ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. м. Рівне Справа № 918/912/21

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпати - Плюс"

до відповідача Поліської митниці Держмитслужби

про стягнення коштів в сумі 97 844,13 грн.

Секретар судового засідання Мамчур А.Ю.

В засіданні приймали участь:

від позивача: Левченко К.В.

від відповідача: Дем`янюк С.М.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпати - Плюс" звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Рівненської митниці Держмитслужби про стягнення коштів в сумі 97 844,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.02.2013 між Рівненською митницею Міндоходів та ТОВ "Карпати - Плюс" укладено Договір № 22, яким митний орган передає відповідачу для реалізації на митних аукціонах товар, що підлягає реалізації у зв`язку із закінченням терміну зберігання на складі митниці, що визначений Митним кодексом України та не зверненням власників такого майна.

На виконання вказаного Договору Рівненською митницею Міндоходів здійснено передачу на реалізацію транспортний засіб, який було розміщено на склад митниці по протоколу ПМП від 02.08.2010 № 0247/20400/10, представнику організації, що приймає для реалізації на митному аукціоні, директору ПП "Карпати Плюс" Юрчук А.Л., а саме: легковий автомобіль "Toyota Sienna", 1998 року реєстрації, номер кузова НОМЕР_1 , визначено ринкову вартість транспортного засобу 206 192,00 грн.

В подальшому, вказаний автомобіль продано на аукціоні, переможцем якого стала ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, на рахунок Поліської митниці Держмитслужби згідно платіжного доручення № 164 від 18.02.2020 перераховано 97 884,13 грн.

Проте, до аукціонного комітету з листом щодо скасування результатів митного аукціону звернулась ОСОБА_1 , мотивуючи це тим, що такий легковий автомобіль не підлягає державній реєстрації в територіальному сервісному центрі МВС у зв`язку з неможливістю проходження сертифікації транспортного засобу.

У зв`язку з викладеним, позивач зазначає, що ТОВ "Карпати - Плюс" повернуло ОСОБА_1 грошові кошти, які і просить стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 23.10.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 23.11.2021.

В судовому засіданні 23.11.2021 оголошено перерва до 14.12.2021.

Ухвалою суду від 14.12.2021 замінено відповідача Рівненську митницю Держмитслужби на належного відповідача Поліську митницю Держмитслужби, зобов`язано ТОВ "Карпати - Плюс" направити новому відповідачу копію позовної заяви з додатками. Також, вирішено перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 18.01.2022.

Ухвалою суду від 18.01.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 08.02.2022.

В судовому засіданні 08.02.2022 оголошено перерву до 01.03.2022.

Ухвалою суду від 01.03.2022 розгляд справи по суті відкладено до завершення військової агресії російської федерації проти України.

Ухвалою суду від 25.05.2022 розгляд справи по суті призначено на 14.06.2022.

14.06.2022, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від представника позивача надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомоги 10 000,00 грн.

В судовому засіданні 14.06.2022 оголошено перерву до 21.06.2022.

20.06.2022, через відділ канцелярії та документального забезпечення суду, від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні 21.06.2022 підтримала позовні вимоги повністю, з підстав що вказані у позові та просила задоволити повністю. Представник відповідача в судовому засіданні 21.06.2022 заперечив проти позову з підстав, що вказані у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 21.06.2022 судом було прийнято рішення та оголошена вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено, що між Рівненською митницею ДФС (митниця) та ТОВ "Карпати - Плюс" (підприємство) укладено Договір № 22 від 20.02.2013 та Договір № 18 на реалізацію майна, що перейшло у власність держави від 04.02.2019 (а.с 19 - 21).

Зі приписами п. 1.1. Договору № 18 від 04.02.2019 митниця передає, а підприємство приймає для реалізації майно, що перейшло у власність держави з дотриманням вимог Постанови Кабінету міністрів України від 25.08.1998 № 1340, згідно актів опису, оцінки та передачі майна, за винятком предметів, прийняття яких заборонено правилами комісійної торгівлі непродовольчими товарами.

