ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 927/172/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Багай Н. О.,

секретар судового засідання - Лелюх Є. П.,

за участю представників:

прокуратури - Янківського С. В. (прокурор за посвідченням),

позивача-1 - не з`явилися,

позивача-2 - не з`явилися,

відповідача - Тітова І. С. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі

за позовом заступника керівника Ніжинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі

1) Північного офісу Держаудитслужби,

2) Чернігівської районної ради Чернігівської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут"

про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 122 004, 88 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У лютому 2021 року заступник керівника Ніжинської місцевої прокуратури (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби та Козелецької районної ради Чернігівської області (далі - Козелецька райрада), яку у подальшому було замінено на правонаступника - Чернігівську районну раду Чернігівської області (далі - Чернігівська райрада), подав до суду позов (із урахуванням поданої прокуратурою заяви про зміну підстав позову) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" (далі - Товариство), в якому прокурор просив суд визнати недійсними додаткові угоди від 19.02.2020 № 2, від 20.03.2020 № 3, від 27.10.2020 № 4, від 18.11.2020 № 5 до договору № 41ЕВ147-2-20 на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів від 03.01.2020, укладеного між Козелецькою райрадою та Товариством (далі - Договір) та стягнути з Товариства на користь Чернігівської райради грошові кошти у сумі 122 004,88 грн.

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що під час укладання спірних додаткових угод до Договору порушено вимоги частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", а саме змінено ціну за одиницю товару у бік збільшення при відсутності відповідного коливання ціни такого товару на ринку, внаслідок чого безпідставно зменшено обсяги закупівлі. Враховуючи, що зазначені додаткові угоди укладені з порушенням вимог Закону України "Про публічні закупівлі", прокурор, посилаючись на положення статей 203, 215 Цивільного кодексу України, просив визнати їх недійсними. Також прокурор зазначає, що в результаті укладення сторонами з порушенням вимог закону додаткових угод, якими незаконно збільшено ціну, позивач-2 безпідставно та надмірно сплатив відповідачу грошові кошти у сумі 122 004,88 грн, які мають бути повернуті на підставі положень частини 1 статті 670 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021, позов задоволено частково: присуджено до стягнення з Товариства на користь Чернігівської райради 122 004,88 грн; в іншій частині позову відмовлено.

4. Приймаючи судові рішення, господарські суди дійшли висновку про наявність передбачених статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах позивачів. Суди з`ясували, що спірні додаткові угоди на порушення норм Закону України "Про публічні закупівлі" та положень Договору укладені за відсутності належних підстав в контексті положень пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" та внаслідок їх укладення суттєво зменшено обсяги предмета закупівлі, а саме збільшено ціну за одиницю товару шляхом зменшення кількості товару, що закуповується, що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації. Водночас суди зазначили, що визнання додаткових угод до Договору недійсними в силу їх невідповідності вимогам частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" не є належним способом захисту прав, адже такі правочини є нікчемними в силу закону та не породжують будь-яких правових наслідків.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. У касаційній скарзі Товариство просить рішення суду першої інстанції і постанову апеляційного суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

6. На обґрунтовування наявності підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник посилається на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц щодо застосування норм 131-1 Конституції України, статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

Скаржник вважає, що прокурор належним чином не обґрунтував наявність підстав для здійснення ним представництва інтересів держави в особі визначених ним позивачів. Так, за твердженнями скаржника, Північний офіс Держаудитслужби як орган державного фінансового контролю не може бути належним позивачем у цьому спорі, оскільки заходи фінансового контролю у Козелецькій райраді Північним офісом Державної аудиторської служби не проводились, процедура закупівлі природного газу не перевірялась.

7. Обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження згідно з положеннями пункту 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, скаржник посилається на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19.

Скаржник також наголошує, що при укладенні спірних додаткових угод ціна на природний газ змінювалася не більше як на 10%, як це і передбачено вимогами статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" у редакції, чинній станом на дату їх укладення. За таких обставин, на думку скаржника, спірні додаткові угоди до Договору, погоджені його сторонами, відповідають вимогам Закону України "Про публічні закупівлі", а зміни до Договору внесені за наявності правових підстав - на підставі довідок Державного підприємства "Держзовнішінформ", висновку Львівської торгово-промислової палати. Постачання природного газу відбулося протягом дії Договору в межах визначеної у ньому суми, яка не збільшилась у зв`язку зі зміною ціни на природний газ.

