ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22 червня 2022 року Справа № 903/238/22

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Спец Тех Захід, с. Милуші, Луцький р-н., Волинська обл.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ТД Волинь Трейд-Буд, м. Ковель, Волинська обл.

про стягнення 1 524 592 грн. 58 коп.

Суддя Кравчук А.М.

Секретар судового засідання: Мачульська Л.В.

Представники:

від позивача: Кушнірук Ю.П. ордер від 22.06.2022 серія АС № 1040182

від відповідача: н/з

встановив: 13.04.2022 на адресу Господарського суду Волинської області надійшла позовна заява ТОВ Спец Тех Захід № 12-04/2022 від 12.04.2022 до ТОВ ТД Волинь Трейд-Буд про стягнення 1 524 592 грн. 58 коп., з яких: 1 516 302 грн. 30 коп. основного боргу та 8 290 грн. 28 коп. пені.

Ухвалою суду від 05.05.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 08.06.2022 об 11 год. 00 хв. Запропоновано відповідачу подати суду в порядку статей 165, 178 Господарського процесуального кодексу України не пізніше п`ятнадцяти календарних днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову при їх наявності, копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду; позивачу - відповідь на відзив не пізніше 3-х календарних днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачу; відповідачу - заперечення на відповідь позивача протягом 3-х календарних днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

Відповідач ухвалу суду від 05.05.2022 отримав 12.05.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а. с. 67).

Строк для подання відзиву по 27.05.2022.

Відзив відповідача на адресу суду не надходив.

Суд протокольною ухвалою від 08.06.2022 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив 22.06.2022 об 11 год. 30 хв., про що повідомив відповідача ухвалою від 08.06.2022, яка отримана ним 13.06.2022.

У поясненні від 16.06.2022 № 12, які долучені до матеріалів справи протокольною ухвалою від 22.06.2022, відповідач визнав основну заборгованість, у стягненні пені просить відмовити згідно п. 6.1 договору, відповідно до якого сторони не несуть відповідальності за невиконання зобов`язань, якщо таке стало наслідком непереборної сили, у даному випадку введення воєнного стану. Просить суд надати можливість погасити заборгованість після закінчення воєнного стану в Україні.

У клопотанні від 21.06.2022 № 37 відповідач розгляд справи просить відкласти у зв`язку з відрядженням адвоката до м. Київ. Доказів на підтвердження не подав.

Суд клопотання про відкладення розгляду справи відхилив як не обґрунтоване та не підтверджене доказами, оскільки ухвалою суду від 08.06.2022 явка учасників справи у судове засідання визнавалась не обов`язковою. ГПК України не містить вимог щодо відповідальних осіб, які можуть представляти інтереси сторін в господарському суді. Надання повноважень на представництво інтересів сторін в процесі не обмежено будь яким певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника не є правовою підставою для відкладення розгляду справи. При цьому судом враховано подання відповідачем пояснень по справі.

У клопотанні від 17.06.2022 позивач просить стягнути з відповідача 10 200 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів, не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

в с т а н о в и в:

21.10.2021 між ТОВ «Спец Тех Захід» (постачальник) та ТОВ «ТД «Волинь Трейд-Буд» (покупець) укладено договір поставки №17/10-2021 (а. с. 7-9).

Відповідно до ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з договору.

Між сторонами зобов`язання виникли з договору поставки від 21.10.2021 №17/10-2021.

Згідно умов договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця матеріали - пісок з їх доставкою покупцю, а покупець - прийняти матеріали та оплатити їх на умовах даного договору (п. 1.1). Асортимент, кількість, ціна матеріалів на кожну окрему поставку визначаються у видаткових накладних, які є невід`ємною частиною договору (п. 1.2). Вартість матеріалів вказується у рахунках на оплату і підтверджується у відповідній видатковій накладній на момент відвантаження матеріалів (п. 3.1). Покупець за попередньою домовленістю сторін здійснює оплату частини суми згідно виставленого рахунку постачальника протягом одного робочого дня з моменту його отримання. Іншу частину суми, зазначену в рахунку, покупець оплачує протягом 7-ми робочих днів з дня поставки матеріалів (п. 3.4). За прострочення грошових зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення (п. 5.2). Договір вступає в силу станом на дату його підписання сторонами та діє до 31.12.2021. У випадку якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не заявила про намір його припинити, він вважається продовженим для сторін на наступний календарний рік на тих самих умовах (п.7.4).

