ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Черкаси справа № 911/242/22

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Кандаурова М.В., за участі представників сторін:

від позивача: Дем`яненко О.А. - адвокат за ордером;

від відповідача: Грабчак О.Г. - за довіреністю;

від третьої особи: Петровський В.В. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом фізичної особи - підприємця Шевченко Віталія Петровича (м. Сміла, Черкаська область) до квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (м. Біла Церква, Київська область) про визнання договору оренди нерухомого майна продовженим

ВСТАНОВИВ:

З урахуванням уточнення позивачем вимог, судом прийнято до розгляду позов з вимогою :

- визнати продовженою дію договору оренди нерухомого військового майна № 53 від 7 вересня 2015 року, що укладений між фізичною особою - підприємцем Шевченко Віталієм Петровичем та квартирно-експлуатаційним відділом м. Біла Церква на новий строк на умовах, передбачених цим договором.

Попередньо, ухвалою Господарського суду Київської області від 26.01.2022 позовну заяву фізичної особи - підприємця Шевченко Віталія Петровича (м. Сміла, Черкаська область) до квартирно-експлуатаційного відділу м. Біла Церква (м. Біла Церква, Київська область) про визнання договору оренди нерухомого майна продовженим та зобов`язання зарахувати платежі передано за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Черкаської області.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 01.06.2022 суд залучив до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача військову частину НОМЕР_1 (код НОМЕР_2, АДРЕСА_1).

В ході розгляду справи представник позивача свої вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Представники відповідача та третьої особи вважають, що правові підстави позову не доведені і просять у його задоволенні відмовити.

У відповідності до ст. 13,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З матеріалів справи вбачається і це визнається всіма учасниками справи, що 07 вересня 2015 року між Квартирно-експлуатаційним відділом міста Біла Церква (Орендодавець, Відповідач) та фізичною особою-підприємцем Шевченко Віталієм Петровичем (Орендар, Позивач) було укладено Договір Оренди нерухомого військового майна № 53 (надалі Договір - а.с. 11). За умовами Договору відповідач передав позивачу у строкове платне користування нерухоме військове майно - нежитлове приміщення площею 43,12 кв. м, що знаходиться на балансі/обліку відповідача та в будівлі за інв.№ 133, військового містечка АДРЕСА_2.

Вказане майно передається в оренду для використання під розміщення кафе, барів, закусочних, буфетів, де здійснюють продаж товарів підакцизної групи.

Згідно п. 10.1. Договору його було укладено на строк 2 роки і 11 місяців, до 07 серпня 2018 року включно.

Майно в оренду передано позивачу за Актом приймання-передачі від 07.09.2015 (а.с. 15). Стан майна задовільний, будівля не потребує ремонту.

07 серпня 2018 року, між Позивачем та Відповідачем була укладена Додаткова Угода № 1 до Договору Оренди № 53 (а.с. 16) згідно умов якої (п. 10.1) договір діє до 07 липня 2021 року включно.

Сторони доповнили Договір пунктом 10.6.3. наступного змісту: «Сторони погоджуються, що цей договір розривається на вимогу Орендодавця (Позивача) у разі необхідності у використані орендованого нерухомого майна для потреб Збройних Сил України (формуванні (передислокації) військових частин, закладів, установ Міністерства оборони України та Збройних Сил України) згідно рішень (наказів, директив та інше) Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України, та за умови попереднього повідомлення Орендаря (Відповідача) за 30 календарних днів.»

За своїм правовим змістом укладений між сторонами договір є договором оренди державного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Частиною 1 ст. 759 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини 1 статті 793 Цивільного кодексу України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі.

Відповідач вказує, що згідно до статті 1 Закону України «Про господарську діяльність у Збройних силах України» передбачено, що з метою отримання додаткових джерел фінансування життєдіяльності військ та для підтримки належним чином бойової та мобільної готовності, Збройними Силами здійснюється господарська діяльність, яка являється специфічною діяльністю військових частин, установ та організацій, пов`язаних у тому числі з наданням послуг. Квартирно-експлуатаційний відділ м. Біла Церква здійснює свою господарську діяльність на підставі Свідоцтва про реєстрацію військової частини, як суб`єкта господарської діяльності у Збройних силах України виданого Департаментом фінансів Міністерства оборони України, реєстраційний номер 774, дата реєстрації 08.11.2015 року. Відділ є органом, на балансі якого перебуває спірне військове майно, здійснює відомчий контроль за його використанням. Тому Відділ наділений як повноваженнями передачі спірного майна, так і на його витребування, у зв`язку із закінченням строку дії договору, у тому числі, у судовому порядку.

