ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/21095/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Владимиренко С.В.

суддів: Демидової А.М.

Євсікова О.О.

при секретарі судового засідання Ковган О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: Турова Є.О., Назаренко Є.О.

розглянувши у судовому засіданні заяву головуючого (судді-доповідача) Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення

за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 (повний текст рішення складено 25.08.2021)

по справі № 910/21095/20 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Фермерського господарства «ОСНОВА»

до Фізичної особи - підприємця Кіро Івана Миколайовича

про стягнення 622 800,00 грн

ВСТАНОВИВ:

В провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: Владимиренко С.В. (головуючий (суддя-доповідач)), суддів: Демидової А.М., Євсікова О.О. знаходиться справа №910/21095/20 за заявою адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 відмовлено адвокату Фермерського господарства «Основа» Кириченку Роману Юрійовичу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/21095/20.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2022 касаційну скаргу Фермерського господарства «Основа» задоволено частково. Ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021 у справі №910/21095/20 скасовано. Справу №910/21095/20 направлено на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 призначено до розгляду заяву Фермерського господарства «Основа» про ухвалення додаткового рішення у справі №910/21095/20 у судовому засіданні 09.03.2022 о 12 год. 40 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.02.2022 розгляд справи №910/15740/21 відкладено на 09.03.2022 на 13 год. 00 хв. у зв`язку із заявленим позивачем клопотанням про відкладення розгляду справи.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан в Україні, строк дії якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022 та №341/2022 від 17.05.2022.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №1 від 03.03.2022 тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

Наказом Північного апеляційного господарського суду №11 від 31.03.2022 відновлено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.

У період з 04.04.2020 по 08.04.2022 та з 11.04.2022 по 15.04.2022 головуюча (суддя - доповідач) Владимиренко С.В. перебувала у відпустці.

У період з 04.04.2022 по 14.04.2022 та з 15.04.2022 по 22.04.2022 суддя Євсіков О.О. перебував на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 справу №910/21095/20 за заявою адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 призначено до розгляду на 21.06.2022 на 12 год. 25 хв.

Позивач своїх представників в судове засідання, призначене на 21.06.2022, не направив, про причини неявки суд не повідомив.

З метою інформування про рух судових справ, на офіційному вебсайті Північного апеляційного господарського суду було розміщено відповідне повідомлення стосовно розгляду справи №910/21095/20 та здійснено надсилання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 01.06.2022 на відомі суду електронні адреси учасників справи.

Згідно ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №910/21095/20 скасовано ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021, якою відмовлено адвокату Фермерського господарства «Основа» Кириченку Роману Юрійовичу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/21095/20, з метою виключення обставин, які можуть поставити під сумнів неупередженість головуючого (судді-доповідача) Владимиренко С.В. при розгляді заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 та недопущення у подальшому сумнівів у сторін чи інших осіб щодо неупередженості суду апеляційної інстанції та забезпечення довіри до судової влади України, головуючим (суддею-доповідачем) заявлено самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20.

Згідно ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності всіх фізичних осіб незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного і соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до ст. 2, ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно ст. 1 Кодексу суддівської етики суддя повинен бути прикладом неухильного додержання вимог закону і принципу верховенства права, присяги судді, а також дотримання високих стандартів поведінки з метою зміцнення довіри громадян у чесність, незалежність, неупередженість та справедливість суду.

Статтею 10 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен виконувати обов`язки судді безсторонньо і неупереджено та утримуватися від поведінки, будь-яких дій або висловлювань, що можуть призвести до виникнення сумнівів у рівності професійних суддів, народних засідателів та присяжних при здійсненні правосуддя.

Відповідно до положень Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006р., схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

У п. 11 Рекомендацій CM/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом.

У висновку №1 (2001) Консультативна рада європейських суддів наголосила на тому, що незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду. На суддів «покладається відповідальність за прийняття остаточного рішення стосовно життя людини, свобод, прав, обов`язків та власності громадян» (див. преамбулу Основних принципів ООН, які було повторено в Бейджінській декларації, а також статті 5 та 6 Європейської конвенції з прав людини). Незалежність суддів є прерогативою чи привілеєм не для захисту власних інтересів, а в інтересах верховенства права та тих, хто шукає й очікує правосуддя.

Ця незалежність повинна існувати як щодо суспільства в цілому, так і щодо сторін будь-якої судової справи, стосовно якої судді повинні винести рішення. Судова влада є одним з трьох основних та рівноцінних стовпів у сучасній демократичній державі. Вона відіграє важливу роль та має важливі функції відносно інших двох стовпів. Вона гарантує те, що уряди та державна адміністрація можуть бути притягнені до відповідальності за свої дії, а стосовно законодавчої гілки влади - бере участь у забезпеченні виконання належним чином уведених у дію законів, а також, тією чи іншою мірою, у забезпеченні їх відповідності конституції або вищим юридичним актам (наприклад, законодавству Європейського Союзу). Для того, щоб судова влада могла виконувати ці функції, вона повинна бути незалежною від цих органів, що означає її захист від неналежних зв`язків із цими органами та впливу з їхнього боку. Таким чином, незалежність слугує гарантією безсторонності. Це обов`язково впливає на майже кожний аспект кар`єри судді: від навчання (підготовки) до призначення на посаду, просування по службі та дисциплінарних заходів.