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

Згідно із ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товар на загальну суму 1 516 302 грн. 30 коп., що підтверджується видатковими накладними (а. с. 10-19), рахунками на оплату (а. с. 22-31).

В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання щодо оплати отриманих матеріалів не виконав, у зв`язку з чим заборгованість становить 1 516 302 грн. 30 коп., підтверджена матеріалами справи, відповідачем визнана, підставна і підлягає до стягнення з відповідача, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 8 290 грн. 28 коп. пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідні положення Господарського кодексу України також передбачають, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання він зобов`язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню). Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання (ст. 230).

За змістом частини 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Пунктом 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

П. 5.2 договору передбачено, що за прострочення грошових зобов`язань за даним договором сторони несуть відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення

Суд, здійснивши власний розрахунок, враховуючи п. 3.4 договору, яким передбачено оплату товару протягом 7-ми робочих днів з дня поставки матеріалів, дійшов висновку, що підставними та підлягають до стягнення з відповідача 7 027 грн. 54 коп. пені, з яких:

- по видатковій накладній на суму 67 106 грн. 00 коп. за період з 10.02.2022 по 23.02.2022 514 грн. 79 коп.;

- по видатковій накладній на суму 182 492 грн. 00 коп. за період з 11.02.2022 по 23.02.2022 1 299 грн. 94 коп.;

- по видатковій накладній на суму 191 993 грн. 00 коп. за період з 12.02.2022 по 23.02.2022 1 262 грн. 42 коп.;

- по видатковій накладній на суму 239 087 грн. 00 коп. за період з 15.02.2022 по 23.02.2022 1 179 грн. 06 коп.;

- по видатковій накладній на суму 181 809 грн. 00 коп. за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 796 грн. 97 коп.;

- по видатковій накладній на суму 135 130 грн. 00 коп. за період з 16.02.2022 по 23.02.2022 592 грн. 35 коп.;

- по видатковій накладній на суму 125 434 грн. 00 коп. за період з 17.02.2022 по 23.02.2022 481 грн. 12 коп.;

- по видатковій накладній на суму 142 939 грн. 00 коп. за період з 18.02.2022 по 23.02.2022 469 грн. 94 коп.;

- по видатковій накладній на суму 95 292 грн. 00 коп. за період з 19.02.2022 по 23.02.2022 261 грн. 07 коп.;

- по видатковій накладній на суму 155 014 грн. 00 коп. за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 169 грн. 88 коп.

У позові на суму 1 262 грн. 74 коп. пені слід відмовити у зв`язку з помилкою позивача в обрахунку днів оплати. Пеня нарахована за 7-ий день оплати.

Заперечення відповідача щодо стягнення пені не приймаються судом, оскільки строк оплати за договором сплив і пеня нарахована позивачем до введення воєнного стану.

Клопотання відповідача щодо надання судом при винесенні рішення можливості погасити заборгованість після закінчення воєнного стану в Україні не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю. Повноваження господарського суду при прийнятті рішень чітко врегульовані положеннями ГПК України.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до статті 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу) відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частини перша, друга статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

05.01.2022 між ТОВ «Спец Тех Захід» та адвокатським об`єднанням «Фоксі» укладено договір про надання правової допомоги № 05/01.

Згідно умов договору адвокати надають клієнту правову допомогу з юридичних питань, пов`язаних з діяльністю підприємства (п. 1.1). За результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується обсяг наданої об`єднанням правової допомоги, розмір гонорару та понесених витрат (п. 2.1). Сума, що підлягає сплаті за договором, визначається із розрахунку послуг і часу, витраченого об`єднанням для надання правової допомоги (п. 2.2). Розрахунок розміру гонорару здійснюється з урахуванням вартості 1 години затраченого часу, гривневим еквівалентом чого є сума коштів 1 700,00 грн. (п. 2.3). У випадку участі об`єднання в судових засіданнях в інтересах клієнта, розрахунок гонорару здійснюється з урахуванням також часу, необхідного для прибуття в судове засідання та повернення із судового засідання (п. 2.4).

