601, 602 Цивільного кодексу України.

Зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному - одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

Вимоги, які підлягають зарахуванню, мають відповідати таким умовам:

- бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим);

- бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, наприклад, грошей. При цьому, правило про однорідність вимог поширюється на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення таких вимог. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо);

- строк виконання таких вимог має бути таким, що настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги;

- безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умови виконання та розміру зобов`язань.

Наслідком здійснення такого правочину є припинення як обов`язку заявника перед адресатом, так і обов`язку адресата перед заявником з моменту здійснення заяви про зарахування, що зумовлює необхідність визначення заявником тих вимог до нього, які відповідають вказаним вище умовам.

Згідно зі статтею 602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог: 1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

З огляду на викладене, зобов`язання з оплати заборгованості за договором може бути припинено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за наявності умов, установлених статтею 601 Цивільного кодексу України, та за відсутності обставин, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається.

Однією із важливих умов, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням зустрічних вимог, є безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої із наведених умов виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Аналогічні висновки викладені, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.10.2018 у справі №914/3217/16, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.08.2018 у справі №910/21652/17, від 11.09.2018 у справі №910/21648/17, від 11.10.2018 у справі №910/23246/17, від 15.08.2019 у справі №910/21683/17, від 11.09.2019 у справі №910/21566/17, від 25.09.2019 у справі №910/21645/17, від 05.11.2019 у справі №914/2326/18, від 01.10.2019 у справі №910/12968/17 та від 11.06.2020 у справі №910/7804/19.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19 уточнено висновки Верховного Суду, викладені у вищевказаних постановах, таким чином, що безспірність вимог, які зараховуються, а саме відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором. За дотримання умов, передбачених статтею 601 Цивільного кодексу України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 Цивільного кодексу України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним. Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог. Наявність на момент зарахування іншого спору (спорів) в суді за позовом кредитора до боржника про стягнення суми заборгованості за зобов`язанням не спростовує висновок про безспірність заборгованості цього боржника. Наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

Отже, питання щодо безспірності вимог, які зараховуються шляхом вчинення стороною одностороннього правочину, є предметом дослідження суду при розгляді спору про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог і саме вказані обставини входять до предмету доказування в цій справі, а наявність спорів щодо стягнення заборгованості за зобов`язанням, яке зараховується, а також наявність заперечень іншої сторони щодо зарахування зустрічних однорідних вимог не свідчать про відсутність безспірності вимог.

Позивач, заперечуючи проти зарахування зустрічних однорідних вимог за Договором, зазначає, що у січні 2021 року відповідач жодних послуг позивачу не надавав, номінацій не підтверджував та алокацій не здійснював, а нараховану до сплати вартість послуг з перевищення договірної потужності оспорює в межах справи № 926/3439/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" про стягнення заборгованості в сумі 292 206 827,62 грн та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про зобов`язання вчинити дії.

Відтак, за доводами позивача нарахована до сплати вартість послуг з перевищення договірної потужності у розмірі 1 626 672,77 грн за Актом наданих послуг № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021 є спірною, оскільки наявність підстав для її стягнення є предметом спору у справі № 926/3439/21, а тому таке зобов`язання не може бути предметом зарахування зустрічних однорідних вимог.

Судом встановлено, що сторонами у справі 04.02.2020 укладено Договір транспортування природного газу № , за умовами якого відповідач зобов`язався надати позивачу послуги з транспортування природного газу, а позивач - сплатити вартість цих послуг та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Пунктом 2.2 Договору передбачено, що послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

У пункті 5 глави 1 розділу 1 Кодексу газотранспортної системи наведені визначення термінів, які у ньому вживаються, а саме:

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

замовник послуг транспортування - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка на підставі договору транспортування, укладеного з оператором газотранспортної системи, замовляє одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу;

потужність - максимально допустиме перетікання обсягу природного газу, виражене в одиницях енергії до одиниці часу, що надається замовнику послуг транспортування відповідно до договору транспортування;

розподіл потужності - частина договору транспортування, яка визначає порядок та умови надання і реалізації права на користування договірною потужністю, яке надається замовнику транспортування у визначеній точці входу або точці виходу;

розподілена (договірна) потужність - частина технічної потужності газотранспортної системи, яка розподілена замовнику послуг транспортування згідно з договорами транспортування.

