ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

20.06.2022м. СумиСправа № 920/571/20
Господарський суд Сумської області у складі:

головуючого судді Резніченко О.Ю.,

судді Заєць С.В.,

судді Соп`яненко О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Бублик Т.Д.

розглянув у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз»,

про стягнення 76046048 грн 84 коп.

За участю представників сторін:

від позивача: Дудченко В.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Юрченко І.М., ОСОБА_1 ;

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач 09.06.2020 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача 81329253 грн 59 коп., з яких: 62926585 грн 61 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 3284204 грн 76 коп. 3% річних та 15118463 грн 22 коп. інфляційних збитків, нарахованих за неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами 17.12.2015 договору транспортування природного газу № (далі за текстом «Договір»), а також стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 735700 грн 00 коп.

Позов обґрунтований тим, що відповідач порушив умови Договору, а саме несвоєчасно сплачував вартість наданих позивачем послуг балансування для врегулювання небалансів за період січень-червень 2018 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути основну заборгованість за надані послуги, а також позивачем нараховано пеню та 3% річних, що і стало підставою для звернення в суд з даним позовом.

Ухвалою суду від 09.06.2020 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Відповідач у відзиві (вх. №6851/20 від 11.08.2020) проти позову заперечував у повному обсязі.

У відповіді на відзив (вх. №7577/20 від 31.08.2020) позивач просив суд не брати до уваги заперечення, викладені відповідачем у відзиві, та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 07.09.2020 призначено колегіальний розгляд справи №920/571/20.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення складу колегії суддів від 08.09.2020 було визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Резніченко О.Ю., суддя Заєць С.В., суддя Соп`яненко О.Ю.

Ухвалою суду від 10.09.2020 (головуючий суддя Резніченко О.Ю., суддя Заєць С.В., суддя Соп`яненко О.Ю.) призначено підготовче засідання у справі на 06.10.2020.

06.10.2020 від позивача до суду надійшла заява (вх. №8868/20), в якій він просить суд виправити допущені під час складання тексту позовної заяви описки в десятому абзаці сторінки 2 позовної заяви, зазначивши замість фрази «обсяги небалансів підтверджуються Алокаціями (звітами) ПАТ «Донецькоблгаз» вірну: «обсяги небалансів підтверджуються Алокаціями (звітами) АТ «Сумигаз»… Крім того, просить виправити арифметичну помилку, допущену позивачем під час розрахунку загальної суми позовних вимог, а отже просить суд вважати вірними такі позовні вимоги: стягнути з відповідача 76046048 грн 84 коп., з яких: 62926585 грн 61 коп. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 3284204 грн 76 коп. 3% річних та 9834258 грн 47 коп. інфляційних збитків.

Зазначена заява прийнята до розгляду ухвалою суду від 06.10.2020, а також продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Відповідачем 22.10.2020 подано заперечення на відповідь позивача на відзив (вх. №9364/20)

Сторони надавали письмові пояснення по суті справи, які були залучені до матеріалів справи та досліджені під час розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 23.12.2020 було закрито підготовче провадження по справі та справу призначено до судового розгляду по суті.

27.01.2021 ухвалою суду провадження у справі № 920/571/20 було зупинено до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 922/3987/19 у касаційному порядку Об`єднаною Палатою Верховного суду.

Відповідно до ухвали суду від 19.05.2022 провадження у справі №920/571/20 поновлено, справу призначено до судового розгляду по суті на 20.06.2022.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Оцінка суду, висновки суду та законодавство, що підлягає застосуванню.

17.12.2015 р. між ПАТ «Укртрансгаз» (Оператор), та ПАТ «Сумигаз» (Замовник, в подальшому назву змінено на АТ «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз») було укладено Договір транспортування природного газу № , відповідно до умов якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник оплачує Оператору встановлену у цьому Договорі вартість таких послуг.

Згідно з п.2.2 Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором.

Відповідно до п.2.3 Договору послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (балансування).

За умовами п.2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу.

