номер провадження справи 12/216/21
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2022 Справа № 908/3367/21

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Смірнова О.Г.,

За участю секретаря судового засідання Соловйової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/3367/21

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Техносфера (70424, Запорізька обл., Запорізький р-н, с. Розумівка, вул. Галяткіна, б. 7)

до відповідача Фізичної особи підприємця Баннікова Кирила Дмитровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 27 200,54 грн.

за участю представників сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Кузнєцов І.С., адвокат, ордер АР №1073545.

СУТЬ СПОРУ

Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий будинок Техносфера звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою від 17.11.2021 до Фізичної особи підприємця Баннікова Кирила Дмитровича про стягнення 27 200,54 грн.

В пункті 1 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.11.2021 вищевказану позовну заяву передано для розгляду судді Смірнову О.Г.

Ухвалою суду від 29.11.2021 позовну заяву залишено без руху в порядку ч.1 ст. 174 НПК України.

07.12.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява від 06.12.2021, відповідно до якої усунуто недоліки, які зумовили залишення позовної заяви без руху.

08.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява від 01.10.2021, в якій просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Державну казначейську службу України.

Ухвалою суду від 13.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3367/21, присвоєно справі номер провадження 12/216/21, клопотання ТОВ Торговий будинок Техносфера про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін в судове засідання залишено без задоволення, визначено здійснення розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 17.01.2022 о 12:00.

13.01.2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 10.01.2022, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного:

- відповідно до положень норм Податкового кодексу України поповнення рахунку в СЕА ПДВ ФОП Баннікова К.Д. передбачено лише його власними коштами на власному поточному рахунку, а не від коштів, що надійшли від інших осіб;

- кошти, що надійшли від ТОВ Торговий будинок Техносфера не відобразилися на електронному рахунку ФОП Баннікова К.Д. і ця сума не поповнила (збільшила) ліміт в системі електронного адміністрування ПДВ;

- позивачем обрано неналежний спосіб захисту.

В судовому засіданні 26.01.2022 за письмовою згодою представників сторін закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті в судовому засіданні 26.01.2022 о 15:10 год.

В судовому засіданні 26.01.2022 суд розпочав розгляд справи по суті та оголосив перерву до 09.02.2022 о 14:00 год.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 09.02.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Смірнова О.Г. на лікарняному в період з 01.02.2022 по 11.02.2022 (включно).

Ухвалою суду від 14.02.2022 призначено судове засідання на 21.02.2022 об 11:00 год.

Судове засідання з розгляду справи по суті, призначене на 21.02.2022, не відбулося у зв`язку з перебуванням судді-доповідача Смірнова О.Г. у відпустці з 21.02.2022 по 11.03.2022 (включно).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національного безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року станом на 30 діб.

Ухвалою суду від 14.03.2022 відкладено розгляд справи у зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України.

Ухвалою суду від 06.06.2022 судове засідання призначено на 15.06.2022.

10.02.2022 на адресу суду від відповідача ФОП Баннікова К.Д. надійшло клопотання від 09.06.2022 за підписом представника відповідача адвоката Кузнецова І.С. про проведення судового засідання і розгляду справи у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon.

Ухвалою суду від 10.06.2022 задоволено клопотання відповідача про проведення судового засідання 15.06.2022о 12:30 год. в режимі відеоконференції відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи EasyCon.

14.06.2022 на адресу суду від позивача ТОВ Торговий будинок Техносфера надійшла заява від 14.06.2022, за підписом представника позивача адвоката Харламова Д.І., в якій просить розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача та задовольнити позов з підстав, викладених у позовній заяві.

В судове засідання 15.06.2021 з`явився представник відповідача Кузнєцов І.С., однак не зміг під`єднатися до відеоконференції з технічних причин.

Так, відповідно до ч. 5 ст 197 ГПК України ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

За таких обставин суд дійшов висновку про можливість розгляду справи в даному судовому засіданні.

З`ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи, враховуючи позицію представника позивача та заперечення представника відповідача, суд установив.

Позов мотивовано тим, що 26.08.2021 між ФОП Банніковим К.Д., як Наймодавцем та ТОВ Торговий будинок Техносфера, як Наймачем, було укладено договір №26/08-21 надання послуг найму (суборенди) будівельної техніки.

На виконання договору сторонами було підписано акти надання послуг:

- №БК-0000006 від 31.08.2021 на суму 33600,17 грн.,

- №БК-0000007 від 15.09.2021 на суму 124000,62 грн.,

- №БК-0000009 від 30.09.2021 на суму 201601,01 грн.,

- №20 від 15.10.2021 на суму 52800,26 грн.

Загальна вартість наданих послуг за договором складає 412 002,06 грн.

