ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" червня 2022 р. Cправа № 902/131/22

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Пшегорської О.Я.,

представника позивача - Данилко Р.Б.,

у відсутності представника відповідача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Біскотті" (вул. Орлина, буд. 8А, кв.13, м. Львів, 79035)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" (вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця (з), 21009)

про стягнення 57 456,10 грн,

В С Т А Н О В И В :

Товариством з обмеженою відповідальністю "Біскотті" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" про стягнення 57 456,10 грн.

Ухвалою суду від 21.02.2022 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/131/22 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15.03.2022.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого ухвалою суду від 14.04.2022 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, учасникам справи забезпечено можливість на реалізацію прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Виконавши завдання підготовчого провадження, судом закрито дану стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 26.05.2022.

За результатами слухання справи 26.05.2022 внаслідок задоволення відповідного клопотання представника відповідача розгляд справи по суті відкладено на 23.06.2022, про що постановлено відповідну ухвалу у протокольній формі.

Разом з тим відповідачем 30.05.2022 подано відзив на позовну заяву (а.с. 109-119, т.1) з обґрунтуванням пропуску строку на його подання з причин, які визнано судом обґрунтованими та поважними, про що постановлено відповідну ухвалу від 23.06.2022 у протокольній формі. При цьому позивачем 13.06.2022 подано відповідь на відзив (а.с. 120-132, т. 1) та 20.06.2022 - пояснення щодо наявності оригіналу листа вих. №86 від 23.06.2021 у відповідача (а.с. 133-143, т. 1).

Окремо слід зазначити, що ухвалою суду від 20.05.2022 представнику позивача забезпечено участь у судових засіданнях по справі №902/131/22 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Таке ж право забезпечено представнику відповідача на підставі ухвали суду від 25.05.2022.

На визначену дату та час (23.06.2022) у судове засідання з`явилася представник позивача (в режимі відеоконференції), відповідач явки у судове засідання уповноваженого представника не забезпечив. Повноважний станом на 26.05.2022 представник відповідача про призначення слухання справи на 23.06.2022 був повідомлений у судовому засіданні 26.05.2022, що підтверджується протоколом судового засідання від вказаної дати.

Представник позивача заявлений позов підтримала у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором підряду №220920 від 22.09.2020 в частині дотримання строку виконання робіт, внаслідок чого Товариством з обмеженою відповідальністю "Біскотті" заявлено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" 57 456,10 грн штрафних санкцій (пені). При цьому позивач на підтвердження погодження строку виконання робіт за Договором вказує на листування між сторонами у електронній формі.

Суть заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву зводиться до того, що текст Договору не містить конкретних строків виконання робіт, натомість є положення, яке передбачає необхідність погодження строків (п. 4.1. Договору).

Окрім того, у Договорі відсутні положення про те, що листування через електронну пошту є офіційною процедурою для досягнення згоди. Більше того, з боку позивача не було зазначено офіційної електронної адреси, з якої може здійснюватися відповідна комунікація між уповноваженими особами сторін.

Так, на думку відповідача, надані позивачем листи не є належними доказами, що свідчать про погодження між сторонами строків виконання робіт, зважаючи, зокрема, що такі листи були надіслані не уповноваженими особами відповідно до умов Договору.

У відповіді на відзив позивач акцентує увагу, що сторони належним чином врегулювали питання щодо строків виконання робіт - шляхом обміну скан-копіями документів, які були складені на фірмових бланках, підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками сторін, обмін даними листами відбувався на електронні поштові скриньки, які були відомі як контакти для обох сторін (підтвердженням цього виступає витяг листування за допомогою електронних поштових скриньок). При цьому позивач не вбачав необхідності в укладення окремого додатку до Договору щодо строків виконання робіт.