При цьому відповідач відзначив, що від Козелецької райради протягом дії Договору вимоги про передачу їй природного газу в обсязі (кількості), визначеному Договором, не надходило. Козелецька райрада протягом дії Договору не відмовлялася від переданого їй природного газу та сплатила добровільно його вартість у повному обсязі.

Узагальнені доводи інших учасників справи

8. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити в її задоволенні з мотивів, викладених в оскаржуваних судових рішеннях.

Північний офіс Держаудитслужби подав до касаційного суду пояснення та просив здійснити розгляд касаційної скарги без участі його представника.

Розгляд справи

9. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 31.01.2022 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 927/172/21; призначено розгляд справи у судовому засіданні на 01.03.2022.

01.03.2022 розгляд справи № 927/172/21 не відбувся в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, наслідком чого стало введення воєнного стану в Україні згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022.

10. Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.05.2022 визначено здійснити розгляд справи № 927/172/21 за касаційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у судовому засіданні 14.06.2022.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11. Козелецькою райрадою проводилась процедура закупівлі (відкриті торги) 09120000-6 газового палива (природного газу).

12. Протокольним рішенням від 19.12.2019 переможцем визначено Товариство () із ціною 6 100,00 грн за 1000 м3, кінцевою вартістю тендерної пропозиції 793 000,00 грн.

13. Гарантійним листом відповідач гарантував формування своєї цінової пропозиції за середньоринковими цінами на газ природний на дату подання тендерної пропозиції та протягом усього строку дії договору про закупівлю.

14. 03.01.2020 між Товариством (Постачальник) та Козелецькою райрадою (Споживач) укладено Договір, за умовами якого:

- Постачальник постачає газове паливо за кодом CPV за ДК 021:2015-09120000-6 (газ природний) Споживачеві, що є бюджетною установою або організацією та є кінцевим споживачем, в обсягах і порядку, передбачених Договором, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених цим Договором (пункт 1.1);

- річний плановий обсяг постачання газу до 130,00 тис. м3. Місячні планові об`єми постачання газу: січень 25,000 м3, лютий 25,000 м3, березень 17,000 м3, квітень 8,000 м3, жовтень 10,000 м3, листопад 20,000 м3, грудень 25,000 м3 (пункти 1.3, 1.4);

- ціна 1 тис. м3 газу становить 5 911,37 грн, у т. ч. ПДВ 20%. Вартість послуги доступу до потужності (тимчасовий тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок входу і точок виходу в/з газотранспортну(ої) систему(и) на перший рік другого регуляторного періоду для Акціонерного товариства "Укртрансгаз", затверджений постановою НКРЕКП від 21.12.2018 № 2001) за 1 тис. м3 188,63 грн, у т. ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1 тис. м3 6 100,00 грн, у т. ч. ПДВ 20% (пункт 3.2);

- загальна сума договору складає 793 000 грн, у т. ч. ПДВ 20% (пункт 3.3);

- ціна, зазначена в пункті 3.2 Договору, може змінюватись протягом дії Договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього Договору (пункт 3.4);

- у разі переплати вартості газу сума переплати зараховуються постачальником в рахунок оплати газу на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу (пункт 4.6);

- договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками Сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до Реєстру споживачів Товариства в інформаційній платформі оператора ГТС, а саме з 01.01.2020 до 31.12.2020, а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 11.1);

- будь-які зміни та доповнення до цього Договору вважаються дійсними, якщо вони здійснені в письмовій формі та підписані уповноваженими на це представниками сторін шляхом укладання додаткової угоди (пункт 11.5).

15. 12.02.2020 Товариство направило позивачу-2 лист № 14703-Сл-2372-0220, в якому зазначило про те, що постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013 затверджено тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020- 2024 роки для ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (вартість послуги доступу до потужності), який складає за 1 тис. м3 148,992 грн, в т. ч. ПДВ - 20%. Для приведення договору у відповідність до чинного законодавства у листі зазначено про направлення позивачу-2 двох примірників додаткових угод на зміну вартості послуги доступу до потужності з 01.01.2020.

16. На підтвердження розміру тарифу відповідач до листа додав постанову НКРЕКП від 24.12.2019 з додатком № 2.

