ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.06.2022м. ДніпроСправа № 904/916/22
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Елегія", м. Дніпро

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення 257 028,19грн.

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Елегія" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість у розмірі 257 028,19 грн., з яких:

- інфляційні втрати у розмірі 40 989,74грн.

- пеня у розмірі 173 057,75грн.;

- штраф у розмірі 42 980,70грн.

Також позивач просить стягнути судовий збір у розмірі 3855,42грн. та витрати, пов`язані з правничою допомогою у розмірі 10 000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №197/13/96В про закупівлю товару від 29 березня 2021 року. Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/6186/21 стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" заборгованість в розмірі 614010грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11300грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9210грн.15коп.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2021 апеляційну скаргу Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/6186/21 повернуто скаржнику без розгляду.

09.11.2021 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021, яке набрало законної сили 29.10.2021 видано наказ №904/6186/21.

Згідно платіжного доручення №8040 від 22.02.2022 на розрахунковий рахунок позивача зараховані грошові кошти у розмірі 323 813,80грн., згідно платіжного доручення №8100 від 23.03.2022 зараховані грошові кошти у розмірі 101 624,01грн. Призначення платежу в платіжних дорученнях: стягнення заборгованості, згідно наказу №904/6186/21 від 09.11.2021 (а.с. 16, 17).

Позивач вважає, що відповідач не виконував свої зобов`язання за договором: по сплаті 614 010,00грн., починаючи з 05.06.2021 та закінчуючи 21.02.2022; по сплаті 188 572,19грн. починаючи з 23.03.2022 та закінчуючи 11.04.2022

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані інфляційні збитки у розмірі 40 989,74 грн.

На підставі пункту 7.4 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати у розмірі 173 057,75 грн. за загальний період з 05.06.2021 по 11.04.2022 та штраф 7% у розмірі 42 980,70грн.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2022 справу №904/916/22 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Ухвалою господарського суду від 18.04.2022 відкрито провадження у справі.

Враховуючи приписи частини тринадцятої статті 8, статті 12, частини першої статті 247 Господарського процесуального кодексу України, приймаючи до уваги малозначний характер справи та незначну складність, її розгляд було вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у порядку письмового провадження.

Відповідач правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків не скористався, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення (ухвали суду) за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2.

Ухвала про відкриття провадження у справі отримана відповідачем 24.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №221, яке повернулося до суду (а.с. 41). Строк для надання відзиву на позов сплинув 08.06.2022 (з урахуванням положень ч.5 ст. 254 ЦК України). У встановлений законом та ухвалою суду строк відповідач відзиву на позов не надав.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Справу розглянуто відповідно до ст. 6 Конвенції, згідно з якою кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/6186/21 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення суми боргу в розмірі 614010грн. задоволено; стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" суму боргу в розмірі 614010грн., суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11300грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 9210грн.15коп. (а.с. 11-14)

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/6186/21 встановлено таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" (далі постачальник) та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі покупець) укладений договір про закупівлю товар №197/13/96В від 29.03.2021 (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в пункті 1.2 договору, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Постачальник зобов`язується поставити товар "Продукція, пов`язана з конструкційними матеріалами, код ДК021:2015 4414 (труби поліетиленові 100) за найменуванням, кількістю та ціною відповідно до специфікації №1, яка є невід`ємною частиною договору (пункт 1.2 договору).

Згідно пункту 3.1 договору сума (ціна) договору відповідно до специфікації №1 становить 511675грн., крім того ПДВ 20% - 102335грн. Загальна сума становить 614010грн.

Пунктом 4.2 договору визначено, що покупець здійснює оплату отриманої партії товару за фактом його поставки протягом 60 календарних днів.

Відповідно до пункту 5.4 договору датою поставки товар та переходу права власності на товар буде вважатись дата фактичної поставки товару на склад покупця.

Згідно пункту 12.1 договору, він набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2021, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

Згідно статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Між сторонами підписана специфікація №1 до договору про закупівлю товар №197/13/96В від 29.03.2021. Вказана специфікація підписана сторонами без зауважень та заперечень до неї.