Окрім цього станом на 05.07.2021 року позивачем було виконано всі свої зобов`язання за Договором підряду на етапі початку виконання робіт, а саме здійснено оплату робіт в обсязі визначеному Договором та надано усю необхідну документацію. Не зважаючи на це, відповідач не приступив до виконання робіт вчасно та не виконав роботи у попередньо погоджений сторонами строк.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

22.09.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Біскотті" (Замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ізопол" (Виконавець, відповідач) укладено Договір підряду на виконання робіт №220920 (Договір), відповідно до п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується своїми силами і засобами виконати якісно роботи по влаштуванню поліуретаногово-цементного покриття Sikafloor-PurCem HS- 21, товщ. 4 мм (загальною площею 521,572 м2) на об`єкті: кондитерське виробництво за адресою Львівська область, Пустомитівський р-н., с. Солонка, автодорога Київ-Чоп 552км + 750м, а Замовник зобов`язується прийняти роботи та оплатити їх вартість у строки та на умовах, що визначаються цим Договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору Виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт в строки, погоджені (а при потребі, зафіксовані у відповідному додатку) з Замовником.

У разі виникнення прострочення виконання робіт, що сталося не з вини Виконавця (погодні умови, такі як: дощ, сніг, град, землетрус що не сумісні з технологією виконання робіт), терміни виконання робіт переносяться на відповідний строк. У такому випадку Сторони складають Акт про зміну терміну виконання робіт, що підписується обома Сторонами із зазначенням причин прострочення (п. 4.2. Договору).

Пунктом 6.5. Договору сторони погодили, що у разі порушення Виконавцем строків виконання робіт при умові часткової або повної передплати Замовником коштів, Виконавець повинен сплатити інфляційні та пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за весь час прострочення (затримки) виконання робіт.

Згідно із п. 9.1. Договору останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим Договором.

На підтвердження погодження між сторонами терміну виконання робіт з 05.07.2021 по 20.08.2021 позивач вказує на лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" вих. №86 від 23.06.2021 "Відповідно доступу на об`єкт" (а.с. 17, т. 1), який, як стверджує позивач, надійшов Товариству з обмеженою відповідальністю "Біскотті" на адресу електронної пошти.

За змістом такого листа, адресованого ТОВ "Біскотті" (заступнику директора з адміністративних питань Орфін Павлу) з посиланням на Договір підряду №220920 від 22.09.2020 ТОВ "Ізопол" просить надати доступ для ввезення-вивезення будівельних інструментів, матеріалів та працівникам підприємства на будівельний майданчик для виконання робіт, що будуть виконуватися терміном з 05.07.2021 по 20.08.2021.

Разом з тим позивачем надано до матеріалів справи Лист-відповідь щодо листа вих. №86 від 23.06.2021 (вих. №2/07 від 02.07.2021) (а.с. 18, т. 1), що представникам ТОВ "Ізопол" надається доступ на будівельний майданчик для виконання робіт визначених Договором у строк з 05.07.2021 року до 20.08.2021 року, що був визначений Виконавцем у Листі та погоджений Замовником Листом-відповіддю.

Окрім того, у зазначеному листі попереджено про нарахування штрафних санкцій у випадку затримки або не прибуття працівників Виконавця на будівельний майданчик Замовника, у вищезазначений день початку виконання робіт (05.07.21).

Згодом, за змістом Листа - претензії вих. №93 від 14.07.2021 (а.с. 19-20, т. 1) позивач повідомив відповідача про розірвання Договору, оскільки останнім не розпочато жодних робіт за Договором, та вимагав повернути сплачені Замовником відповідно до п. 3.1. Договору кошти у повному обсязі.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Біскотті" на підтвердження електронного листування між сторонами надано скріншоти електронних повідомлень (а.с. 135-139, т. 1).

Позивач, вважаючи належним чином погоджений з відповідачем термін виконання робіт за Договором шляхом електронного листування, звернувся із відповідним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" 57 456,10 грн штрафних санкцій (пені) внаслідок прострочення виконання зобов`язання щодо виконання обумовлених Договором робіт.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Так, між сторонами виникли правовідносини, які врегульовано положеннями Цивільного кодексу про підряд, враховуючи укладений між сторонами Договір підряду №220920.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ст. 854 Цивільного кодексу України).

Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі статтею 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, коли він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 4.1. Договору сторони погодили, що Виконавець зобов`язаний розпочати виконання робіт в строки, погоджені (а при потребі, зафіксовані у відповідному додатку) з Замовником.