17. 19.02.2020 між Товариством та Козелецькою райрадою укладено додаткову угоду № 1 щодо зміни ціни до Договору (далі - додаткова угода № 1), за змістом якої пункт 3.2 Договору викладено у такій редакції:

"3.2. Ціна 1 тис. м3 газу становить 5 951,008 грн, у т. ч. ПДВ 20%. Вартість послуги доступу до потужності (Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020- 2024 роки для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", затверджений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013) за 1 тис. м3 148,992 грн, в т. ч. ПДВ 20%. Разом до сплати за 1 тис. м3 6 100,00 грн, у т. ч. ПДВ 20%".

18. Зазначена додаткова угода вважається укладеною з дати її підписання та розповсюджує свою дію між сторонами з 01.01.2020 (пункт 2 додаткової угоди № 1).

19. Відповідач листами від 13.02.2020 № 14703-Сл-2455-0220, від 19.03.2020 № 14804-Сл-4275-0320, від 21.10.2020 № 14704-Сл-11549-1020, від 10.11.2020 № 14704-Сл-12086-1120 з посиланням на зростання ціни на газ звернувся до позивача з пропозицією укласти додаткові угоди до Договору про постачання природного газу, долучивши до листів висновки ДП "Держзовнішінформ" від 07.02.2020 № 232/19, від 17.03.2020 № 232/30, від 21.10.2020 № 122/169, від 04.11.2020 № 122/193 та примірники запропонованих до укладення додаткових угод від 19.02.2020 № 2, від 20.03.2020 № 3, від 27.10.2020 № 4, від 18.11.2020 № 5.

20. У подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод до Договору щодо зміни його окремих умов, а саме ціни газу, обсягів та періоду постачання.

21. Так, 19.02.2020 між Товариством та Козелецькою райрадою укладено додаткову угоду № 2 щодо зміни ціни до Договору (далі - додаткова угода № 2), відповідно до якої пункти 1.2, 1.3, 3.2, 3.3 Договору викладено у такій редакції:

"1.2. Річний плановий обсяг постачання газу до 119,50073 тис. м3.

1.3 Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 14,50812 м3, лютий 24,99261 м3, березень 17,000 м3, квітень 8,000 м3, жовтень 10,000 м3, листопад 20, 000 м3, грудень 25, 000 м3.

3.2 Ціна з 01.02.2020 за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифу вартості послуги доступу до потужності (Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020-2024 роки для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", затверджений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013) та податку на додану вартість становить 6710 грн, за 1000 м3, в т. ч. ПДВ- 20%.

3.3. Загальна сума Договору складає 792 999,94 грн, в т. ч. ПДВ 20%".

22. 20.03.2020 між Товариством та Козелецькою райрадою укладено додаткову угоду № 3 щодо зміни ціни до Договору (далі - додаткова угода № 3), відповідно до якої пункти 1.2, 1.3, 3.2, 3.3 Договору викладено у такій редакції:

"1.2. Річний плановий обсяг постачання газу до 111,588 тис. м3.

1.3 Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 14,50812 м3, лютий 15,08580 м3, березень 17,000 м3, квітень 8,000 м3, жовтень 10,000 м3, листопад 20,000 м3, грудень 26,99408 м3.

3.2. Ціна з 01.03.2020 за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифу вартості послуги доступу до потужності (Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020-2024 роки для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", затверджений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013) та податку на додану вартість становить 7357,49 грн, за 1000 м3, у т. ч. ПДВ 20%.

3.3. Загальна сума Договору складає 792 995,87 грн, у т. ч. ПДВ 20%".

23. 27.10.2020 між Товариством та Козелецькою райрадою укладено додаткову угоду № 4 щодо зміни ціни до Договору (далі - додаткова угода № 4), відповідно до якої пункти 1.2, 1.3, 3.2, 3.3 Договору викладено у такій редакції:

"1.2. Річний плановий обсяг постачання газу до 105,90913 тис. м3.

1.3 Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 14,50812 м3, лютий 15,08580 м3, березень 12,48392 м3, квітень 6,8847 м3, травень 0,10083 м3, жовтень 10,000 м3, листопад 20,000 м3, грудень 26,84576 м3.

3.2 Ціна з 01.10.2020 за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифу вартості послуги доступу до потужності (Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020-2024 роки для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", затверджений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013) та податку на додану вартість становить 8092,50 грн, за 1000 м3, у т. ч. ПДВ 20%.