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу IX Кодексу газотранспортної системи оператор газотранспортної системи надає право користування потужністю точок входу/виходу на прозорих та недискримінаційних засадах відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу. Розмір потужності, що надається замовнику послуг транспортування в точці входу/виходу, визначається відповідно до положень цього Кодексу та договору транспортування природного газу.

Також пунктами 1, 2 глави 2 розділу IX Кодексу газотранспортної системи встановлено, що доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування.

У договорі транспортування природного газу чи його окремому додатку зазначаються: точки входу та/або виходу; обсяг розподіленої (договірної) потужності; період (річний, квартальний, місячний); тип потужності (гарантована чи переривчаста, потужність з обмеженнями); строк, на який потужність була розподілена.

Замовник послуг транспортування, який має намір замовити (забронювати) потужність (крім потужності на добу наперед/протягом доби) в певній точці входу до газотранспортної системи та/або точці виходу з газотранспортної системи, крім точок міждержавного з`єднання у разі бронювання гарантованих та/або переривчастих потужностей, подає у строки, визначені цим Кодексом, оператору газотранспортної системи заявку на розподіл потужності за формою оператора газотранспортної системи, опублікованою на його веб-сайті (пункт 1 глави 3 розділу IX Кодексу газотранспортної системи).

Задоволення або часткове задоволення заявки може бути здійснене оператором газотранспортної системи шляхом надання гарантованої або переривчастої потужності (пункт 6 глави 5 розділу IX Кодексу газотранспортної системи).

Відповідно до пункту 15 глави 1 розділу IX Кодексу газотранспортної системи величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Договір, відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Матеріали справи не містять погоджених та підписаних сторонами додатків 1 та 2 до Договору, якими, відповідно до п. 2.3 Договору, мало бути визначено обсяг послуг, що надаються за цим Договором.

Відсутність відповідних додатків, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність Договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування природного газу, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.

Отже, використання позивачем, як оператором ГРМ, природного газу на виробничо-технологічні витрати відбувається на постійній основі і величина використаних ним послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів, що є підтвердженням факту отримання позивачем послуг за договором транспортування природного газу.

Більше того, факт укладення Договору не заперечується сторонами. Навпаки, обставини справи свідчать про те, що сторони визнають виникнення власних зобов`язань та виконують їх. Відтак відсутність додатків 1, 2 щодо погодженої сторонами Договору замовленої (договірної) потужності не змінює того факту, що Договір є укладеним у цій частині.

На користь цього висновку свідчить також і те, що у звіті про використання замовленої потужності позивачем за січень 2021 року обсяг замовленої потужності дорівнював нулю.

Відповідно до пункту 8 глави 1 розділу XI Кодексу газотранспортної системи якщо замовник послуг транспортування природного газу не надав номінацію на точку входу/виходу, на яку йому було розподілено потужність на відповідну газову добу, то вважається, що замовником було подано нульову номінацію на відповідну точку входу та/або виходу.

Також, згідно пункту 3 глави 2 розділу XI Кодексу газотранспортної системи у випадку якщо замовник послуг транспортування природного газу не надасть оператору газотранспортної системи номінацію згідно з положеннями пункту 1 цієї глави, вважається підтвердженою номінація для такого замовника послуг транспортування природного газу з обсягами природного газу, що дорівнює нулю відносно замовленої точки входу/виходу.

З урахуванням вищевказаних норм, позивачем фактично було замовлено договірну потужність, яка дорівнює нулю, однак розрахунковий обсяг використаної потужності перевищив таке значення, що свідчить про виникнення обов`язку у позивача здійснити оплату вартості перевищення замовленої (договірної) потужності у відповідності до пунктів 8.3, 8.4 Договору.

