ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022 Справа № 914/3903/21

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Дзюби М.Р., розглянувши справу

за позовом: Львівської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Хіпкі ЮА»

про: стягнення 515 974,41 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та звільнення земельної ділянки від тимчасової споруди,

представники

позивача: Заяць Я.А.

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

20.12.2021р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівської міської ради до ТзОВ «Хіпкі ЮА» про стягнення 515 974,41 грн. безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою та звільнення земельної ділянки від тимчасової споруди.

22.12.2021р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

29.12.2021р. на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, яку зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№31473/21.

04.01.2022р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу у цій справі, відповідно до якої, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначити на 26.01.2022р.; явку представників сторін у судове засідання визнати обов`язковою; викликати представників сторін у підготовче засідання.

В підготовче засідання 26.01.2022р. позивач забезпечив участь повноважного представника.

Протокольною ухвалою від 26.01.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 16.02.2022р.

Ухвалою від 27.01.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, відкладеного на 16.02.2022р.

У даній справі підготовче засідання, призначене на 16.02.2022р., у зв`язку із перебуванням судді Король М.Р. у відпустці, не відбулося.

Господарським судом Львівської області ухвалою від 21.02.2022р. у справі №914/3903/21 підготовче засідання призначено на 09.03.2022р. о 13.15 год., викликано представників сторін в підготовче засідання.

Підготовче засідання 09.03.2022р. відбулось без участі повноважних представників учасників справи.

Протокольною ухвалою від 09.03.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 06.04.2022р.

Ухвалою від 11.03.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, відкладеного на 06.04.2022р.

В підготовче засідання 06.04.2022р. позивач забезпечив участь повноважного представника.

Протокольною ухвалою від 06.04.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 27.04.2022р.

Ухвалою від 06.04.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення підготовчого засідання, відкладеного на 27.04.2022р.

В підготовче засідання 27.04.2022р. позивач забезпечив участь повноважного представника.

Протокольною ухвалою від 27.04.2022р. суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті на 01.06.2022р.

Крім того, ухвалою від 27.04.2022р. Господарський суд Львівської області, в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, викликав відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

31.05.2022р. на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке зареєстровано відділом автоматизованого документообігу та обробки інформації за вх.№11543/22.

Судове засідання 01.06.2022р. відбулось без участі повноважних представників учасників справи.

Протокольною ухвалою від 01.06.2022р. суд постановив відкласти розгляд справи на 22.06.2022р.

Ухвалою від 01.06.2022р., в порядку ст.ст. 120-121 ГПК України, Господарський суд Львівської області викликав позивача та відповідача у цій справі та повідомив про дату, час та місце проведення судового засідання з розгляду спору по суті.

У судовому засіданні 22.06.2022р. прийняв участь повноважниий представник позивача.

Про розгляд справи відповідач належним чином повідомлений за адресою, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, відповідачем не подано, проти позову не заперечено.

Згідно пункту 1 ч. 3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, оскільки сторони належним чином повідомлено про відкриття провадження та судові засідання, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач, у свою чергу, не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Суть спору: Спір виник в зв`язку з тим, що, за твердженням позивача, відповідач впродовж 2019-2021 років використовує земельну ділянку без правових підстав, орендну плату не сплачує, хоча земельна ділянка використовується для розміщення майна, тобто відповідач продовжує фактично користуватись земельною ділянкою без плати за землю, станом на день подання позовної заяви не сплатив суми безпідставно збережених коштів.

Позиція позивача:

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТзОВ «Хіпкі ЮА» фактично використовує земельну ділянку, площею 0,5121га (кадастровий номер :03:001:0030) на вул. Стрийській, 45 у м. Львові за відсутності відповідних рішень Львівської міської ради про надання її в користування (оренду) та за відсутності вчиненого правочину щодо земельної ділянки. Відтак, позивач стверджує, що ТзОВ «Хіпкі ЮА» зобов`язане звільнити земельну ділянку, площею 0,5121га (кадастровий номер :03:001:0030) на вул. Стрийська, 45 у м. Львові під тимчасовою спорудою (приміщення відділу продажу нерухомості орієнтовними розмірами 12,0м х 8,0м та орієнтовною площею 96 кв.м) шляхом демонтажу та повернути безпідставно збережені кошти у розмірі 515 974,41 грн. власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України у зв`язку із користуванням земельною ділянкою комунальної власності без правовстановлюючих документів.