Відповідно до специфікації №1 сторони узгодили поставку товару на загальну суму 614010грн.

На виконання умов договору про закупівлю товар №197/13/96В від 29.03.2021 та специфікації №1, позивач поставив відповідачу товар на суму 614010грн., що підтверджується видатковими накладними №6 від 06.04.2021, №7 від 06.04.2021. Вказані видаткові накладні підписані сторонами без зауважень та заперечень до них. Також позивачем надані товарнотранспортні накладні №Р6 від 06.04.2021 та №Р7 від 06.04.2021.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" належним чином виконало свої зобов`язання за договором про закупівлю товару №197/13/96В від 29.03.2021, в частині поставки товару на суму 614010грн.

Враховуючи положення пункту 4.2 договору, відповідач був зобов`язаний сплатити вартість товару, отриманого згідно видаткових накладних №6 від 06.04.2021, №7 від 06.04.2021, в строк до 07.06.2021 (включно).

Докази оплати Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" вартості поставленого товару на суму 614010грн. в матеріалах справи відсутні. Строк оплати вказаної суми є таким, що настав.

Зі змісту цього рішення вбачається, що на користь позивача стягнуто суму боргу в розмірі 614010грн. Відтак, судом встановлено невиконання відповідачем умов договору щодо оплати поставленого товару.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Позивач зазначає, що рішення суду від 08.09.2021 №904/6186/21 ДП "Східний ГЗК" виконало частково на суму 425 437,81грн.: 22.02.2022 на суму 323 813,80грн. та 23.03.2022 на суму 101 624,01грн. (а.с. 16, 17).

За порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 40 989,74грн. за період з червня 2021 року по лютий 2022 року на суму боргу 614 010,00грн.

На підставі пункту 7.4 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати у розмірі 173 057,75 грн.: на суму боргу 614 010,00грн. за період з 05.06.2021 по 21.02.2022 у розмірі 160 870,62грн.; на суму боргу 290 196,20грн. за період з 22.02.2022 по 22.03.2022 у розмірі 8 415,69грн.; на суму боргу 188 572,19грн. за період з 23.03.2022 по 11.04.2022 у розмірі 3 771,44грн. та штраф 7% у розмірі 42 980,70грн. (614 010,00грн.*7%).

Предметом розгляду у даній справі є стягнення з відповідача на користь позивача пені, штрафу та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання з оплати поставленого за договором товару.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Суд зазначає, що уклавши договір, сторони погодилися з передбаченими у ньому умовами щодо строків поставки та розрахунків за поставлений товар, і кожна зі сторін цього договору беззаперечно взяла на себе певні обов`язки, які відображені в його умовах.

Як встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2021 у справі №904/6186/21, враховуючи визначені у договорі умови оплати (протягом 60-ти календарних днів по факту його поставки), кінцевий строк виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором з оплати вартості отриманого товару є таким, що настав 07.06.2021.

У встановлений договором строк, відповідач свої зобов`язання не виконав.

Щодо вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат в розмірі 40 989,74грн. за період з червня 2021 року по лютий 2022 року на суму заборгованості 614 010,00грн.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Частиною 2 цієї статті установлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання, яка полягає у тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 598, ст.ст. 599, 600, 604-609 ЦК, саме по собі судове рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку втрат від інфляції, судом встановлено його арифметичну вірність (тобто помилок не виявлено).

Щодо вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 173 057,75 грн. за загальний період з 05.06.2021 по 11.04.2022 та штрафу 7% у розмірі 42 980,70грн.

Згідно з положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшеним у договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

За приписами ст. 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Господарський суд зазначає, що чинне законодавство поділяє неустойку на законну і договірну. Необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого неустойка стягується і конкретний її розмір.

У п. 7.1. договору сторони визначили, що у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених зобов`язань.

Відповідно до п. 7.4. договору, за порушення строків оплати за поставлений товар, передбачених договором, покупець сплачує постачальнику штрафні санкції у розмірі, передбаченому ст. 231 ГК України.