На виконання умов договору позивачем перераховано на користь відповідача вартість наданих послуг у сумі 439 202,60 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями:

- №610 від 31.08.2021 на суму 80 000,40 грн,

- №617 від 03.09.2021 на суму 20 000,00 грн,

- №620 від 07.09.2021 на суму 30 000,00 грн,

- №635 від 17.09.2021 на суму 77 600,00 грн,

- №636 від 17.09.2021 на суму 30 000,40 грн,

- №668 від 01.10.2021 на суму 150 000,00 грн,

- №682 від 11.10.2021 на суму51 601,01 грн.

Таким чином, різниця між вартістю наданих послуг та сумою сплачених позивачем коштів становить 27 200,54 грн.

Як вбачається з платіжного доручення №610 від 31.08.2021 сума 80000,40 грн. була перерахована на рахунок відповідача UA0431800, відкритий у казначействі України (рахунок електронного адміністрування податку на додану вартість) із призначенням платежу Оплата за послуги оренди екскаватора, згідно рах. №5 від 31.08.2021 у сумі 66 667,00 грн, ПДВ 20% 13 333,40.

Позивач зазначає, що перерахування грошових коштів на вказаний рахунок відбулося внаслідок відображення цього рахунку в системі Приват24Бізнес АТ КБ ПриватБанк при введенні реквізитів відповідача.

Після з`ясування всіх обставин, за спільним рішенням сторін, відповідач звернувся до Вознесенівської державної податкової інспекції ГУ ДПС у Запорізькій області з заявою про перерахування коштів на свій розрахунковий рахунок, в якій просив перерахувати кошти у сумі 80000,40 грн. з рахунку електронного адміністрування податку на додану вартість №UA0431800 на розрахунковий рахунок ФОП Баннікова К.Д. № НОМЕР_1 в ЗАП РУ ПАТ КБ Приватбанк м. Запоріжжя.

Листом вих. № 63305/6/08-01-24-06 від 11.10.2021 відповідачу було повідомлено, що відповідно до пункту 21 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.10.2014 №569, заява про перерахування зайво перерахованих коштів з електронного рахунку до бюджету або на поточний рахунок такого платника податку подається до контролюючого органу у складі податкової звітності з податку на додану вартість. Для перерахування на поточний рахунок таких коштів платник податку повинен заповнити додаток №4 до податкової декларації з податку на додану вартість Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунок у СЕА платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету (Д4).

Позивач зазначає, що відповідачем не було подано Додаток 4 до податкової декларації з податку на додану вартість для перерахування коштів у сумі 80000,40 грн. на поточний рахунок відповідача, відтак він може використати зазначені кошти на власний розсуд.

Позивач просить стягнути з відповідача надмірно сплачені кошти у сумі 27200,54 грн. на підставі ст. 1212 ЦК України як кошти, отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Судом дана належна правова кваліфікація правовідносинам сторін.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.181 ГК України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 205 ЦК України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами було укладено договір №26/08-21 від 26.08.2021 надання послуг найму (суборенди) будівельної техніки, відповідно до п. 1.1. якого наймодавець (відповідач у справі) надає наймачу (позивач у справі) платні послуги найму (суборенди) будівельних механізмів разом з екіпажем (оператором/механізатором) на об`єктах будівництва.

Розділом 3 договору обумовлено ціну договору та порядок розрахунків.

У розділі 11 договору визначено, зокрема, банківські реквізити сторін.

На виконання умов договору, сторонами було підписано відповідні акти надання послуг на загальну суму 412 002,06 грн.

Відповідачем для оплати наданих послуг було виставлено рахунки-фактури:

- №БК-0000005 від 31.08.2021 на суму 80000, 40 грн.,

- №БК-0000008 від 15.09.2021 на суму 77 600, 39 грн.,

- №БК-0000009 від 30.09.2021 на суму 201601,01 грн.,

- №20 від 15.10.2021 на суму 52800, 26 грн.

При цьому, у всіх рахунках зазначено банківські реквізити ФОП Баннікова К.Д. для перерахування коштів, які є аналогічними реквізитам, зазначеним у договорі: розрахунковий рахунокUA5759491 в ЗАП РУ ПАТ КБ Приватбанк м. Запоріжжя, МФО 313399.

Позивачем надані послуги оплачені на суму 439 202,60 грн, тобто переплата становить 27 200,54 грн., що підтверджується відповідними платіжними дорученнями, копії яких залучено до матеріалів справи.

З наданих платіжних доручень вбачається, що призначенням платежу є …оплата за послуги оренди екскаватора....

Звертаючись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача суми переплати за надані по договору послуги з найму (суборенди) будівельної техніки, позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на приписи ст. 1212 ЦК України.

Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 Цивільного кодексу України. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: збільшення майна однієї сторони (набувачем) з одночасним зменшенням його у іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Між тим, як зазначено вище, в платіжних дорученнях, відповідно до яких позивачем перераховано відповідачу грошові кошти, в графі "призначення платежу" визначено рахунки, які були виставлені відповідачем, та договір №26/08-21 від 26.08.2021, укладений сторонами.

Відповідно, на момент перерахування позивачем відповідачу спірної суми коштів правова підстава їх перерахування існувала (між сторонами існували договірні відносини, оскільки було укладено усний договір поставки), відповідно за своєю правовою природою спірна сума коштів не є безпідставно отриманою, а відтак і відсутні підстави для застосування до даних правовідносин статті 1212 ЦК України, яка передбачає позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права.

Крім того, обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що ним було помилково перераховано грошові кошти у сумі 80000,40 грн. на рахунок електронного адміністрування податку на додану вартість відповідача. Вказане перерахування відбулося внаслідок відображення цього рахунку в системі Приват24Бізнес АТ КБ ПриватБанк при заповненні реквізитів відповідача.

На думку позивача, відповідач може використати зазначені кошти на власний розсуд (сплатити ПДВ, або подати додаток % до декларації з ПДВ та отримати ці кошти на свій поточний рахунок).

Зазначені посилання позивача є безпідставними з огляду на наступне.

Пунктом 200-1.2 статті 200-1 Податкового кодексу України визначено, що платникам податку автоматично відкриваються рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Розрахунки з бюджетом у системі електронного адміністрування податку на додану вартість здійснюються з цих рахунків, крім випадку, передбаченого абзацом другим пункту 87.1 статті 87 цього Кодексу.

За приписами п. 200-1.4 ст. 200-1 Податкового кодексу України, на рахунок у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника зараховуються кошти:

а) з поточного рахунку такого платника в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, що обчислюється відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу;

б) з поточного рахунку такого платника в сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов`язань з цього податку;

в) з рахунків платників, відкритих у відповідних органах казначейства для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, опалення та постачання гарячої води, послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню та/або іншим підприємствам централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання, водовідведення, опалення та постачання гарячої води тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, а рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим спрямуванням коштів відповідно до Закону України про Державний бюджет України;

г) з бюджету в сумах надміру сплачених грошових зобов`язань з податку на додану вартість, повернутих платнику податків у порядку, встановленому пунктом 43.4-1 статті 43 цього Кодексу;

ґ) вилучені контролюючим органом відповідно до статті 95 цього Кодексу в рахунок погашення податкового боргу з податку на додану вартість по задекларованих до сплати податкових зобов`язаннях за періоди починаючи з 1 липня 2015 року, визначених платником податків у податковій декларації з податку на додану вартість або уточнюючому розрахунку.

З викладеного вбачається, що електронний ПДВ-рахунок може поповнюватися лише з поточного рахунку платника податків, а не іншими особами. Тобто, якщо гроші надійшли не з поточного рахунку самого платника податку, вони не мали бути зараховані на електронний ПДВ-рахунок.

Відповідно до п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України, за підсумками звітного податкового періоду, відповідно до задекларованих в податковій декларації результатів, а також у разі подання уточнюючих розрахунків до податкової декларації, платником проводиться розрахунок з бюджетом у порядку, визначеному статтями 200 та 209 цього Кодексу.

Якщо на дату подання податкової звітності з податку сума коштів на рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку перевищує суму, що підлягає перерахуванню до бюджету відповідно до поданої звітності, платник податку має право подати до контролюючого органу у складі такої податкової звітності заяву, відповідно до якої такі кошти підлягають перерахуванню на поточний рахунок такого платника податку, реквізити якого платник зазначає в заяві, у сумі залишку коштів, що перевищує суму податкового боргу з податку та суму узгоджених податкових зобов`язань з податку.

Для відповідного перерахування таких коштів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію податкової та митної політики, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету/на поточний рахунок та реквізити поточного рахунку платника (у випадку подання заяви платника на повернення коштів на такий рахунок).

На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів після граничного терміну, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати платником сум податкових зобов`язань, здійснює таке перерахування до бюджету/на поточний рахунок платника податку.

З аналізу положень п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України, вбачається, що кошти, які зараховані на рахунок в системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку повертаються на поточний рахунок саме такого платника податків.

Повернення коштів іншому платнику податків норма п. 200-1.6 ст. 200-1 Податкового кодексу України не передбачає.

Так, пунктом 43.1 ст. 43 ПК України, передбачено, що помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Під помилково сплаченими грошовими зобов`язаннями слід розуміти суми коштів, які на певну дату надійшли до відповідного бюджету від юридичних осіб (їх філій, відділень, інших відокремлених підрозділів, що не мають статусу юридичної особи) або фізичних осіб (які мають статус суб`єктів підприємницької діяльності або не мають такого статусу), що не є платниками таких грошових зобов`язань.