Суд зазначає, що пункт 8.3 Договору, яким врегульовано оплату за перевищення замовленої потужності, не передбачає складання акту на такий вид послуг. Натомість визначено, що підставою для плати за перевищення замовленої потужності є рахунок на оплату за перевищення замовленої потужності та звіт оператора про використання замовленої потужності замовником, що містить розрахунок перевищення розміру договірних потужностей.

Водночас, згідно п. 11.1 Договору послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг з врегулювання добового небалансу, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

Більше того, пункт 8.4 Договору встановлює обов`язок замовника, який є оператором газорозподільної системи, здійснити остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг.

Останній абзац пункту 8.3 Договору передбачає, що розбіжності щодо вартості додаткової плати підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді.

Наведеному кореспондують положення п. 11.3 Договору, які визначають, що замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку.

Судом встановлено, що 31.01.2021 сторонами підписано та скріплено печатками Акт наданих послуг № 01-2021-/1000121, відповідно до якого відповідач надав, а позивач отримав послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за січень 2021 року в обсязі 10 917,85307 тис куб.м./добу на суму 1 626 672,77 грн.

З боку замовника вказаний акт підписано без зауважень, відтак зобов`язання стало узгодженим, а після закінчення строку виконання (оплати) - простроченим.

При цьому, можливість судового урегулювання розбіжностей щодо вартості перевищення замовленої потужності, яка передбачена умовами Договору, може бути реалізована:

- або шляхом доведення таких чітко визначених та обґрунтованих розмірів при запереченні на позов у спорі про стягнення з нього заборгованості за такі послуги;

- або, в разі позасудової, добровільної, самостійної оплати послуг в розмірі, заявленому протилежною стороною, шляхом пред`явлення власного позову про стягнення суми грошових коштів, які, за його думкою, є надмірно перерахованими на користь іншого суб`єкта господарювання.

У цьому висновку суд звертається до позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27.05.2020 у справі № 910/5412/19 і на яку слушно посилається позивач.

Поряд із цим обставини справи свідчать про те, що позивач не відмовився від підписання акта, не надав мотивованої відмови від його підписання, але у подальшому при розгляді справи № 926/3439/21 заперечив надання цих послуг, що на думку суду не відповідає принципу "естопель" і доктрині "venire contra factum proprium" (заборони суперечливої поведінки).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) розтлумачено застосування доктрини venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), що ґрунтується ще на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі цієї доктрини лежить принцип добросовісності користування цивільними правами. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка особи, що не відповідає її попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Європейським судом з прав людини у своїй практиці також було неодноразово застосовано принцип "естопель", тобто принцип, який означає категоричне заперечення такої поведінки сторони в процесі, якою вона перекреслює те, що попередньо було нею визнано в цьому та/або іншому судовому процесі ("Хохліч проти України", заява № 41707/98).

Відтак, усі аргументи позивача щодо не підтвердження наданих послуг за Договором є такими, що суперечать його попередній поведінці, а тому відхиляються судом.

Щодо доводів позивача про те, що строк виконання зобов`язання не настав через неналежне оформлення звіту про використання замовленої потужності та рахунку на оплату, суд зазначає наступне.

Як зазначено вище, взаємовідносини між замовником та оператором при забезпеченні (замовленні, наданні, супроводженні) послуг транспортування за цим договором здійснюються сторонами через інформаційну платформу оператора відповідно до вимог Кодексу. Після набуття права доступу до інформаційної платформи замовник зобов`язується дотримуватися порядку взаємодії з інформаційною платформою, визначеного Кодексом (п. 2.8 Договору).

Згідно з пунктом 19.2 Договору будь-яке повідомлення, вимога, звіт або інша інформація, що мають бути надані за цим договором, повинні бути письмово оформлені і вважаються наданими, якщо їх надіслано на адреси, вказані в цьому договорі, рекомендованим листом зі сплаченим поштовим збором, вручено кур`єром особисто уповноваженій особі сторони або у погоджених сторонами випадках направлено електронною поштою.