Рівненською митницею Міндоходів здійснено передачу на реалізацію транспортний засіб, який було розміщено на склад митниці по протоколу про порушення митних правил від 02.08.2010 №0247/20400/10, представнику організації, що приймає для реалізації на митному аукціоні, директору ТОВ "Карпати Плюс" Юрчук А.Л., а саме легковий автомобіль "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н. номер кузова НОМЕР_1 та визначено ринкову вартість транспортного засобу у розмірі 206 192,00 грн (Акт опису, оцінки та передачі товарів від 15.10.2013 № 38/13, а.с. 7).

Актом №27/19 опису та уцінки товарів 02.12 легковий автомобіль "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н. номер кузова НОМЕР_1 було уцінено та визначено вартість товару після уцінки у розмірі 120 844,60 грн. (а.с. 8).

В подальшому, аукціонним комітетом подано оголошення, що 01 листопада 2019 року Товарною біржею "Універсальна - Полісся" проводитиметься аукціон з продажу митного конфіскату, що належить державі, зокрема, легкового автомобілю "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н. кузов НОМЕР_1 , продавцем вказано ТОВ "Карпати-Плюс" (а.с. 9).

12.02.2020 було проведено митний аукціон з продажу митного конфіскату, що належить державі, зокрема, за яким щодо лоту - легковий автомобіль "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н. кузов НОМЕР_1 визнано переможцем ОСОБА_1 з ціною 120 844,60 грн. (а.с. 10).

За результатами проведення митного аукціону ТОВ "Карпати - Плюс" на розрахунковий рахунок Поліської митниці Держмитслужби згідно платіжного доручення №164 від 18.02.2020 перераховано 97 884,13 грн (а.с. 12).

Проте, 10.07.2020 аукціонним комітетом складено та підписано протокол засідання аукціонного комітету, яким вирішили скасувати результати проведення митного аукціону від 12.02.2020, лот №1, назва лота легковий автомобіль "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н. кузов НОМЕР_1 , організатор митного аукціону - ТОВ "Карпати - Плюс", виконавець ТБ "Універсальна - Полісся", - а підсумковий протокол митного аукціону - вважати недійсним (а.с. 14).

Так, у зазначеному протоколі аукціонний комітет вказав, що за запитом про скасування результатів митного аукціону від 12.02.2020 щодо зазначеного вище лоту звернулись організатор митного аукціону - ТОВ "Карпати - Плюс" та виконавець митного аукціону - Товарна біржа "Універсальна - Полісся", мотивуючи це тим, що вищезгаданий легковий автомобіль "Тоуоta Siеnnа" не підлягає державній реєстрації в територіальному сервісному центрі МВС у зв`язку з неможливістю проходження сертифікації транспортного засобу.

Відтак, позивач вважає, що відповідач безпідставно отримав грошові кошти від реалізації автомобіля, який фактично реалізований не був на митному аукціоні, оскільки при передачі автомобіля на аукціон митним органом допущено помилку у номері кузова транспортного засобу.

В межах даної справи предметом доказування є безпідставне отримання відповідачем грошових коштів від реалізації автомобіля, який, як зазначає позивач, не був реалізований.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає що в задоволенні позову слід відмовити, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Статтею 174 ГК України передбачено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

У відповідності до ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом. Якщо майново-господарське зобов`язання виникає між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами, зобов`язаною та управненою сторонами зобов`язання є відповідно боржник і кредитор.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Із наявних в матеріалах справи документів вбачається, що майно (грошові кошти) ТОВ "Карпати - Плюс" вибуло з його власності за результатами проведеного митного аукціону, результати якого в подальшому було скасовано аукціонним комітетом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.08.1998 №1340 (із змінами та доповненнями, надалі - Порядок № 1340), дія цього Порядку поширюється на, зокрема, майно, конфісковане на підставі рішення суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом, крім майна, конфіскованого на підставі рішення суду і переданого органам державної виконавчої служби.

За приписами пп. 1 п. 9 Порядку № 1340, майно, зазначене у пункті 1 цього Порядку, передається для подальшого розпорядження ним на підставі акту опису, оцінки та передачі майна, в тому числі реалізується через торгівельні підприємства, аукціони, біржі, з якими укладені угоди на його реалізацію відповідно до пунктів 12 і 13 цього Порядку, з дотриманням таких вимог, зокрема, транспортні засоби реалізуються через біржові торги, аукціони у порядку, встановленому законодавством України. При цьому початкова вартість не повинна бути нижчою, ніж вартість, зазначена в акті опису, оцінки та передачі майна;

Відповідно до п. 12 Порядку № 1340, на початку кожного року територіальні органи ДПС із залученням органів, що вилучають та обліковують майно, визначають на конкурсній основі торгівельні підприємства, яким доручатиметься реалізація майна, з обов`язковим занесенням їх до єдиного реєстру торгівельних підприємств, який ведеться територіальними органами ДПС. Протягом року в разі потреби дозволяється доповнювати єдиний реєстр торгівельних підприємств іншими торгівельними підприємствами за поданням органів, що вилучають та обліковують майно.