3.3. Загальна сума Договору складає 792 995,85 грн, в т. ч. ПДВ 20%".

24. 18.11.2020 між Товариством та Козелецькою райрадою укладено додаткову угоду № 5 щодо зміни ціни до Договору (далі - додаткова угода № 5), відповідно до якої пункти 1.2, 1.3, 3.2, 3.3 Договору викладено у такій редакції:

"1.2. Річний плановий обсяг постачання газу до 101,02375 тис. м3.

1.3 Планові обсяги постачання газу по місяцях: січень 14,50812 м3, лютий 15,0858 м3, березень 12,48392 м3, квітень 6,8847 м3, травень 0,10083 м3, жовтень 3,05766 м3, листопад 20,000 м3, грудень 28,90272 м3.

3.2 Ціна з 01.11.2020 за 1000 м3 природного газу з урахуванням тарифу вартості послуги доступу до потужності (Тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішніх точок виходу з газотранспортної системи на регуляторний період 2020-2024 роки для Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", затверджений постановою НКРЕКП від 24.12.2019 № 3013) та податку на додану вартість становить 8900,94 грн, за 1000 м3, у т. ч. ПДВ 20%.

3.3. Загальна сума Договору складає 792 995,83 грн, у т. ч. ПДВ 20%".

25. На виконання Договору та додаткових угод відповідачем поставлено позивачу природний газ:

- відповідно до акта від 24.02.2020 № ЧРЗ80000576 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за січень 2020 року в обсязі 14 508,12 м3 на загальну суму 88 499,53 грн;

- відповідно до акта від 19.03.2020 № ЧРЗ80002371 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за лютий 2020 року в обсязі 15 085,8 м3 на загальну суму 101 225,72 грн;

- відповідно до акта від 10.04.2020 № ЧРЗ80005990 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за березень 2020 року в обсязі 12 483,92 м3 на загальну суму 91 850,32 грн;

- відповідно до акта від 12.05.2020 № ЧРЗ80004275 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за квітень 2020 року в обсязі 6884,7 м3 на загальну суму 50 654,11 грн;

- відповідно до акта від 11.06.2020 № ЧРЗ80004910 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за травень 2020 року в обсязі 100,83 м3 на загальну суму 741,85 грн;

- відповідно до акта від 03.11.2020 № ЧРЗ80007864 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за жовтень 2020 року в обсязі 3057,66 м3 на загальну суму 24 744,11 грн;

- відповідно до акта від 08.12.2020 № ЧРЗ80008128 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за листопад 2020 року в обсязі 11 473,6 м3 на загальну суму 102 125,82 грн;

- відповідно до акта від 22.12.2020 № ЧРЗ80009445 приймання-передачі природного газу відповідач передав, а позивач прийняв природний газ за грудень 2020 року в обсязі 17 883,16 м3 на загальну суму 159 176,94 грн.

Заперечення щодо факту отримання та обсягів поставленого відповідачем природного газу в матеріалах справи відсутні.

26. Платіжними дорученням від 24.02.2020 № 1029, від 25.03.2020 № 1086, від 13.04.2020 № 1115, від 13.05.2020 № 1132, від 12.06.2020 № 1161, від 30.11.2020 № 1324, від 14.12.2020 № 1345, від 22.12.2020 № 1354 позивач перерахував відповідачу кошти за поставлений природного газу на загальну суму 619 019,40 грн.

27. Ніжинською місцевою прокуратурою на адресу Північного офісу Держаудитслужби було направлено лист від 25.08.2020 № 66-7818вих-20 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді з питань визнання додаткових угод недійсними, про надання інформації про проведення моніторингу закупівлі (UA-2019-11-27-003513-b), про встановлення порушень законодавства про закупівлі, про вжиті заходи щодо усунення порушень та про намір звернення до суду з відповідним позовом.

28. Листом від 08.09.2020 № 8984-20 Північний офіс Держаудитслужби повідомив прокуратуру, що запитувану інформацію можливо отримати в Управлінні Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області. Також зазначено, що Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" не передбачено звернення офісу до суду з позовом про визнання недійсними договорів.