Натомість, поняття грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Сплачені ТОВ Торговий будинок Техносфера кошти є грошовими зобов`язаннями, які сплачені до відповідного бюджету, що унеможливлює застосування до спірної ситуації положень ст. 43 ПК України, яка регулює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань.

З наданих відповідачем ФОП Банніковим К.Д. витягів з електронного кабінету платника щодо суми податку, на яку платник ПДВ має право зареєструвати податкові накладні від 30.08.2021 (до дати перерахування коштів позивачем) та від 03.09.2021 (через 3 дні після перерахування коштів позивачем) вбачається, що сплачені позивачем кошти не поповнили ліміт в системі електронного адміністрування ПДВ, що унеможливлює їх повернення в порядку п. 200-1.6 ст. 200-1 ПК України.

Крім того, у наданому відповідачем листі Головного управління ДПС у Запорізькій області №78391/6/08-01-24-06 від 13.12.2021 зазначено, що відповідно до інформаційних баз ДПС, 31.08.2021 на рахунок в системі електронного адміністрування ФОП Баннікова К.Д. надійшли кошти в сумі 80000, 40 грн. з розрахункового рахунку НОМЕР_2 (призначення платежу Оплата за послуги оренди екскаватора згідно рах. № 5 від 31.08.2021 у сумі 66667,00 грн., ПДВ 20% 13333,40 грн.). Оскільки вищевказаний розрахунковий рахунок не належить ФОП Баннікову К.Д., зазначене поповнення рахунку в СЕА не призвело до збільшення суми податку, на яку платник має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (розміру реєстраційного ліміту).

Варто врахувати, що, фактично, склалась ситуація, що безпосередньо собі на рахунок повернути товариство позивача помилково сплачені кошти назад не зможе, адже, для цього немає відповідного механізму, оскільки кошти були зараховані на ПДВ-рахунок іншої особи, однак, не збільшили ліміт ПДВ, тобто, не надійшли в її розпорядження в (ПДВ-рахунок - це рахунок платника (рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, п. 4 Порядку № 569), а не бюджетний рахунок. При цьому, списання коштів з ПДВ-рахунку відбувається в суворо визначених законодавчих випадках - коли податковий орган подасть органу Казначейства реєстри на списання коштів з ПДВ-рахунку та у визначеній цими реєстрами сумі (самостійно Казначейство навіть помилково зараховані кошти списати з ПДВ-рахунку не може).

Слід зазначити, що кошти з ПДВ-рахунку повертаються на поточний рахунок платника: (1) за чітко визначеною процедурою (через подання додатка Д4 до декларації з ПДВ) (п. 2001.5 ПКУ) і (2) при дотриманні певних умов. Так, при поверненні коштів з ПДВ-рахунку на суму поверненої суми зменшується регліміт - відразу на дату подання заяви Д4 (п. 21 Порядку № 569). При цьому, повернення коштів можливе, якщо це не призведе до появи від`ємного регліміту в такого платника.

За наведених обставин, слідує, що якщо гроші зайшли на ПДВ-рахунок не з поточного рахунку платника, то податковим органом не було збільшено регліміт ФОП Баннікова К.Д. (при поверненні цих коштів з ПДВ-рахунку регліміт на цю суму в них зменшується). Тож, якщо відповідач буде повертати вказані кошти з ПДВ-рахунку, відтак на таку повернену суму він безповоротно втратить власний регліміт (при поповненні ПДВ-рахунку з інших джерел, збільшення ліміту законодавством не передбачено).

Нормами п. 200-1.4 ПК України, визначено, що електронний ПДВ-рахунок може поповнюватися тільки з поточного рахунку платника податків, з огляду на що, грошові кошти, перераховані не з поточного рахунку самого платника, не повинні були взагалі зараховуватися на електронний ПДВ-рахунок.

З викладеного вбачається, що позивачем невірно обрано спосіб відновлення свого порушеного права, оскільки питання щодо повернення помилково сплачених грошових коштів на електронний ПДВ-рахунок іншої особи має вирішуватися в адміністративному судочинстві.

Згідно з приписами ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Сторонами надано всі докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

За викладених обставин суд дійшов висновку про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, відтак в задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Техносфера до Фізичної особи підприємця Баннікова Кирила Дмитровича про стягнення 27 200,54 грн відмовляється.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

У судовому засіданні, яке відбулося 15.06.2022, згідно частини 1 статті 240 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме: його вступну та резолютивну частини.

Керуючись ст. ст. 7, 8, 13, 74, 86, 123, 129, 233, 236, 238, ч. 1 ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім Техносфера до Фізичної особи підприємця Баннікова Кирила Дмитровича про стягнення 27 200,54 грнвідмовити.

2. Судові витрати покласти на позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Торговий дім Техносфера.

Повне рішення складено 28.06.2022 року

Суддя О.Г. Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.