Як вбачається із матеріалів справи автомобіль марки "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н., номер кузова НОМЕР_2 , що ввезений на територію України ОСОБА_2 , проте згідно протоколу про порушення митних правил №0247/20400/10 від 02.08.2010 був конфіскований в прибуток держави на підставі постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20.08.2010 справа № 3-8929/10 (а.с. 36 - 37).

Проте, як вбачається із матеріалів справи, у всіх документах (актах, оголошеннях, протоколах) , які оформлялись з метою продажу транспортного засобу номер кузова вказано - НОМЕР_3 , а не НОМЕР_2 .

Під час розгляду справи сторонами не надано та матеріали справи не містять підтвердження, що на реалізацію передавався автомобіль з номером кузова НОМЕР_2 .

Відтак, суд враховує, що автомобіль "Тоуоta Siеnnа", 1998 р.н., номер кузова НОМЕР_3 був переданий ТОВ "Карпати-Плюс" з метою розпорядження таким автомобілем, про що складено Акт опису, оцінки та передачі товарів від 15.10.2013 №38/13.

Отже, з укладанням між позивачем та відповідачем вказаного вище Договору №18 від 04.02.2019 виникли договірні відносини з реалізації майна, що перейшло у власність держави.

Механізм реалізації товарів на митних аукціонах визначав Порядок організації митних аукціонів, реалізації товарів і транспортних засобів на митних аукціонах, товарних біржах або через підприємства торгівлі, а також розпорядження окремими видами товарів, що не підлягають реалізації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №607 від 26.04.2003 (який був чинний на момент передачі транспортного засобу на реалізацію).

Як зазначалось вище, за результатами проведення 12.02.2020 митного аукціону щодо автомобіля "Toyota Sienna", номер кузова НОМЕР_1 , переможцем стала ОСОБА_1 , яка перерахувала на розрахунковий рахунок позивача кошти в сумі 120844,60 грн.

Згідно п. 2 Порядку № 1340 кошти, одержані від реалізації майна, конфіскованого за рішенням суду, та іншого майна, що переходить у власність держави, крім вилученого митними органами майна, щодо якого винесено рішення суду про конфіскацію, та коштів зазначених у пункті 3 цієї постанови, зараховуються до державного бюджету з вирахуванням сум комісійної винагороди, що надається підприємству, установі, організації, якій доручається розпоряджатися майном згідно з укладеною угодою.

На виконання вказаних приписів законодавства, позивачем перераховано кошти на розрахунковий рахунок Поліської митниці Держмитслужби в сумі 97 884,13 грн., з утриманням суми комісійної винагороди у розмірі 22 960,47 грн., виручених від реалізації товару, що становило 20% від вартості товару (вартість автомобіля після переоцінки становила 120 844,60 коп.).

В подальшому, згідно з видатковим касовим ордером №4 від 14.05.2020 ТОВ "Карпати-Плюс" повернуло покупцю ОСОБА_1 кошти у розмірі 120 844,60 грн. за проданий автомобіль (а.с. 15).

Листом № 01 від 13.07.2020 директор ТОВ "Карпати - Плюс" Юрчук А. звернулась за начальника Поліської митниці Дерожмитслужби із проханням про повернення автомобіля "Toyota Sienna", 1998 року на склад митниці, в зв`язку з тим, що автомобіль не підлягає реєстрації в сервісному центрі МВС. Також, директор просила повернути кошти в розмірі 97 884,13 грн на рахунок ТОВ "Карпати - Плюс" (а.с. 16).

На вказаний лист 22.07.2020 Поліська митниця Держмитслужби надала відповідь про відсутність підстав для повернення автомобіля на склад митниці у зв`язку з відпуском його у вільний обіг на митній території України (а.с. 17 - 18).