Позиція відповідача:

Відповідач у жодне судове засідання не з`явився, вимог суду не виконав, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судових засідань, докази чого знаходяться в матеріалах справи.

Відзиву на позовну заяву у строк, визначений законом і судом, відповідачем не подано, проти позову не заперечено.

За результатами дослідження наданих позивачем доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

Ухвалою Львівської міської ради від 01.07.2004р. №1601 «Про користування ТзОВ «Леви міста» земельною ділянкою на вул.Стрийській, 45 у м.Львові» () надано ТзОВ «Леви міста» в оренду, терміном до 01.07.2019р., земельну ділянку, площею 1,5908га, в тому числі у межах червоних ліній, площею 0,5121га без права будівництва, реконструкції та посадки багаторічних насаджень, на вул.Стрийській, 45 для обслуговування споруд.

Ухвалою від 31.07.2014р. №3761 продовжено ТзОВ «Леви міста» на 5 років (до часу розширення (будівництва) вуличної мережі) термін оренди земельної ділянки, площею 0,5121 га у межах червоних ліній, без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень на вул. Стрийській, 45, для обслуговування споруд за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання - землі промисловост.

Ухвалою Львівської міської ради від 24.01.2019р. №4566 «Про скасування ухвал міської ради» скасовано ухвалу від 31.07.2014р. №3761 «Про продовження ТзОВ «Леви міста» терміну оренди земельної ділянки на вул. Стрийській, 45» у зв`язку з невиконанням умов ухвал міської ради та ухиляння суб`єктів господарювання від укладення договорів оренди землі, керуючись ст. 144 Конституції України, пп. 34 п. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 12, 93, 120, 125, 126 Земельного кодексу України.

01.03.2019р. назву ТзОВ «Леви міста» змінено на ТзОВ «Хіпкі ЮА» ().

Із змісту позовної заяви слідує, що відділом самоврядного контролю за використанням та охороною земель у м.Львові департаменту містобудування Львівської міської ради 17.03.2021 року було проведено обстеження земельних ділянок за адресою: вул.Стрийська, 45 та суміжних з ними земельних ділянок та встановлено, що ТзОВ «Хіпкі ЮА» фактично використовує земельну ділянку площею 0,5121 га, кадастровий номер :03:001:0030 за адресою по вул.Стрийській, 45 для обслуговування приміщення відділу продажу нерухомості орієнтовними розмірами 12,0м х 8,0м та орієнтовною площею 96 кв.м. На земельній ділянці облаштована парковка легкових автомобілів загального користування, а також проведено благоустрій території.

За результатами зазначеного обстеження позивачем складено акт обстеження земельних ділянок від 17.03.2021 року №28 та вимогу від 08.07.2021р. №28/1, які скеровувались на адресу ТзОВ «Хіпкі ЮА» листом від 13.07.2021р. №24 вих-60905 (рекомендоване поштове відправлення №050 від 16.07.2021р.), однак дане поштове відправлення повернулося відправнику без вручення у зв`язку з відсутністю підприємства за адресою.

Відповідно до інформації Головного управління Державної податкової служби, наданої листом від 25.08.2021р. №10032/5/13-01-04-04/3 (вх. від 09.09.2021р. №1.8-26523- 24), ТзОВ «Хіпкі ЮА» справляння плати за землю за користування спірною земельною ділянкою впродовж 2018-2021 років не проводить.

Згідно з інформації з витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 04.10.2021р. №2042, виданого відділом у м.Львові Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, нормативно грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0030) становить 7 644 065,49 грн.

Позовні вимоги враховують період використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів з 01.07.2019 року по 01.10.2021 року.