Акт прийому передачі послуг з надання правової допомоги щодо відносин клієнта з ТОВ «Волинь Трейд-Буд» від 16.06.2022 містить детальний опис виконаних робіт з зазначенням затраченого часу та вартості. Всього затрачено 6 годин, вартість послуг - 10 200 грн. 00 коп. (6 год. х 1 700 грн. 00 коп.). Підписанням вказаного акту сторони підтвердили відсутність претензій щодо наданих послуг.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19, від 30.11.2021 № 925/331/20).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу на суму 10 200 грн. 00 коп. позивач подав копії договору про надання правової допомоги № 05/01 від 05.01.2022, акта прийому передачі послуг від 16.06.2022.

Матеріалами справи підтверджується надання адвокатами послуг з правничої допомоги ТОВ «Спец Тех Захід», зокрема щодо вивчення матеріалів щодо відносин позивача з відповідачем (1 година 1 700 грн. 00 коп.), складання позовної заяви (2 години 3 400 грн. 00 коп.), участі у судових засіданнях з врахуванням часу прибуття та повернення (2 години 3 400 грн. 00 коп.). Претензія в матеріалах справи відсутня (1 година 1 700 грн. 00 коп.). Всього підтверджено надання послуг на суму 8 500 грн. 00 коп.

Про понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн. 00 коп. заявлено у позовній заяві.

Клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу в матеріалах справи відсутні.

З огляду на складність справи, підтверджений адвокатом обсяг послуг, суд вважає, що розмір заявлених ТОВ «Спец Тех Захід» витрат на правову (правничу) допомогу у сумі 8 500 грн. 00 коп. відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді. Витрати на суму 1 700 грн. 00 коп. за підготовку претензії не підлягають відшкодуванню.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20, згідно з яким для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, ч. 3 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Судом встановлено, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав основний борг 1 516 302 грн. 30 коп., за який підлягає до сплати судовий збір в сумі 22 744 грн. 53 коп.

При поданні позову ТОВ «Спец Тех Захід» сплачений судовий збір в сумі 22 868 грн. 89 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 1319 від 04.05.2022.

Враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем основного боргу до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що судовий збір у сумі 11 372 грн. 26 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову з суми основного боргу) підлягає поверненню заявнику з Державного бюджету України відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України та ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Оскільки спір до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати в частині задоволених позовних вимог по сплаті судового збору в сумі 11 477 грн. 69 коп. (задоволені позовні вимоги 1 523 329 грн. 84 коп. х 1.5% = 22 849 грн. 95 коп. 50 % повернені 11 372 грн. 26 коп.), 8 490 грн. 95 коп. витрат на правничу допомогу відповідно до ст. ст. 129 - 130 ГПК України слід віднести на нього.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД «Волинь Трейд-Бум» (вул. Луцька, 21, м. Ковель, Волинська обл., ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спец Тех Захід» (вул. Тарасова, 17, с. Милуші, Луцький р-н., Волинська обл., )

- 1 516 302 грн. 30 коп. основного боргу, 7 027 грн. 54 коп. пені, 11 477 грн. 69 коп.

витрат по сплаті судового збору, 8 490 грн. 95 коп. витрат на правничу допомогу, а всього: 1 543 298 грн. 48 коп. (один мільйон п`ятсот сорок три тисячі двісті дев`яносто вісім грн. 48 коп.)

3. У позові на суму 1 262 грн. 74 коп. відмовити.

4. Головному управлінню Державної казначейської служби України у Волинській області повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Спец Тех Захід» (вул. Тарасова, 17, с. Милуші, Луцький р-н., Волинська обл., ) з Державного бюджету України 11 372 грн. 26 коп. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення № 1319 від 04.05.2022 на суму 22 868 грн. 89 коп. (оригінал платіжного доручення знаходиться в матеріалах справи № 903/238/22).

5. Підставою для повернення судового збору є дане рішення, підписане суддею та скріплене печаткою суду.

6. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення

складений 30.06.2022

Суддя А. М. Кравчук