ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2022м. ДніпроСправа № 904/9540/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Товстоп`ятки В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквапласт", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", м. Жовті Води Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 2 767 999 грн. 20 коп. за договором про закупівлю послуг від 25.01.2021 № 861/39/440В

Представники:

від позивача: Макаренко Н.А., ордер АЕ № 1123779 від 03.02.2022, адвокат;

від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Аквапласт" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 10.12.2021 № б/н, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість за надані послуги в сумі 2 767 999 грн. 20 коп., відповідно до умов договору про закупівлю послуг від 25.01.2021 № 861/39/440В.

Позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем умов спірного договору в частині своєчасної оплати наданих позивачем послуг.

Ухвалою господарського суду від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 18.01.2022.

Ухвалою господарського суду від 18.01.2022 підготовче засідання відкладено на 03.02.2022.

Ухвалою господарського суду від 03.02.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 03.03.2022.

21.02.2022 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог від 16.02.2022, відповідно до якої просить суд прийняти відмову позивача від частини позовних вимог про стягнення з відповідача частини основного боргу у розмірі 17 632 грн 19 коп. за актом від 23.10.2021 № 02/10, яка погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами, про що складено протокол від 07.02.2022. Позивач просить суд в цій частині провадження у справі закрити та стягнути з відповідача решту заборгованості в сумі 2 750 367 грн 01 коп.

У призначений судом час 03.03.2022 судове засідання не відбулося, у зв`язку з обставинами, які зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду в умовах військової агресії Російської Федерації проти України.

Ухвалою господарського суду від 03.03.2022 доведено до відома сторін, що про дату та час розгляду справи буде повідомлено додатковою ухвалою суду.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2022 розгляд справи по суті призначений у судовому засіданні 21.06.2022.

20.06.2022 на електронну адресу суду надійшло клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, мотивоване посиланням на наказ підприємства від 01.03.2022 № 778/к «Про виведення у вимушений тимчасовий простій персоналу підрозділів ДП «СхідГЗК»». Відповідач зазначає, що через тимчасовий простій підрозділів підприємства, визначених вказаним наказом, не може забезпечити явку представника у призначене судове засідання.

У судовому засіданні 21.06.2022 представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача.

Господарський суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином та не вбачає підстав для відкладення розгляду справи з огляду на таке.

Згідно із 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (постанова Верховного Суду від 24.01.2018 у справі №907/425/16).

Господарський суд зазначає, що клопотання подане до суду представником відповідача адвокатом Левченко І.А., яка діє на підставі довіреності від 20.10.2021 № 18/6453. Разом з тим, адвокатом до клопотання не надано доказів перебування Левченко І.А. у штаті підприємства відповідача; крім того, наданий відповідачем наказ від 01.03.2022 № 778/к «Про виведення у вимушений тимчасовий простій персоналу підрозділів ДП «СхідГЗК»» не містить інформації про виведення у вимушений тимчасовий простій персоналу юридичного відділу ДП «Східний ГЗК»; при цьому, додатки № 1-22 до наказу відповідачем до матеріалів справи не надані.

Господарський суд зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 197 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості.

Господарський суд констатує, що за вказаних у клопотанні обставин відповідач не скористався своїм правом на участь у призначеному засіданні у режимі відеоконференції, в тому числі за межами приміщення суду. Відповідних заяв до суду від ДП «Східний ГЗК» не надходило.

Стаття 42 Господарського процесуального кодексу України наділяє сторони процесуальними правами, серед яких право брати участь у судових засіданнях.

Господарський суд враховує, що явка представників сторін в засідання суду обов`язковою не визнавалась.

Отже, у суду маються достатні підстави вважати, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні у будь який визначений процесуальним законодавством спосіб.

Крім того, відповідач не скористався також правом на подання відзиву на позов з викладенням письмових пояснень у межах визначеного законом і судом строків, клопотань про необхідність витребування доказів чи прийняття від нього додаткових доказів не заявляв, як не заявляв і про бажання надати власні пояснення по суті спору.

Отже, відповідно до ч. 9 ст. 81, ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 21.06.2022 представник позивача просив прийняти відмову позивача від частини позовних вимог в сумі 17 632 грн 19 коп., решту позовних вимог задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2021 між Державним підприємством "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Аквапласт" (виконавець) укладено договір про закупівлю послуг № 861/39/440В (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язується надати послуги зазначені в п.1.2. договору, а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що виконавець зобов`язується надати в порядку та на умовах даного договору послуги з ремонту і технічного обслуговування техніки код 5053 (Капітальний ремонт абсорбційної башти WS сірчанокислотного цеху ГМЗ ДП «СхідГЗК») (далі - послуги), відповідно до дефектного акту (додаток № 2, який є невід`ємною частиною договору).