Згідно з п. 2.6 Договору Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Відповідно до п.2.7 Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

Позивач зауважив, що відповідно до положень п.4.1 Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Позивач також зазначив, що відповідно до п.п.2 п.7 глави 3 розділу ХІV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12 числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуг балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Аналогічне положення містить п.9.1 Договору, яким встановлено, що у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до 12 числа місяця, наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс Замовника визначається відповідно до Кодексу.

Згідно p п.11.4 Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу ІХ цього Договору.

У п. 9.4 Договору сторони домовилися, що Оператор до 14 числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Позивач зазначає, що умови п.9.4. Договору повністю відповідають положенням п.4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС.

Крім того, позивач зазначив, що передумовою надання послуг балансування є наявність у Замовника негативного місячного небалансу, що не був врегульований у строк до 12 числа наступного місяця.

Поняття небалансу та алокація міститься у п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, згідно якого: небаланс-різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається відповідно до алокації; алокація - обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Позивач зазначив, що ним, як Оператором ГТС, було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 у обсязі 6313,535 тис. куб. м., в лютому 2018 у обсязі 4467,338 тис. куб. м., у березні 2018 в обсязі 4172,955 тис. куб. м., у квітні 2018 у обсязі 97,256 тис. куб. м., у травні 2018 в обсязі 451,170 тис. куб. м., в червні 2018 у обсязі 771,740 тис. куб. м., що підтверджується Алокаціями (звітами) AT «Сумигаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за січень-червень 2018 року, Звітами по точках входу/виходу за січень-червень 2018 року.

У зв`язку з нездійсненням Відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, Позивач надав Відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 207595209,72 грн, про що були оформлені односторонні акти про надання таких послуг №01-18--БАЛАНС від 31.01.2018, №02-18--БАЛАНС від 28.02.2018, №03-18--БАЛАНС від 31.03.2018, №04-18--БАЛАНС від 30.04.2018 року, №05-18--БАЛАНС від 31.05.2018, №06-18--БАЛАНС від 30.06.2018 року, що були надіслані Відповідачу разом з рахунками на оплату та звітами по точкам входу/виходу супровідними листами Позивача № ТSОВИХ-18-356 від 14.02.2018, № TSOBИX-18-669 від 14.03.2018, № TSOBИX-18-971 від 13.04.2018, № TSOBИX-18-1228 від 14.05.2018, № TSOBИX-18-1475 від 14.06.2018, № ТSОВИХ-18-1832 від 13.07.2018.

За таких обставин, позивач вважає, що з моменту отримання вказаних актів, звітів та рахунків, відповідно до умов п.9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу ХІV Кодексу ГТС, у АТ «Оператора газорозподільної системи «Сумигаз» виникло зобов`язання здійснити оплату наданих послуг у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання зазначених документів. Однак, зазначені оплати у встановлений строк проведено не було, у зв`язку з чим за відповідачем рахується заборгованість у сумі 62926585 грн 61 коп.

Відповідно до п.13.1 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором.

З урахуванням положень ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, відповідно до якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 3284204 грн. 76 коп. та інфляційні втрати у розмірі 9834258 грн. 47 коп.

Відповідач заперечує проти позову посилаючись на таке:

1) відповідач здійснює проплати з урахуванням та на виконання постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 р. та не має реального впливу на дані правовідносини щодо оплати;

2) відсутні докази направлення позивачем на електронну адресу відповідача розрахунку вартості послуг балансування та рахунку-фактури у встановлені строки;

3) щодо наявності небалансу заперечує, оскільки позивачем не надано суду доказів погодження поданих відповідачем номінацій (відповідно до норм Кодексу ГТС), які підтверджують обсяги поданого позивачем газу;

4) позивачем не доведено, чи дотримано ним порядок визначення небалансу; чи було надано змогу замовнику самостійно врегулювати небаланс;

5) відсутні Додаток №1 та №2 до Договору (п. 2.1., 2.4., 2.8. Договору);

6) складені позивачем односторонні акті не можуть бути належним доказом на підтвердження визначення обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу;

7) 29.11.2017 р. укладено додаткову угоду до Договору (т.1, а.с. 168). Проте позовні вимоги заявлені без урахування зазначеної додаткової угоди;

8) позивачем не доведений факт фізичного балансування, наслідком якого є комерційне балансування ;

9) позивачем неправомірно застосований коефіцієнт компенсації у розмірі 1,2 замість 1.

Відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного:

Причиною виникнення спору стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за Договором за послуги балансування обсягів природного газу.

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Господарським Кодексом України в статті 180 деталізовано істотні умови господарського договору.

Так, за приписами частин першої і третьої цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина п`ята статті 180 ГК України).

Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор), від 30.09.2015 №2493, та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497.

За змістом частин першої і другої статті 32 Закону України «Про ринок природного газу» (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 №2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - транспортування, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

Судом встановлено, що Договір містить розділ VII «Тарифи», який передбачає, що вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, встановленими Регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом ГТС.

При цьому розділ 9 Договору та глава 4 розділу XIV Кодексу ГТС містять порядок та формули визначення вартості послуг балансування.

Обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається з підписанням додатка 1 до цього Договору (розподіл потужності) та додатка 2 (транспортування), які згідно з пунктом 2.8 Договору є його невід`ємною частиною. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Судом встановлено, що додатки 1, 2 до Договору сторонами не укладались.

Однак відсутність відповідних додатків, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність Договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі №922/189/18.

Під час розгляду справи сторони не заперечували фактичне виконання умов договору протягом строку його дії. Відповідач у відзиві на позов (т.1. а.с. 147) лише зауважив про неможливість встановити обсяг наданих послуг позивачем відповідачу у зв`язку з відсутністю додатків.

Закон України «При ринок природного газу» та Кодекс ГТС визначають предмет договору транспортування як надання послуг, які можуть включати: надання доступу до потужності (розподіл потужності); послуги транспортування; послуги балансування.

За змістом Договору послуги, які можуть бути надані замовнику: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з ГТС; послуги фізичного транспортування природного газу ГТС на підставі підтверджених номінацій; послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї (пункт 2.3).

Отже, послуги балансування системи безпосередньо пов`язані із послугою транспортування природного газу.

Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Підставою для проведення розрахунку послуг балансування є односторонній акт про надання послуг балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3-5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

Отже, за законом та Договором достатньою підставою для оплати послуг балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу безпосередньо.

Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

Оплата послуг балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунку на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), відсутності доказів самостійного врегулювання небалансу.

Тому за відсутності узгодженостей позиції сторін щодо надання послуг балансування до предмету доказування при вирішенні спору входять наступні обставини:

- чи надавались позивачем та в якому обсязі послуги власне транспортування газу протягом січня-червня 2018 року;

- встановити наявність (відсутність) факту закупівлі позивачем природного газу, що використовувався для балансування у спірний період.

Для встановлення обсягів транспортування природного газу належними доказами будуть акти приймання-передачі природного газу в спірний період, складені сторонами на виконання умов договору транспортування, додаток №3 до Договору («Перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу») для встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу.

Позивачем суду не подано акти приймання-передачі природного газу, складені сторонами у січні-червні 2018 року відповідно до умов Договору.

Додаток №3 до Договору був підписаний сторонами (т.1, а.с. 191-193).

На думку позивача (викладена у відповіді на відзив, т.1, а.с. 165) обсяги небалансу у спірні періоди підтверджуються самим відповідачем у звітах про надходження та розподіл природного газу замовника послуг транспортування АТ «Сумигаз» (т.1., а.с. 179-190).

Однак, основою для формування інформації для здійснення оператором ГТС алокації є саме підписані щомісячно акти приймання-передачі газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС. За відсутності таких актів суд позбавлений можливості перевірити відповідність складених позивачем односторонніх актів щодо послуг балансування підписаним сторонами актам приймання-передачі природного газу, навіть за наявності додатку №3 до Договору.