29. Ніжинською місцевою прокуратурою направлено Управлінню Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області лист від 10.09.2020 № 66-8122вих-20 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді з питань визнання додаткових угод недійсними, направлено лист про надання інформації щодо можливих порушень законодавства у сфері публічних закупівель, допущених Козелецькою райрадою під час закупівлі природного газу (UA-2019-11-27-003513-b).

30. Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області листом від 21.09.2020 № 9454-20 повідомило, що з листопада 2019 року по вересень 2020 року заходи державного контролю в Козелецькій райраді не здійснювались, моніторинг закупівель природного газу за номером UA-2019-11-27-003513-b не проводився.

31. Чернігівська обласна прокуратура направила Північному офісу Держаудитслужби лист від 29.12.2020 №15/3/2-506вих-20 з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді з питань визнання додаткових угод недійсними відповідно до частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", про надання інформації про проведення моніторингу закупівлі (UA-2019-11-27-003513-b), про встановлення порушень законодавства про закупівлі, про вжиті заходи щодо усунення порушень та про намір звернення до суду з відповідним позовом. У цьому листі було зазначено, що спірні додаткові угоди про підвищення ціни на природний газ були укладені з порушенням частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі", оскільки відсутнє коливання ціни на ринку у сторону збільшення.

32. Листом від 13.01.2021 Північний офіс Держаудитслужби повідомив, що звернення Чернігівської обласної прокуратури було направлено до Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області та що Законом України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні" не передбачено звернення офісу до суду з позовом про визнання недійсними договорів.

33. Управління Північного офісу Держаудитслужби в Чернігівській області листом від 20.01.2021 повідомило Чернігівську обласну прокуратуру, що моніторинг зазначеної закупівлі не проводився, підстави для проведення моніторингу відсутні. Законодавством визначено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, до яких не належить право на подання позову до суду з вимогами про визнання договорів недійсними.

34. Ніжинською місцевою прокуратурою направлено позивачу-1 повідомлення від 02.02.2021 № 71-724вих-21 в порядку частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" про пред`явлення позовної заяви в порядку господарського судочинства в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби, Козелецької райради до Товариства про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 122 004,88 грн.

35. Чернігівською обласною прокуратурою направлено Козелецькій райраді лист від 01.12.2020 № 15/3/2-344вих-20 на підставі статті 23 Закону України "Про прокуратуру" про надання інформації про джерела фінансування послуг з постачання природного газу, підстави збільшення ціни природного газу, про вжиття заходів щодо зменшення ціни, зазначення суми перерахованих постачальнику коштів.

Листом від 08.12.2020 № 04-22/179 Козелецька райрада повідомила, що фінансування послуг здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету, збільшення ціни природного газу відбувалося на підставі листів постачальника та висновків Державного підприємства "Держзовнішінформ", заходи щодо зменшення ціни на природний газ не вживалися.

Чернігівська обласна прокуратура листом від 29.12.2020 № 15/3/2-507вих-20 з посиланням на вимоги статті 23 Закону України "Про прокуратуру" запитувала інформацію про звернення до відповідача з приводу перерахунку надміру сплачених коштів та з`ясування позиції органу місцевого самоврядування про врегулювання даного спору в судовому порядку, в т. ч. шляхом пред`явлення позову обласною прокуратурою.

Відповідно до відповіді Козелецької райради від 05.01.2021 № 04-22/02 заходи щодо перерахунку ціни на природний газ в бік зменшення органом місцевого самоврядування у судовому порядку не вживались. Позивач-2 не заперечує щодо врегулювання даного спору у судовому порядку, у тому числі і шляхом пред`явлення відповідного позову прокуратурою. Одночасно повідомляє, що Козелецький район ліквідовується шляхом приєднання до Чернігівського району, про винесене рішення Чернігівської райради від 10.12.2020 "Про реорганізацію Козелецької райради Чернігівської області шляхом приєднання до Чернігівської райради Чернігівської області".

На виконання вимог частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Ніжинською місцевою прокуратурою направлено позивачу-2 повідомлення від 02.02.2021 № 71-724вих-21 про пред`явлення позовної заяви в порядку господарського судочинства в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби, Козелецької райради до Товариства про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів у сумі 122 004,88 грн.

36. Прокурор у позовній заяві наголошує, що станом на час укладення додаткових угод № 2-№ 5 до Договору відповідачем належними та допустимими доказами не підтверджений факт коливання ціни за одиницю товару у бік збільшення.