Відповідач доводить, що в березні 2021 року, за три місяці до закінчення терміну дії Договору оренди, від КЕВ м. Біла Церква позивачу були направлені листи за Вх. № 743 та 750 від 23.03.2021 (а.с.18,19), про необхідність укладення договору страхування та незалежної оцінки орендованого майна. При цьому повідомлено, що строк оренди закінчується 07.07.2021.

Відповідач наголошує, що 31.05.2021 до КЕВ м. Біла Церква надійшов лист за вхідним № 1475 від Командира військової частини НОМЕР_1 від 19.05.2021 (а.с. 78) , про те, що до складу військової частини НОМЕР_1 с. Дубіївка Черкаської області введено батальйон охорони, який виконує завдання по охороні та обороні об`єктів військової частини. Щодня велика кількість військовослужбовців залучається до несення вартової служби з якими на передодні дня заступання у наряд повинна проводитись підготовча робота. У військовій частині відсутні вільні приміщення, які б можна було переобладнати під клас підготовки варти. Відповідно командування військової частини НОМЕР_1 с. Дубіївка Черкаського району Черкаської області звернулось до начальника КЕВ м. Біла Церква про розгляд питання щодо непродовження Договору оренди № 53 між Позивачем та Відповідачем щодо нежитлового приміщення в будівлі інв. № 133 військового містечка № 2, військової частини НОМЕР_1. З метою проведення організації вартової служби відповідно до Статуту гарнізонної та вартової служби Збройних Сил України, та виконання наказу Міністерства оборони України № 553 від 24.10.2016 року «Про затвердження Інструкції з організації вартової служби у Збройних Силах України» займане позивачем приміщення слід вивільнити, в приміщенні буде розпочато ремонт.

На підставі цього звернення відповідач направив позивачу лист № 1449 від 04.06.2021 (а.с. 20), яким проінформував ФОП Шевченка В.П. про непродовження договірних відносин між Орендодавцем та Орендарем після 07.07.2021 року. Відповідач просив звільнити приміщення, так як є потреба використання даного приміщення в інтересах ЗСУ.

Позивач вважає, що відповідач не вправі застосовувати до правовідносин сторін новий п. 10.6.3. Договору між сторонами про підставу для розірвання договору з мотивів необхідності використання орендованого майна для потреб Збройних Сил України. Позивач вказує, що згідно цього пункту, для його реалізації необхідно рішення Міністерства оборони України та Генерального штабу ЗСУ, з попереднім повідомленням Орендаря за 30 календарних днів. Таких рішень не було.

Суд вважає, що зібрані у справі докази вказують на те, що відповідач чітко висловився у своїх намірах не продовжувати договірні стосунки між сторонами після закінчення строку дії Договору оренди № 53, на що вказує листування між сторонами, зокрема лист № 1449 від 04.06.2021 (а.с. 20).

З цієї підстави до правовідносин сторін не може бути застосована норма ст. 764 ЦК України про правові наслідки продовження володіння та/або користування майном після закінчення строку договору найму -- якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Суд не погоджується із доводами позивача, що після 07 липня 2021 року між сторонами фактично були продовжені договірні стосунки і сторони навіть знаходилися у відносинах їх розірвання, що підпадає під регулювання п. 10.6.3. із Додаткової угоди до Договору № 53.

При цьому суд виходить з наступного:

Згідно п. 10.3. Договору № 53 сторонами встановлено, що зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонується внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання на розгляд іншою стороною.

Згідно п. 10.12. Договору, взаємовідносини сторін, не врегульовані цим Договором, регулюються законодавством України.

У відповідності до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

Згідно ст. 653, 654 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Оскільки сторонами суду не доказано протилежного, то суд приходить до висновку, що між сторонами не відбулося оформлення належним чином додатковою угодою продовження дії Договору після 07 липня 2021 року.

Згідно п. 10.7. Договору чинність цього Договору припиняється внаслідок, зокрема, закінчення строку, на який його було укладено.

При цьому, за умовами Договору, якщо майно не повертається орендарем, то Орендодавець вимагає від Орендаря сплати неустойки в розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення (п. 10.11), що відповідає нормі ч. 2 ст.785 ЦК України.

Відповідач неодноразово після 07 липня 2021 повідомляв позивача про закінчення між ними договірних стосунків.

Зокрема, на це вказують листи від 03.08.2021 № 2103 (а.с. 79); від 19.08.2021 № 2244 (а.с. 80).

Незважаючи на те, що у цих листах та в Претензії № 1439 від 12.10.2021 (а.с. 81), у Повідомленні про розірвання договору від 12.10.201 № 2775 (а.с. 82) іде мова і про вчасне попередження позивача відповідачем про необхідність вивільнення приміщення після закінчення строку договору (лист від 04.06.21 № 1449) і про розірвання договору між сторонами, суд на підставі аналізу правовідносин сторін приходить до висновку, що процедуру розірвання між сторонами Договору № 53 після 07.07.2021 застосовувати не було підстав, оскільки договірні стосунки припинилися між сторонами 07 липня 2021 року. Далі сторони перебували у відносинах прострочення користування позивачем, як Орендарем, орендованим майном, за що може бути нарахована подвійна орендна плата, але факт продовження договірних стосунків між сторонами відсутній.