Крім цього, на думку відповідача, діяльність позивача обмежена конкретною зоною балансування газотранспортною системою та не може виходити за її межі.

Водночас відповідно до пункту 1 глави 6 розділу ІІІ Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (у редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), оператор газорозподільної системи укладає договір (договори) на закупівлю природного газу для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат природного газу в газорозподільній мережі для забезпечення фізичного балансування газорозподільної мережі та власної господарської діяльності.

Разом з тим й АТ «Сумигаз» згідно з пунктом 10 розділу ХІІІ Кодексу ГТС як оператор газотранспортної системи для забезпечення власної господарської діяльності (у тому числі для балансування, власних виробничо-технічних потреб, покриття витрат та виробничо-технологічних витрат) придбаває природний газ у власника природного газу (у тому числі у газовидобувного підприємства, оптового продавця, постачальника) на загальних підставах та ринкових умовах.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства АТ «Сумигаз» як оператор газорозподільної системи мав би або закупити природний газ для покриття об`ємів (обсягів) фактичних втрат та виробничо-технологічних витрат, або оплатити цей газ шляхом оплати послуг балансування АТ «Укртрансгаз»; у свою чергу, АТ «Укртрансгаз» для оплатного балансування має використовувати природний газ, який придбаний ним.

Тому позивач повинен довести факт закупівлі природного газу, що використовувався для балансування в спірний період.

Позивачем подано суду копії актів приймання-передачі природного газу за період з січня 2018 року по червень 2018 року на підтвердження купівлі ним природного газу у власника (т.3, а.с. 60-118).

При дослідженні актів судом установлено, що природний газ придбавався для: 1) забезпечення виробничо-технологічних потреб; 2) для забезпечення власних потреб; 3) для забезпечення балансування.

Суд звертає увагу на той факт, що позивачем не доведено, на які саме цілі використано природний газ та у якому обсязі.

При цьому, сам позивач у поясненнях (т.3, а.с. 6) зазначає, що враховуючи той факт, що придбаного позивачем газу за вказаними договорами закупівлі природного газу було достатньо для підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи у зв`язку з не врегулюванням відповідачем у січні-червні 2018 року обсягу небалансів, у зв`язку з цим у позивача не було необхідності вживати інші заходи з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи, передбачені п.п. 2-4 п.2 розділу ХІІІ Кодексу ГТС.

Тому суд вважає недоведеним факт використання позивачем придбаного ним природного газу для здійснення оплатного балансування.

Також відповідач не погоджується із тим, що при розрахунку вартості послуг балансування, якщо така послуга надавалась, необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації « 1», а не « 1,2».

Відповідно до п. 9.2. Договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

Вбалансування = БЦГхКхQБГ, де БЦГ - базова ціна газу, QБГ - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування, К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Відповідно до п.1 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення.

При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор ГТС враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів) (п.2 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС).

Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом (п.3 гл.1 розд. XIV Кодексу ГТС).

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розд. ІХ Договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Однак, позивачем не подано доказів, на підставі яких можна встановити фактичні обсяги газу, які надійшли до оператора ГРМ відповідача у спірний період (в розрізі кожного місяця).

Тільки за умови доведення обсягу газу можливо встановити факт надання послуг балансування системи та відповідно вирішити питання щодо застосування коефіцієнту.

Всі вищезазначені факти позивач не підтвердив належними та допустимими доказами, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є недоведеними, необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків, то позивачем не доведено взагалі існування суми заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, а тому і нарахування 3% річних та інфляційних збитків є необґрунтованим.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом у позові відмовлено, то витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У позові Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» про стягнення 76045048 грн 84 коп. відмовити повністю.

2. Судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 735700 грн 00 коп. покласти на позивача - Акціонерне товариство «Укртрансгаз».

3. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення підписано складом суду 22.06.2022.

Головуючий суддя О.Ю. Резніченко

Суддя С.В. Заєць

Суддя О.Ю. Соп`яненко