Відповідно до розрахунків сум збитків, наданих управлінням земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, розмір збитків, завданих власнику землі за користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,5121 га (кадастровий номер :03:001:0030) на вул. Стрийська, 45 у м. Львові, за період з 01.07.2019 року по 01.10.2021 рік становить 515 974,41 грн.

При цьому, як заначено самим позивачем, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відсутні будь-які дані щодо оформленого права власності на вказані приміщення на земельній ділянці площею 0,5121 га, кадастровий номер :03:001:0030.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною першою статті 375 Цивільного кодексу України передбачено, що лише власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність у особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування. Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України визначає, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

В контексті викладених в позові обставини, майном, яке відповідач має повернути позивачу, є кошти. Ці зобов`язання є кондикційними та доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Вивчивши наявні у провадженні докази, суд встановив відсутність документів, які б свідчили про використання відповідачем спірної земельної ділянки.

За змістом позовних вимог позивач доводить, що саме відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Хіпкі ЮА» є юридичною особою, яка самовільно зайняла земельну ділянку.

Водночас, використання відповідачем спірної земельної ділянки позивач підтверджує актом обстеження земельних ділянок від 17.03.2021 року №28, що складений представниками позивача в порядку здійснення самоврядного контролю.

Ретельно вивчивши зміст вказаного документу, суд дійшов висновку, що зазначений доказ не є належним для підтвердження використання відповідачем спірної земельної ділянки. Інших належних та допустимих доказів в підтвердження інформації про фактичне використання відповідачем земельної ділянки, визначеної у позовній заяві, позивачем не надано.

Такий висновок суду зумовлений тим, що єдиною підставою вважати доведеним факт користування спірною земельною ділянкою відповідачем є її попереднє перебування у користуванні останнього на підставі договору оренди земельної ділянки площею 1,5908 га терміном до 01.07.2019 р..

У вищевказаному акті не зазначено, зокрема, яким чином було проведено заміри ділянки, відомостей, на якій підставі зроблено висновок про використання саме відповідачем земельної ділянки площею 0,5121 га, крім того, не міститься інформації за участю, чи без повноважних представників відповідача проводилось обстеження земельної ділянки на предмет її самовільного використання відповідачем.

Суд зазначає, що при розгляді справ про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, одне з ключових значень має площа земельної ділянки, яку фактично використовує відповідач і підтвердження її відповідними доказами, а не просто факт формування земельної ділянки в один об`єкт цивільних прав з відповідною площею.

Аналогічна правова позиція міститься у Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2019р. у справі №917/266/19.

Суд вважає необхідним зазначити, що доданий до позову акт обстеження земельної ділянки складений позивачем в односторонньому порядку, за участю представників позивача, які в даному спірному випадку є зацікавленими особами. При цьому, даний акт не містить підписів неупереджених осіб, як і не містить відомостей про повідомлення відповідача щодо факту обстеження земельної ділянки та запрошення його для прийняття участі у цьому заході.

Крім того, судом з`ясовано, що акт обстеження містить посилання щодо розташування на земельній ділянці приміщення відділу продажу нерухомості, на земельній ділянці облаштована парковка легкових автомобілів загального користування, а також проведено благоустрій території.

При цьому, судом, на підставі відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що за відповідачем не зареєстроване право власності на нерухоме майно по АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що матеріали справи не містять доказів наявності належного відповідачу майна (як нерухомого, так і тимчасової споруди) на спірній земельній ділянці.

Не містять матеріали справи також доказів облаштування саме відповідачем паркувального майданчика для легкових автомобілів та здійснення ним благоустрою території.

За встановлених судом обставин справи, використання відповідачем земельної ділянки площею 0,5121 га, визначеної в акті обстеження, не підтверджується належними доказами.

Таким чином, позивачем у цій справі не доведено факту самовільного зайняття та використання спірної земельної ділянки саме відповідачем, через що правові підстави покладати на відповідача обов`язок з її повернення відсутні, відтак і відсутні правові підстави для стягнення визначеного позивачем розміру коштів, які позивач мав отримати в якості орендної плати за користування спірною земельною ділянкою.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Відмовити в позові повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повний текст рішення складено та підписано 27.06.2022 р.

Суддя Король М.Р.