Згідно п. 19.3 Договору повідомлення, вимоги, звіти або інша інформація, надіслані або передані за допомогою засобів, зазначених у п. 19.2 цього розділу, вважаються отриманими адресатом на дату їх отримання.

Водночас, відповідно до пункту 19.1 Договору сторони обмінюються інформацією, що стосується надання послуг, відповідно до порядку і в строки, передбачені Кодексом.

Пунктом 2 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи передбачено, що суб`єкти ринку природного газу, які уклали (переуклали) з оператором газотранспортної системи договір транспортування, набувають права доступу до Інформаційної платформи та статусу користувача платформи з моменту укладення (переукладення) договору.

Згідно з пунктом 3 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи обмін даними між уповноваженими особами користувачів Інформаційної платформи та Інформаційною платформою (оператором газотранспортної системи) відбувається через електронну пошту та інтерфейс користувача інформаційної платформи веб-додатка. Усі операції, що здійснюються через інформаційну платформу, зберігаються з інформацією щодо відповідного користувача інформаційної платформи та часу здійснення операції.

Отже, виходячи із положень Кодексу газотранспортної системи, не надіслання відповідачем позивачу через засоби поштового зв`язку акту та рахунку не може бути підставою для висновку про ненастання строку оплати, оскільки обмін інформацією між оператором газотранспортної системи та замовником відбувається в електронному вигляді через інформаційну платформу.

Аналогічний висновок викладено у п. 5.21 постанови Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 924/1135/20.

Більше того, на відміну від послуг з врегулювання щодобових небалансів, надання яких оформлюється одностороннім актом за підписом оператора, послуги з перевищення замовленої (договірної) потужності оформлюються двостороннім актом, який підписується оператором і замовником.

Наданий позивачем разом із позовною заявою примірник Акту наданих послуг № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021 містить підписи обох сторін та відтиски їх печаток.

Необхідно зазначити, що підпис - це реквізит документа, який свідчить про відповідальність особи за його зміст та є одним з реквізитів, що надають документові юридичної сили.

За таких обставин заперечення позивача щодо належного направлення рахунку та звіту є безпідставними за умови підписання акту наданих послуг.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача щодо визнання позивачем боргу шляхом здійснення часткових оплат в рахунок погашення заборгованості за надані у січні 2021 року послуги перевищення замовленої (договірної) потужності.

Так, з наданого реєстру платежів за період з 01.10.2020 по 30.06.2021 вбачається, що позивачем перераховувались кошти на оплату перевищення замовленої потужності за вересень-грудень 2020 року та за послуги з врегулювання добових небалансів.

Відповідно до п. 3.8 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Національного банку Україні від 21.01.2004 № 22, та п. 1.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, отримувач коштів, якщо інше не передбачено договором, не вправі самостійно визначати порядок зарахування коштів, якщо платником чітко визначено призначення платежу.

Отже відсутні підстави стверджувати, що позивач приступив до виконання зобов`язання за Актом № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021, тобто у такий спосіб визнав його. Проте наведене не змінює висновку суду про дійсність такого зобов`язання.

Відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 2 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Аналіз статей 16, 203, 215 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: по-перше, пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; по-друге, наявність підстав для оспорення правочину; по-третє, встановлення чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Конструкція ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України передбачає, що підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що односторонній правочин у формі Заяви № ТОВВИХ-21-3244 від 18.03.2021 відповідає вимогам статей 601, 602 Цивільного кодексу України та статті 203 Господарського кодексу України, оскільки грошове зобов`язання позивача за Актом наданих послуг № 01-2021-/1000121 від 31.01.2021 є безспірним, а відтак правочин щодо припинення взаємних зобов`язань сторін шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог є правомірним.

Частинами 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частинами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене в сукупності, зважаючи на зміст позовних вимог, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Витрати зі сплати судового збору за подання позову покладаються на позивача в розмірі 2 270,00 грн у відповідності до вимог статті 129 ГПК України, оскільки позов не підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, сума переплати в розмірі 2 270,00 грн може бути йому повернута в порядку ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 129, 185, 191, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн покласти на Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Чернівцігаз".

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27.06.2022

Суддя О.В. Нечай