Відтак, листом вих. № 15 від 10.07.2020 Товарна біржа "Універська Полісся" звернулась до Аукціонного комітету митного аукціону з продажу митного конфіскату, що належить державі, продавець ТОВ "Карпати - Плюс" із запитом про скасування результатів аукціону, а підсумковий протокол митного аукціону - вважати недійсним (а.с. 13).

Як вбачається із матеріалів справи, протоколом засідання аукціонного комітету від 10.07.2020 скасовано результати проведення митного аукціону від 12.02.2020 щодо вказаного лоту, а підсумковий протокол митного аукціону визнано недійсним у зв`язку з тим, що автомобіль не підлягає реєстрації в територіальному сервісному центрі МВС у зв`язку з неможливістю проходження сертифікації транспортного засобу.

Суд враховує, що ТОВ "Карпати - Плюс" здійснило повернення коштів переможцю аукціону ще до отримання результатів засідання аукціонного комітету та скасування відповідних результатів проведення митного аукціону, оскільки грошові кошти повернуті ОСОБА_1 14.05.2020, а результати аукціону скасовано 10.07.2020.

При цьому, діяльність аукціонного комітету регулювалось Порядком організації митних аукціонів, реалізації товарів і транспортних засобів на митних аукціонах, товарних біржах або через підприємства торгівлі, а також розпорядження окремими видами товарів, що не підлягають реалізації, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №607 від 26.04.2003.

Проте, слід врахувати, що на момент передачі транспортного засобу на реалізацію вказаний Порядок був чинний, а на момент скасування результатів митного аукціону цей Порядок вже втратив чинність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку реалізації товарів на митних аукціонах, редукціонах та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" № 1050 від 04.12.2019.

Крім того, суд враховує, що грошові кошти були повернути для переможця торгів ТОВ "Карпати - Плюс" без будь - яких правових підстав, без погодження митним органом, навіть до скасування результатів аукціону аукціонним комітетом.

Заперечуючи проти позову відповідач вказує, що відсутні правові підстави для повернення майна на склад митниці та перерахування коштів за продане на аукціоні майно, оскільки такий автомобіль був проданий з урахуванням податків і зборів, що справляються у разі імпортування відповідно до законодавства.

За приписами ст. 5 Митного кодексу України, державна митна політика - це система принципів та напрямів діяльності держави у сфері захисту митних інтересів та забезпечення митної безпеки України, регулювання зовнішньої торгівлі, захисту внутрішнього ринку, розвитку економіки України та її інтеграції до світової економіки. Державна митна політика є складовою частиною державної економічної політики.

Статтею 74 Митного кодексу України визначено, що імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Перелік товарів та підстави для розміщення таких товарів на складі митниці для зберігання митними органами передбачено ст. 238 Митного кодексу України.

Таким чином, після реалізації транспортного засобу на митному аукціоні, він відпущений у вільний обіг на території України та він не може знаходитися під митним контролем на складі Поліської митниці Держмитслужби.

Суд також враховує, що в судовому засіданні 08.02.2022 представником позивача (директором ТОВ "Карпати - Плюс") підтверджено, що транспортний засіб, який був реалізований на митному аукціоні 12.02.2020 перебуває у володінні позивача.

При цьому, матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів на підтвердження відмови територіального сервісного центру МВС у реєстрації вказаного транспортного засобу.

У поданій позовній заяві ТОВ "Карпати - Плюс" як підставу повернення грошових коштів посилається на норми ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання, у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Так, за приписами ст. 1212 ЦК України, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Таким чином, слід зауважити, що застосування ст. 1212 Цивільного кодексу України має відбуватись за наявності певних умов та відповідних підстав, що мають бути встановлені судом під час розгляду справи на підставі належних та допустимих доказів у справі.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Або ж коли набуття відбулось у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів).

Крім того, суд зазначає, що за змістом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави цей вид зобов`язань породжується наявністю таких юридичних фактів: 1) особа набула або зберегла у себе майно за рахунок іншої особи; 2) правові підстави для такого набуття (збереження) відсутні або згодом відпали.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19.03.2018 у справі № 904/5844/17.