За умовами п. 3.1. договору вартість послуг визначається відповідно до розрахунку вартості послуг (додаток № 1, який є невід`ємною частиною договору) та складає 2 979 000,00 грн, у т.ч. ПДВ20% - 496 500,00 грн.

Згідно з 4.1. договору послуги, які виконуються відповідно до цього договору, сплачуються замовником за погодженими цінами в національній валюті України.

У п.п. 4.2., 4.4. договору сторони узгодили, що розрахунок за надані послуги замовник здійснює по факту надання послуг, з відстрочкою платежу 30 банківських днів від дати підписання акту здачі-приймання наданих послуг. Підставою для оплати наданих послуг є акт здачі-приймання наданих послуг, підписаний з двох сторін, та рахунок, доданий до нього.

Відповідно до п. 11.1. договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31.12.2021, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу визначені договором послуги, про що сторонами складений та підписаний акт здачі-приймання наданих послуг від 23.10.2021 № 02/10 на суму 2 767 999 грн. 20 коп. (а.с. 23-34).

Господарський суд зазначає, що вказаний вище акт підписаний сторонами без жодних зауважень чи заперечень.

Позивач стверджує, що під час підписання акту надання послуг від 10.09.2020 № 113 відповідачу наданий для оплати рахунок від 23.10.2021 № 96 (а.с. 35).

Позивач вказує, що відповідач, в порушення умов договору, свої зобов`язання з оплати наданих послуг не здійснив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 2 767 999 грн. 00 коп.

Доказів оплати заборгованості відповідачем сторонами до матеріалів справи не надано.

Предметом доказування по справі є обставини укладання договору, факт надання послуг, строк оплати послуг, наявність прострочення оплати послуг, строк дії договору.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про закупівлю послуг від 11.06.2020 № 473/11/212В, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи, заборгованість відповідача за надані послуги становить 2 767 999 грн. 20 коп. З урахуванням умов п. 4.2 договору строк оплати наданих послуг за актом від 23.10.2021 № 02/10 є таким, що настав 03.12.2021.

Враховуючи, що відповідачем своєчасно не сплачено вартість наданих позивачем послуг за спірним актом, суд вважає позовну вимогу про стягнення боргу у розмірі 2 767 999 грн. 20 коп. обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

21.02.2022 від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог від 16.02.2022, відповідно до якої просив суд прийняти відмову позивача від частини позовних вимог про стягнення з відповідача частини основного боргу у розмірі 17 632 грн 19 коп. за актом від 23.10.2021 № 02/10, яка погашена шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог між сторонами, про що складено протокол від 07.02.2022. Позивач просить суд в цій частині провадження у справі закрити та стягнути з відповідача решту заборгованості в сумі 2 750 367 грн 01 коп.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За нормами ст. 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з частковою відмовою позивача від позову судом у відповідності до вимог ст. 191 Господарського процесуального кодексу України перевірено, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення, та роз`яснено сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, передбачені ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне прийняти відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 17 632 грн. 19 коп., та закрити провадження у справі в цій частині позовних вимог.

Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із положеннями ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої, визначені договором, майново-господарські зобов`язання перед позивачем з оплати наданих позивачем послуг, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про примусове стягнення з відповідача 2 750 367 грн. 01 коп. основного боргу - є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позовних вимог провадження підлягає закриттю, у зв`язку із відмовою позивача від позову в цій частині.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 2, п. 1 ч. 2 ст. 46, ст. ст. 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 126, 129, 165, 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, 232, 233, 236-238, 331, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову позивача від позову в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 17 632 грн. 19 коп.

Закрити провадження у справі №904/9540/21 в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 17 632 грн. 19 коп.

В іншій частині позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквапласт" (50066, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Двінська, буд. 9, ) 2 750 367 грн. 01 коп. (два мільйони сімсот п`ятдесят тисяч триста шістдесят сім грн. 01 коп.) основного боргу, 41 255 грн. 51 коп. (сорок одну тисячу двісті п`ятдесят п`ять грн. 51 коп.) витрат зі сплати судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 01.07.2022

Суддя І.А. Рудь