Прокурор надав прейскуранти на природний газ із ресурсів Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з 01 січня по 31 січня 2020 року, з 01 лютого по 29 лютого 2020 року, з 01 березня по 31 березня 2020 року, з 01 квітня 2020 року.

У зазначених прейскурантах визначена ціна природного газу промисловим споживачам та іншим суб`єктам господарської діяльності, що не підпадають під дію Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, яка складає: з 01.01.2020 - 7 286,40 грн з ПДВ, з 01.02.2020 - 6 249,60 грн з ПДВ, з 01.03.2020 - 5 527,20 грн з ПДВ, з 01.04.2020 - 5 536,80 грн з ПДВ.

37. Крім того, прокурор надав лист Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" від 18.12.2020 № 3-3714/1.11-20, в якому викладена інформація, що визначена компанією ціна на природний газ для споживачів, які підпадають під дію спецобов`язків, на вересень 2020 року становила 4 318,99 грн за 1 тис. м3 без ПДВ, на жовтень 5 374,10 грн за 1 тис. м3 без ПДВ, на листопад 5 375,37 грн за 1 тис. м3 без ПДВ (без урахування тарифів на послуги з транспортування і розподілу природного газу).

Прокурор наголошує, що шляхом укладення додаткових угод № 2-№ 5 до Договору внаслідок збільшення ціни за одиницю товару за рахунок зменшення його кількості відбулось безпідставне зменшення обсягів предмета закупівлі (природного газу), що, в свою чергу, не відповідає вимогам тендерної документації та свідчить про порушення положень частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" і наявність підстав для визнання таких додаткових угод недійсними.

Прокурор зазначає, що позивач відповідно до ціни газу, зазначеної у Договорі, повинен був сплатити за поставлений природний газ кошти у сумі 497 014,52 грн, натомість, враховуючи додаткові угоди №2-№ 5, сплатив 619 019,40 грн, а отже, розмір надмірно сплачених коштів складає 122 004,88 грн, які прокурор просить стягнути з відповідача на підставі статті 670 Цивільного кодексу України.

38. Отже, спір у справі стосується питання відповідності спірних додаткових угод вимогам тендерної документації та положенням частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" і наявності підстав для визнання таких додаткових угод недійсними, а також наявності/відсутності правових підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 670 Цивільного кодексу України щодо повернення надмірно сплачених коштів у сумі 122 004,88 грн.

Позиція Верховного Суду

39. Згідно з положеннями частини 1 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

40. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги не вбачається з огляду на таке.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

41. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Положення пункту 3 частини першої статті 1311 Конституції України відсилає до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України "Про прокуратуру".

42. Згідно з абзацами 1 і 2 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

43. Відповідно до абзаців 1- 3 частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб`єктом владних повноважень.

44. Водночас згідно з положеннями частин третьої-п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження в якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

45. Таким чином, зі змісту зазначених законодавчих положень вбачається, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

46. Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

47. У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

48. "Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

49. "Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

50. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

51. Суд звертає увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

52. Разом з тим прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17).

53. Таким чином, прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Отже, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, на яку також посилалися суди попередніх інстанцій у оскаржуваних судових рішеннях.

54. Таким чином, підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного органу про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від органу, що свідчать про наявність підстав для такого представництва.

У такому випадку суд зобов`язаний дослідити: чи знав або повинен був знати відповідний орган про допущені порушення інтересів держави, чи мав відповідні повноваження для їх захисту, проте всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

55. У контексті вищенаведеного колегія суддів зазначає, що за своїм змістом положення статті 23 Закону України "Про прокуратуру" спрямовані саме на забезпечення балансу прав, свобод та інтересів учасників процесу з метою, з одного боку, недопущення підміни прокурором належного суб`єкта владних повноважень або надання необґрунтованих переваг відповідним суб`єктам, права яких порушуються, а з іншого боку, захисту інтересів держави у випадку, коли цей орган не здійснює або неналежним чином здійснює їх захист.

56. З огляду на викладене, встановлюючи підстави для представництва прокурором інтересів держави, суд повинен здійснити оцінку не тільки виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову, а й наявних у справі інших доказів щодо обставин, які йому передували, зокрема попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, що за своїм змістом може мати різний характер.

Такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:

- отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу четвертого частини четвертої статті 23 Закону України "Про прокуратуру";

- інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;

- отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій) необхідних для здійснення представництва інтересів держави в суді.

57. При цьому якщо в процесі такої оцінки буде встановлено, що листування було спрямоване на отримання документів та/або інформації про можливе порушення і пов`язане саме зі з`ясуванням факту його наявності або відсутності, то обов`язковим є подальше інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення та надання відповідному органу можливості відреагувати протягом розумного строку на повідомлення при поданні відповідного позову прокурором, що відповідає змісту положень статті 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

58. Водночас якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, і такий орган протягом розумного строку на зазначену інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру". У такому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави вказаним органом.

Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 26.05.2021 у справі № 926/14/19.

59. Верховний Суд звертає увагу, що критерій "розумності", який наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, має визначатися судом з урахуванням великого кола чинників.

До таких чинників відноситься, зокрема, але не виключно, обізнаність позивача про наявність правопорушення або про можливе порушення інтересів держави та вжиті ним заходи з моменту виникнення такої обізнаності, спрямовані на захист інтересів держави.

Схожі за змістом висновки сформовані у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 913/124/10, від 08.04.2021 у справі № 925/11/19.

60. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 зроблено висновок про те, що невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

61. Прокурором у позовній заяві зазначено, що необхідність звернення з цим позовом зумовлена потребою захистити інтереси держави у зв`язку із нездійсненням відповідних повноважень органом Державної аудиторської служби України - Північним офісом Держаудитслужби, який держава наділила повноваженнями щодо реалізації державної політики у сфері державного фінансового контролю, зокрема при здійсненні державних закупівель (стаття 7 Закону України "Про публічні закупівлі", статті 5, 10 Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43). Прокурор вважає, що укладання додаткових угод з порушенням вимог законодавства свідчить про нераціональне і неефективне використання бюджетних коштів, що створює загрозу порушення інтересів держави у бюджетній сфері.

62. Посилаючись на положення Закону України "Про публічні закупівлі", Закону України "Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні", Положення про Державну аудиторську службу України, господарські суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку, що орган державного фінансового контролю здійснює державний фінансовий контроль за використанням коштів державного та місцевих бюджетів і в разі виявлення порушень законодавства має право пред`явити обов`язкові до виконання вимоги щодо усунення таких правопорушень.

63. З огляду на викладене колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що Держаудитслужба є належним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції щодо реалізації державної політики у сфері закупівель (аналогічний висновок у подібних правовідносинах щодо визначення позивачем у справі офісу Держаудитслужби викладено у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 911/1497/18, від 30.07.2020 у справі № 904/5598/18), тобто Північний офіс Держаудитслужби є компетентним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і відхиляє відповідні доводи позивача-1 та скаржника про відсутність у нього таких повноважень.

64. Оскільки суди попередніх інстанцій встановили, що з моменту направлення прокурором позивачу-1 листа від 25.08.2020 та до подання позову (17.02.2021) минуло більше шести місяців, позивач-1 у категоричній формі повідомляв про відсутність у нього повноважень на звернення до суду із відповідним позовом, колегія погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо про можливе порушення інтересів держави, а тому і про його бездіяльність.

Отже, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про наявність підстав для звернення прокурора з цим позовом до суду в інтересах позивача-1.

65. Козелецька райрада, яка є розпорядником бюджетних коштів (за рахунок яких здійснювалася закупівля природного газу за договором), що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, відповідно до положень Бюджетного кодексу України зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері та у сфері публічних закупівель.

66. Однак, як обґрунтовано зазначили суди попередніх інстанцій, Козелецька райрада, укладаючи оскаржувані додаткові угоди до договору про закупівлю, усупереч вимогам статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" сама сприяє порушенню цих інтересів держави, тим самим є органом, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, однак не здійснює їх захист.

67. Стосовно представництва прокурором інтересів держави в особі органу місцевого самоврядування, то прокурор у позовній заяві послався на постанову Верховного Суду у від 08.02.2019 (справа № 915/20/18), в якій суд касаційної інстанції зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (пункт 7. 23). Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 914/225/18.