Однак, слід відзначити, що у п. 7.4. договору сторони не визначили, яка саме частина ст. 231 Господарського кодексу України є підставою для сплати відповідачем штрафних санкцій та не встановили конкретного розміру (відсотку) штрафної санкції (пені, штрафу), яка в силу ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України підлягає обчисленню саме у відсотках.

Суд приходить до висновку, що договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише посилання до норми законодавства, якою передбачені різні підстави стягнення та обчислення штрафних санкцій, зокрема частини 2, 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

За приписом ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Господарський суд констатує, що в тому випадку, коли правочин не містить у собі умов щодо розміру та бази нарахування пені, або містить умову про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, сума пені може бути стягнута лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі №904/5922/17, в якій спірними були подібні умови договору, а також у постанові Великої Палати Верховного суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18.

Отже, договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, містить не її розмір, а лише відсилання до норми законодавства, якою передбачені різні підстави стягнення та обчислення штрафних санкцій, зокрема частини 2, 4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України.

Крім того, слід зазначити, що укладаючи договір, сторони у п. 7.2. договору чітко обумовили розмір пені (0,5% від вартості непоставленої (несвоєчасно поставленої) партії товару за кожен день прострочення) за затримку поставки, у строки, передбачені договором, а також розмір штрафу (20% від суми непоставленої (несвоєчасно поставленої) партії товару).

Водночас, передбачаючи відповідальність за порушення строків оплати за поставлений товар п. 7.4. цього ж договору, сторони не встановили конкретного розміру (відсотку) пені та штрафу.

За викладеного, вимога позивача про стягнення пені та штрафу задоволенню не підлягає.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд враховує таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

22 квітня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" (замовник) та Адвокатським бюро "Кучерука "Консільєрі" (виконавець) укладено договір №2СС (судова справа) АБ/2022 про представництво інтересів в судових інстанціях у справі №904/916/22 (а.с. 29-31).

Згідно п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання надати замовнику за його завданням юридичні послуги з питань, представництва у всіх судових інстанціях замовника (ДК 021:2015:79140000-8- Послуги з юридичної консультування і юридичного представництва), по судовій справі №904/916/22 в порядку господарського провадження, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначені послуги в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Для виконання завдань на юридичні послуги, визначені у п. 1.2. цього договору, виконавець може призначати кваліфікованих уповноважених осіб згідно характеру правових правовідносин. Такі особи перед замовником та третіми особами діють на підставі витягу з цього договору та виданих довіреностей згідно вимог чинного законодавства України (п. 1.2 договору).

Замовник зобов`язується, зокрема своєчасно та в повному обсязі оплачувати послуги виконавця на умовах цього договору (п. 2.1.3 договору).

Виконавець зобов`язується, зокрема надавати юридичні послуги, визначені умовами цього договору, якісно, кваліфіковано, в інтересах замовника, з додержанням вимог діючого законодавства (п. 2.2.1 договору).

В пункті 2.5 договору сторони домовились, що для виконання послуг згідно цього договору виконавець має право покласти виконання частини послуги (окремих послуг) на інших осіб, залишаючись при цьому відповідальним за порушення умов договору та якість послуг.

За умовами пункту 3.1 договору протягом трьох робочих днів після підписання договору виконавець складає акт наданих послуг у двох примірниках по одному для кожної сторони договору, підписує його, скріплює печаткою (за наявності).

Замовник зобов`язаний підписати та скріпити печаткою (за наявності) отриманий Акт наданих послуг у двох примірниках та передати його виконавцю, або надати обґрунтовану письмову відповідь про відмову від підписання Акту (п. 3.2 договору).

Сторони визначили, що загальна вартість юридичних послуг за представництво виконавцем в суді першої інстанції інтересів замовника по судовій справі № 904/916/22 складає - 15 200,00грн. (п`ятнадцять тисяч двісті гривень 00 коп.) без ПДВ (п. 4.2 договору).