За змістом ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відсутністю правової підстави вважають такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У постанові Верховного суду України від 25.02.2015 у справі №910/1913/14 викладено правову позицію, відповідно якої приписи ст. 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Отже, якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України може застосовуватись тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у вигляді розірвання договору.

Відтак, задля застосування до спірних правовідносин у справі ст. 1212 Цивільного кодексу України, необхідно встановити факт наявності або відсутності між сторонами у справі правовідносин, які б свідчили про наявність або відсутність правових підстав для перерахування заявлених до стягнення грошових коштів.

Відносини щодо порядку визнання митного аукціону таким, що не відбувся врегульовано спеціальним нормативно - правовим актом - Постанова Кабінету Міністрів України Про затвердження Порядку реалізації товарів на митних аукціонах, редукціонах та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України № 1050 від 04.12.2019.

Як встановлено судом, та зазначалось вище, 12.02.2020 відбувся митний аукціон, де був реалізований транспортний засіб, який перейшов у власність держави, що підтверджується протоколом проведення митного акціону, що наявний в матеріалах справи.

В подальшому, переможцем торгів сплачено вартість придбаного майна, що підтверджується самим позивачем та вбачається з наданих у матеріали справи копій зазначених рахунків та платіжних доручень.

Тобто, з матеріалів справи вбачається, що вказаний аукціон відбувся та його результати оформлені протоколом про проведення митного аукціону від 12.02.2020.

Так, наказом Голови аукціонного комітету як організатором вказаного аукціону було затверджено протокол про проведення митного аукціону від 12.02.2020 з продажу транспортного засобу.

Відтак, судом беззаперечно встановлено, що вказаний митний аукціон відбувся і ймовірні неточності чи помилки митного органу у документах не спростовує та не змінює той факт, що такий аукціон 12.02.2020 відбувся.

З огляду на викладене, суд звертає увагу, що в даному випадку ТОВ "Карпати - Плюс" здійснило перерахування грошових коштів в розмірі 97 884,13 грн на виконання Договору № 18 від 04.02.2019 та Порядку № 1340 з продажу транспортного засобу "Toyota Sienna", номер кузова НОМЕР_1 .

Отже, вказані кошті отримані їх одержувачем за наявності правової підстави, а тому їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Як встановлено судом, грошові кошти, які були сплачені позивачем на рахунок відповідача, подальшому були перераховані до Державного бюджету України.

З огляду на те, що в судовому порядку аукціон не визнавався недійсним чи таким, що не відбувся, проте наявний протокол аукціонного комітету від 10.07.2020 про скасування результатів митного аукціону, суд дійшов висновку, що кошти в сумі 97 884,13 грн є в даному випадку шкодою, завданою ТОВ "Карпати - Плюс".

В ст. 1173 Цивільного кодексу України закріплено спеціальний випадок відшкодування шкоди, що має певні особливості порівняно з загальними правилами про деліктну відповідальність, отже, зазначеною правовою нормою встановлено відповідальність за завдання шкоди особливим суб`єктом, здійснення ним особливих функцій, тощо. Суб`єктом відповідальності за даною статтею є держава, Автономна Республіка Крим, орган місцевого самоврядування, які відшкодовують шкоду, завдану безпосереднім заподіювачем шкоди - органом державної влади, органом Автономної Республіки Крим та органом місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень.

Водночас, суд зазначає, що відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року №460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (аналогічна правова позиція, наведена у постанові Верховного Суду від 19.02.2019 у справі №199/6713/14-ц).

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таким органом у даній справі мала бути Державна казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

Приписами статті 48 ГПК України визначено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Як під час підготовчого провадження у справі, так і під час судового розгляду позивач не подав суду клопотання щодо залучення до участі у справі в якості співвідповідача - Державну казначейську службу України.

Водночас, суд за приписами Господарського процесуального кодексу України не наділений повноваженнями щодо заміни первісного відповідача належним відповідачем або залучення співвідповідача до участі у справі за власною ініціативою, такі права належать виключно позивачу.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що заявлені до стягнення кошти не є отриманими без достатньої правової підстави в розумінні ст. 1212 ЦК, а є за своєю правовою природою шкодою, завданою неправомірними діями органу державної влади, та відповідачем у спірних правовідносинах має виступати держава Україна в особі Державної казначейської служби України.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Судові витрати по сплаті судового збору з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 01.07.2022.

Суддя А.М. Горплюк