Судова незалежність передбачає повну безсторонність з боку суддів. При розгляді справи між будь-якими сторонами судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, які впливають або можуть створювати враження впливу на спроможність суддів здійснювати судочинство незалежно. У цьому розумінні судова незалежність є розвитком основоположного принципу, згідно з яким «жодна особа не може бути суддею у своїй Справі». Значущість цього принципу виходить за межі окремої судової справи та її сторін. Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У пункті п. 66 рішення Європейського суду з прав людини від 10.12.2009 у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» (заява №4785/02) зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія A, №255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява №33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Європейський Суд визначає два критерії оцінки неупередженості.

Суб`єктивний підхід полягає у необхідності переконатися в суб`єктивному звинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі. З точки зору такого підходу, особиста безсторонність судді презюмується за відсутності доказів зворотного «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus), рішення від 15.12.2005 №73797/01, демонстрація суддею ворожості або злого умислу «Де Кюббер проти Бельгії» (DeCubber v. Belgium), рішення від 26 жовтня 1984 p. (серія А, № 86).

В свою чергу, об`єктивний підхід, полягає у тому, щоб визначити, чи були надані судді достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо цього «Грівз проти Сполученого Королівства» (Grieves v. TheUnitedKingdom), рішення від 16.12.2003 (57067/00).

При визначенні того, чи може орган вважатися «незалежним», ЄСПЛ бере до уваги так такі критерії «Фіндлі проти Сполученого Королівства» (Findlay v. theUnitedKingdom), рішення від 25.02.1997: порядок призначення його членів та тривалість терміну їх повноважень; існування гарантій від зовнішнього тиску; чи володіє орган зовнішніми ознаками незалежності.

Згідно з Основними принципами незалежності судових органів, схваленими резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй 29 листопада та 13 грудня 1985 р., незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в Конституції або законах країни. Усі державні та інші установи зобов`язані поважати незалежність судових органів і дотримуватися її (пункти 1 та 7).

При визначенні того, чи є обґрунтованими побоювання в тому, що певні суди позбавлені незалежності та неупередженості, думка обвинуваченого є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можуть його сумніви бути об`єктивно обґрунтованими «Інкаль проти Туреччини» (Incal v. Turkey), рішення від 09.07.1998, (41/1197/825/1031).

Сумніви в незалежності відсутні, коли у об`єктивного спостерігача не виникне підстав для занепокоєння з цього питання в обставинах справи, що розглядається «Кларк проти Сполученого Королівства» (Clarke v. TheUnitedKingdom).

Національне законодавство повинно демонструвати особливу увагу до процедури усунення всіх обґрунтованих сумнівів в неупередженості судді або суду і надавати можливість забезпечити спробу усунути причини таких сумнівів «Пьерсак проти Бельгії» (Piersack v. Belgium).

Одним з механізмів забезпечення справедливого судового розгляду є право на відвід судді у передбачений законом спосіб. Будь-який, суддя що обґрунтовано підозрюється у відсутності неупередженості, повинен заявити самовідвід «КастільйоАльгар проти Іспанії» (CastilloAlgar v. Spain).

Таким чином, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі по тексту - ГПК України) суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно положень Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалені резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23 об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи судову практику, викладену у рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Моріс проти Франції», «Купріану проти Кіпру» та «Sigurрur Einarsson and Others v. Iceland», ЄСПЛ зазначив, що безсторонність означає відсутність упередженості або прихильності. Її наявність чи відсутність може бути оцінена за суб`єктивним критерієм, де повинні прийматися до уваги особисті переконання і поведінка певного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість в конкретній справі, та об`єктивним критерієм, який визначає, чи надав відповідний суддя достатні гарантії, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо другого критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. У зв`язку з цим, слід мати на увазі, що навіть зовнішні прояви можуть мати певну значимість або, іншими словами, «справедливість повинна не тільки вершитися, але має бути також очевидно, як вона вершиться». Для того, щоб задовольнити вимогу неупередженості, національний суд повинен дотримуватися як суб`єктивних, так і об`єктивних критеріїв. Суд нагадує, що слід також враховувати питання внутрішньої організації та існування національних процедур для забезпечення неупередженості, а саме правил, що регулюють відвід суддів, є однаково важливим фактором. Такі правила виражають заінтересованість національного законодавця з приводу усунення всіх обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості відповідного судді чи суду, та є спробою забезпечити неупередженість шляхом усунення причин таких проблем. Окрім забезпечення відсутності фактичної упередженості, вони спрямовані на усунення будь-якого прояву небезсторонності, і таким чином сприяють підвищенню довіри, яку суди мають вселяти громадськості у демократичному суспільстві.

ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Паунович проти Сербії» наголосив, що будь-який суддя, стосовно якого є законні підстави для побоювань у відсутності неупередженості, повинен взяти самовідвід.

Враховуючи те, що постановою Верховного Суду від 25.01.2022 у справі №910/21095/20 скасовано ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2021, якою відмовлено адвокату Фермерського господарства «Основа» Кириченку Роману Юрійовичу у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/21095/20, головуючим (суддею-доповідачем) заявлено про самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20.

Відповідно до ч.ч. 1, 9 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Розглянувши у нарадчій кімнаті заяву головуючого (судді-доповідача) Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що заява головуючого (судді - доповідача) Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20 підлягає задоволенню, а заява адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20 підлягає передачі на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду.

Керуючись ст.ст. 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Заяву головуючого (судді - доповідача) Владимиренко С.В. про самовідвід від розгляду заяви адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20 задовольнити.

2. Заяву адвоката Фермерського господарства «Основа» Кириченка Романа Юрійовича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду апеляційної скарги Фермерського господарства «ОСНОВА» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі №910/21095/20 передати на повторний автоматизований розподіл для визначення складу суду відповідно до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

3. Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя С.В. Владимиренко

Судді А.М. Демидова

О.О. Євсіков