Тобто за змістом вказаного пункту Договору сторони не передбачили чіткого строку виконання робіт, однак обумовили окреме погодження такого строку, зокрема й шляхом оформлення відповідного додатку до Договору.

Разом з тим в силу приписів ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Отже, за загальним правилом, за умови укладення письмового договору зміни до нього мали б вноситися у тій же формі.

Разом з тим звичаї ділового обороту не обмежують існування електронного документообігу між сторонами.

Слід зазначити, що у Договорі умови щодо електронного документообігу сторони не передбачили, проте при зазначенні реквізитів Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" вказано адресу електронної пошти: .

На відносини, що виникають у процесі створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, використання та знищення електронних документів поширюється дія Закону України від 22.05.2003 № 851-ІV "Про електронні документи та електронний документообіг".

Статтею 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" визначено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до частин першої, другої статті 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, що використовується для ідентифікації автора та/або підписування електронного документа іншим суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Правову позицію, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом та ЕЦП є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора іншими суб`єктами електронного документообігу викладено КГС ВС у постанові від 15.04.2021 у справі №910/8554/20. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 у справі № 922/1151/18, від 28.12.2019 у справі № 922/788/19.

Доказів, що листування між сторонами здійснювалося електронною поштою із накладенням ЕЦП як обов`язкового реквізиту електронного документа до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи.

Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

Частиною 2 ст. 96 ГПК України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (ч. 3, 5 ст. 96 ГПК України).

Так, за відсутності у матеріалах справи оригіналу листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Ізопол" вих. №86 від 23.06.2021, зважаючи на заперечення належності такого доказу відповідачем, суд не бере його до уваги. При цьому надана позивачем роздруківка електронної переписки не містить електронного цифрового підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, що унеможливлює ідентифікацію відправника повідомлення та підтвердження наявності волевиявлення відправника щодо змісту такого документу.

Більше того, за змістом переписки від імені "Павло Орфін", якого зазначено заступником директора з адміністративних питань Товариства з обмеженою відповідальністю "Біскотті" датованої 24.06.2021 (а.с. 136, т. 1), останній повідомляє, що 29.06.2021 можливо завозити матеріали та приступати до влаштування підлоги на складській частині, а також те, що роботи по підлозі повинні бути здані 13.08.2021.

Тобто такий графік проведення робіт (з 24.06.2021 по 13.08.2021) є відмінним від графіку, який вказаний у листі від імені ТОВ "Ізопол" вих. №86 від 23.06.2021 (з 05.07.2021 по 20.08.2021), що вказує на розбіжності між сторонами у погодженні такого строку. При цьому за встановлених обставин справи та наявних доказів відсутні підстави вважати належним чином погоджений термін виконання робіт за Договором з 05.07.2021 по 20.08.2021.

Підсумовуючи викладене, наявні у матеріалах листи не є допустимими електронними доказами, тобто вони не є тими належно оформленими засобами доказування в силу відсутності усіх належних реквізитів, які відповідно до законодавства має містити електронний документ, тому суд не бере їх до уваги, відтак і не надає оцінку змісту вказаних електронних листів.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

В силу положень статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість, представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т. ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, надати пояснення, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із оцінки наявних у справі доказів на предмет їх належності та допустимості, а також із дослідження кожного із них окремо та у сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням на підставі всебічного, повного, об`єктивного з`ясування обставин справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі у зв`язку з недоведеністю належного погодження сторонами строку виконання робіт, внаслідок чого відсутні підстави вважати відповідне зобов`язання простроченим, що виключає можливість стягнення штрафних санкцій.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із відмовою в задоволенні позову витрати на сплату судового збору в сумі 2481 грн за подання позовної заяви залишаються за позивачем.

Керуючись ст. ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2481 грн залишити за позивачем.

3. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. Відповідно до положень ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - ; відповідача - ; представника відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1

Повне рішення складено 28 червня 2022 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - позивачу - вул. Шевченка, буд. 313, а/с 8298, м. Львів, 79000 (адреса для листування);

3 - відповідачу - вул. Київська, буд. 16, офіс 903, м. Вінниця (з), 21009.