68. До того ж суди попередніх інстанцій обґрунтовано в оскаржуваних судових рішеннях послалися на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, "проведення процедури державних закупівель та укладення договору із порушенням законодавства порушує інтереси держави у сфері контролю за ефективним та цільовим використанням бюджетних коштів, а дотримання у цій сфері суспільних відносин законодавства становить суспільний інтерес, тому захист такого інтересу відповідає функціям прокурора".

69. Суди попередніх інстанцій встановили, що незважаючи на те, що прокурором було повідомлено Козелецьку райраду про допущені порушення при укладенні оскаржуваних додаткових угод, орган місцевого самоврядування не вжив заходів у судовому порядку для захисту інтересів держави.

70. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком господарських судів першої та апеляційної інстанцій про те, що позивач-2 належним чином не здійснював захист інтересів територіальної громади в спірних правовідносинах, у зв`язку з чим у прокурора були обґрунтовані підстави для представництва в суді інтересів держави, у тому числі, в особі позивача-2 за цим позовом.

71. Зі змісту оскаржуваної постанови апеляційного суду вбачається, що переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, щодо застосування положень статті 131-1 Конституції України, статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

72. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

При цьому право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Таким чином, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

73. У рішенні ЄСПЛ від 02.03.1987 у справі "Monnell and Morris v. the United Kingdom" (§ 56) зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

74. Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Зазначена норма процесуального права спрямована на формування усталеної судової практики вирішення господарських спорів, що виникають з подібних правовідносин, а її застосування судом касаційної інстанції свідчитиме про дотримання принципу правової визначеності.

75. Колегія суддів відхиляє твердження скаржника про неврахування апеляційним судом під час ухвалення оскаржуваної постанови висновків Верховного Суду щодо застосування норм права (статті 131-1 Конституції України, статті 53 Господарського процесуального кодексу України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру") у подібних правовідносинах, а саме висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, з огляду на таке.

76. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 696/1693/15-ц).

77. Колегія суддів відхиляє помилкові доводи Товариства про неврахування судом апеляційної інстанції висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21), так як цей висновок про те, що позовні вимоги прокурора, спрямовані на захист прав або інтересів не держави, а державного підприємства, не підлягають розгляду по суті, оскільки позовну заяву за такими вимогами фактично подано не від імені та в інтересах держави, а від імені та в інтересах державного підприємства, а прокурор не має повноважень на ведення справ в частині таких вимог, однак у складі учасників справи, яка розглядається (№ 927/172/21), немає державного підприємства.

78. Отже, наведена Товариством підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

Щодо підстав касаційного оскарження, передбачених пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України

79. Згідно з абзацом 3 пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 2 статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

80. З огляду на викладене суд касаційної інстанції вважає неспроможним обґрунтування скаржника необхідності відступлення від висновку, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, відмінністю обставин у справі, яка розглядається (№ 927/172/21), з обставинами справи № 927/491/19.

81. Водночас колегія суддів вважає цілком обґрунтованим врахування судами попередніх інстанцій правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, згідно з якою норма пункту 2 частини 4 статті 36 Закону України "Про публічні закупівлі" надає сторонам можливість змінити ціну договору максимально на 10% в цілому незалежно від кількості внесених шляхом підписання додаткових угод змін, а протилежне тлумачення цієї норми, про яке наголошує скаржник (можливість неодноразового внесення змін до договору не більше ніж на 10% кожного разу у випадку коливання ціни такого товару на ринку) нівелювало б принципи прозорості, покладені в основу процедури проведення відкритих торгів.

82. Отже, наведена Товариством підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

83. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

84. Таким чином, за змістом пункту 1 частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу.

Натомість зміст касаційної скарги переконливо свідчить про те, що скаржник належним чином не обґрунтував наявність хоча б однієї з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин колегія суддів не бере до уваги доводи Товариства про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, а саме ненадання судами оцінки наявним у матеріалах справи доказам шляхом повного, всебічного та безпосереднього їх дослідження та всім доводам позивача, за умови відсутності підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1- 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки Верховного Суду

85. Згідно зі статтею 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до статті 300 цього Кодексу суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

86. Відповідно до положень статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Оскільки наведена Товариством підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 2 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, то і підстав для зміни чи відміни оскаржуваних судових рішень у касаційного суду немає.

Розподіл судових витрат

87. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Чернігівгаз збут" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернігівської області від 30.09.2021 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.12.2021 у справі № 927/172/21 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

Н. О. Багай