Сторони мають право переглядати вартість послуг шляхом підписання додаткової угоди до цього договору. Оплата здійснюється замовником на підставі актів приймання-передачі наданих юридичних і виставленого виконавцем рахунку шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця в національній валюті України - гривні. Днем здійснення оплати за цим договором вважається день зарахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця. Всі витрати пов`язані з перерахуванням коштів на рахунок виконавця, несе замовник (п. 4.3 договору).

Договір набирає чинність з моменту його підписання і діє до 31.12.2021 без застосування автоматичної пролонгації, або до фактичного розгляду судової справи №904/916/22 по суті і набрання рішень по цій справі законної сили (п. 9.1 договору).

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

В подальшому між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" та Адвокатським бюро "Кучерука "Консільєрі" складений та підписаний акт №1СС від 02.05.2022 приймання-передачі наданих юридичних послуг до договору про представництво інтересів в судових інстанціях по справі №904/916/22 №2СС АБ/2022 від 22.04.2022 (а.с. 32).

Згідно вказаного акту Адвокатське бюро "Кучерука "Консільєрі" надало, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" прийняло правові послуги на суму 15200,00грн.

Відповідно до змісту зазначеного акту адвокатом надані наступні послуги:

- опрацювання пакету первинних та інших документів в розмірі взаємовідносин між Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" та Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" за договором про закупівлю товару №197/13/96В від 29.03.2021 на предмет достатності даного пакету документів (з урахуванням судової практики в подібних спорах) для ефективного стягнення інфляційних втрат, штрафних санкцій (пені), штрафу за прострочення оплати товару понад 30 днів, 2год, вартістю 1200,00грн.;

- написання проекту позовної заяви за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення інфляційних втрат, штрафних санкцій (пені), штрафу за прострочення оплати товару понад 30 днів; підготування матеріалів позовної заяви (розрахунок судового збору за звернення до господарського суду, виготовлення комплекту позовної заяви і доданих до неї документів для суду та учасників справи); направлення позовної заяви учасникам справи і до Господарського суду Дніпропетровської області, 4год, вартістю 3600грн.;

- участь у судових засіданнях по судовій справі № 904/916/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення інфляційних витрат, штрафних санкцій (пені), штрафу за прострочення оплати товару понад 30 днів, 4год, вартістю 10 400,00грн.

02 травня 2022 року Адвокатське бюро "Кучерука "Консільєрі" виставило замовнику рахунок на оплату №1/СС на суму 15 200,00грн. (а.с. 33).

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №2СС (судова справа) АБ/2022 про представництво інтересів в судових інстанціях по справі №904/916/22; ордер серії АЕ №1111413 від 11.04.2022. Статус адвоката Кучерука Антона Володимировича підтверджується наявною у справі копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ДП№ 4379 від 05.07.2019 (а.с. 18-20, 29-31).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 15 200,00грн.

Господарський суд, розподіляючи витрати Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Елегія" на професійну правничу допомогу, дійшов висновку, що до детального опису робіт (послуг) безпідставно включена сума 10 400,00грн (участь у судових засіданнях), оскільки справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення) учасників (згідно ухвали суду від 18.04.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників, а акт приймання -передачі наданих адвокатом послуг складено 02.05.2022). Решта суми (4 800,00грн) підлягає розподілу відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно до розміру задоволених вимог.

За викладеного, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу у сумі 765,48грн. (40989,74грн*4800,00грн./257 028,19грн).

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3 855,43грн, що підтверджується платіжним дорученням №3011 від 11.04.2022 (а.с. 5).

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено судом частково, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 614,85грн. (40989,74грнх3855,43грн/257028,19грн)

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-торгівельна фірма "Елегія" до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення 257 028,19грн. - задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2; ідентифікацій код 14309787) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-торгівельна фірма "Елегія" (49101, м. Дніпро, вул. Миколи Руденка, буд. 35; ідентифікаційний код 21860190) інфляційні втрати у розмірі 40 989 (сорок тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять)грн 74коп, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 765 (сімсот шістдесят п`ять)грн 48коп та судовий збір в розмірі 614 (шістсот чотирнадцять) грн. 85коп., видати наказ.

Наказ видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення підписано 24.06.2022

Суддя Н.М. Євстигнеєва