При цьому суд виходить з наступного:

Згідно п. 10.4. Договору № 53, редакція якого не була змінена додатковою угодою, сторони узгодили істотну умову про те, що у разі відсутності заяви Орендаря про ..... укладення договору оренди на новий строк за місяць до закінчення строку оренди, дія Договору оренди припиняється після закінчення строку, на який його було укладено.

Отже позивач за умовами цього пункту повинен був для продовження договірних стосунків після 07.07.2021 саме 06 червня 2021 року (і ні в яку іншу дату) подати заяву відповідачу про бажання укладення ним договору оренди на новий строк.

Доказів подання Орендарем такої заяви саме у цей період суду не подано.

Позивач доводив, що таку заяву ним було подано відповідачу одночасно із заявою від 06.04.21 про продовження іншого договору № 54 від 07.08.2018 (а.с. 89) і ці заяви були однотипними.

Представник відповідача заявив про неотримання від позивача заяви від 06.04.2021 про продовження договору оренди № 53.

Ухвалою від 14.06.2022 суд відмовив позивачу у задоволенні клопотання про витребування у відповідача оригіналу цієї заяви з таких підстав:

* позивач не довів об`єктивних перешкод у поданні суду клопотання про витребування вказаного доказу разом із пред`явленням позову до суду в порушення вимог ст. 80, 81 ГПК України.

* цей доказ створений позивачем та має бути у позивача у вигляді власного примірника та з квитанціями про його направлення відповідачу. * відповідач за правилами ГПК України не може бути зобов`язаний надавати позивачу докази, якими позивач буде доводити свої позовні вимоги і ці докази повинні бути у позивача в наявності. В протилежному випадку буде порушено принцип змагальності сторін і знівельовано їх виключно самостійний обов`язок довести доказами ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень.

* позивач доводить, що заяви про продовження договорів оренди № 53 та № 54 є однотипними і їх зміст відповідає заяві, яку позивач надав суду в копії (а.с. 89). Однак даний документ всупереч змісту п. 10.4. Договору оренди № 53 не є заявою позивача про укладення договору оренди на новий строк, а є проханням до Орендодавця надати клопотання про продовження договору оренди. Крім того, така заява датована 06.04.2021, а за умовами п. 10.4. Договору вона повинна бути датована виключно 06.06.2021 і ні в яку іншу дату, як вже обґрунтував суд.

Таким чином позивач не виконав умови п. 10.4. Договору № 53 і тому за відсутності заяви Орендаря про укладення договору оренди на новий строк саме за місяць до закінчення строку дії оренди, дія Договору припинилася після закінчення строку, на який його було укладено, тобто з 08 липня 2021 року.

Це унеможливлює легітимне продовження між сторонами договірних стосунків після 07 липня 2021, які просить визнати позивач за заявленим позовом у даній справі, незважаючи на те, що майно позивач не повернув та продовжував сплачувати орендну плату.

Крім того, суд звертає увагу сторін на наступні обставини:

З 01.02.2020 набрав чинності Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 3 жовтня 2019 року N 157-IX, як вказано у його тексті.

Частиною 2 Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше:

набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої статті 18 цього Закону, або 1 липня 2020 року.

Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.

Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.

Таким чином, оскільки Договір оренди № 53 нерухомого військового майна згідно додаткової угоди № 1 діяв з 07.08.2018 до 07 липня 2021 року включно, то саме ця дата є датою припинення його дії (як визначає вказаний Закон), після чого відносини сторін регулююся нормами Закону України "Про оренду державного та комунального майна" від 3 жовтня 2019 року N 157-IX в особливому порядку.

Даний Закон передбачає, що за загальним правилом об`єкти державної та комунальної власності передаються в оренду за результатами проведення аукціону виключно в ЕТС, у тому числі аукціону, предметом якого є право на продовження договору оренди об`єкта згідно із статтею 18 цього Закону.

Стаття 15 вказаного Закону передбачає перелік суб`єктів та випадки передачі в оренду майна без проведення аукціону. При цьому передача в оренду майна без проведення аукціону здійснюється виключно в електронній торговій системі (ЕТС) - ч. 8 ст. 15 Закону).

Отже з урахуванням встановлених судом обставин позивач не довів продовження між сторонами дії Договору № 53 оренди нерухомого військового майна на новий період, тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

У відповідності до ст. 129 ГПК України при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 30 червня 2022

Суддя Н.М. Спаських