ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2022 р. Справа№ 910/20819/20

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Ткаченка Б.О.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Дерій В.В.

за участю представників сторін згідно із протоколом судового засідання

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Галуза Людмила Олексіївна (адвокат, свідоцтво №7465/10 від 01.03.2019);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 (повне рішення складено 13.08.2021) у справі № 910/20819/20 (суддя Данилова М.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерто Груп"

до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту"

про стягнення грошових коштів,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

29.12.2020 до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерто Груп" надійшла позовна заява б/н від 22.12.2020 до Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту", в якій викладені позовні вимоги, щоб в судовому порядку стягнути заборгованість на суму в розмірі 471 478,70 грн за поставлений товар.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати поставленого товару.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дерто Груп" суму основного боргу в розмірі 350 000,00 грн, пеню в розмірі 64 050,00 грн, 7% вартості товару в розмірі 24 500,00 грн, 3% річних в розмірі 16 905,41 грн, інфляційні втрати в розмірі 30 800,00 грн та судовий збір в розмірі 7 293,84 грн.

Рішення мотивоване тим, що доводи відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення 350 000, 00 грн вартості поставленого товару спростовуються, оскільки матеріали справи містять копії видаткової накладної № 200819-1 від 20.08.2019, яка містить підписи постачальника та отримувача та відповідні печатки підприємств. Суд визнає вказану видаткову накладну належним і достатнім доказом виконання договору між сторонами у справі та підставою для здійснення розрахунків. Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, суд вважає його арифметично правильним, таким, що відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів та письмових пояснень

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить поновити пропущений строк на апеляційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20; задовольнити дану апеляційну скаргу в повному обсязі; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20, яким в задоволенні позову відмовити повністю, залучити до справи № 910/20819/20, у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача - ТОВ "Торгова Будівельна Компанія "Дніпро"; витрати на оплату судового збору за подання даної апеляційної скарги в сумі 10 940,76 грн покласти на позивача.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовуються наступними доводами.

Скаржник вказує на те, що довіреністю від 07.08.2019 № 484 не передбачено права директора Ольшанської філії ПрАТ "Київ-Дніпровське МППЗТ" Авраменко П.В. на укладання договорів на поставку товарів, зокрема ваг, більш того, згідно із абз. 1 п. 9.4.10 статуту відповідача (в редакції, чинній на момент "досягнення усної домовленості") до компетенції правління належить, зокрема, прийняття рішення при вчинення правочинів від імені Товариства, якщо ринкова вартість майна або послуг, що є його предметом, становить до 10% активів Товариства за даними останньої річної фінансової звітності Товариства, тому договір укладений "шляхом досягнення усної домовленості" на поставку ваг є нікчемним, отже у відповідача відсутні правові підстави для їх оплати. Також скаржник вказує на те, що штраф і пеня не передбачені "договором укладений у спрощений спосіб", про який пише позивач у позові, то вимоги по стягненню заборгованості 350 000,00 грн є грошовим, а тому, пеня, штраф та 7% вартості товару не підлягають стягненню позивачем з відповідача. Скаржник вважає, що довів (надав) суду достатні докази того, що з боку ТОВ "Компанія "Ваговимірювальні системи" були продані ваги 150ВВС-2-1-13,5 заводський № 1139 для ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро", копії документів, на підставі яких були продані дані ваги, та настанова до експлуатації додаються: договір ВИС-1055/18 від 30.11.2018 між ТОВ "Компанія "Ваговимірювальні системи" та ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро" - 8 сторінок, видаткова накладна - 1 сторінка, настанова з експлуатації - 32 сторінки. Згідно із актом № 8 від 30.08.2019 ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро" здійснювала роботи з ремонту колійного розвитку 2-ї дільниці Миколаївського виробничого р-ну Ольшанської філії ПрАТ "Київ Дніпровське МППЗТ" на суму 1 549 780,64 грн, крім того, в акті № 3 приймання будівельних робіт в розділі 4 вказано, що ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро" здійснювала монтаж вагів вагонних, граничне навантаження 150т.

У письмових поясненнях відповідач вказує на те, що внаслідок неузгодженості всіх істотних умов договору поставки, має місце неукладеність цього договору поставки, тому до спірних відносин необхідно застосовувати загальні положення про повернення майна.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Позивач та третя особа у строк, встановлений ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021, не скористались процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, не висловили змістовних та обґрунтованих заперечень з приводу викладених в апеляційній скарзі обставин, внаслідок чого справа розглядається за наявними матеріалами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/20819/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Гаврилюк О.М., судді: Ткаченко Б.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки, а саме: протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, надати до Північного апеляційного господарського суду: заяву про поновлення строку для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 з зазначенням поважних підстав пропуску такого строку та наданням відповідних доказів.

16.11.2021 від ТОВ "Дерто Груп" надійшли заперечення проти заяви (клопотання) про поновлення процесуальних строків та відкриття апеляційного провадження, яке обґрунтоване тим, що звернення відповідача до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 відбулось майже через 3 календарних місяці після складення цього рішення, як повного судового рішення, натомість відповідач був повністю обізнаним про наявність справи № 910/20819/20, крім того, відповідач мав можливість реалізувати право на участь в апеляційному перегляді рішення місцевого господарського суду шляхом доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Від Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" до Північного апеляційного господарського суду подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги згідно із ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2021 у справі № 910/20819/20, у якій, зокрема, викладено заяву про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 та винесення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Так, скаржник зазначає про отримання оскаржуваного рішення 18.10.2021, що підтверджується копією конверту з відбитком та датою поштового штемпеля 16.10.2021.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 поновлено Приватному акціонерному товариству "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" пропущений строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20. Призначено справу № 910/20819/20 до розгляду у судовому засіданні 13.01.2022.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" про залучення третьої особи - ТОВ "Торгова Будівельна Компанія "Дніпро", відмовлено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2022 оголошено перерву у розгляді справи № 910/20819/20 за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 до 10.02.2022.

Судове засідання у справі № 910/20819/20, призначене на 10.02.2022, не відбулось, у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гаврилюка О.М.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 на 09.06.2022.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, перебування суддів у відпустках, тимчасову непрацездатністю судді Гаврилюка О.М., введення воєнного стану в Україні, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/20819/20 розглядалась протягом розумного строку.

Позиції учасників справи

Представник відповідача у судовому засіданні 09.06.2022 просив рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 скасувати, вимоги апеляційної скарги задовольнити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

20.08.2020 позивачем поставлено відповідачу на адресу Ольшанської філії: м. Миколаїв, вул. Новозаводська, 2-А, а відповідачем прийнято ваги 150ВВС-2-1-13,5, 1 комплект загальною вартістю 350 000,00 грн, що підтверджується товарно-транспортною накладною № Р2008 від 20.08.2019; видатковою накладною № 20019-1 від 20.08.2019; актом приймання-передачі товару від 20.08.2019 до поставки згідно з рахунком № 200819-1 від 20.08.2019 та рахунком-фактурою № 200819-1 від 20.08.2019 про оплату вартості товару в розмірі 350 000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідачем порушено умови домовленості, оскільки поставлений товар оплачено не було, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним, зокрема, у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач у претензії № 1 від 18.09.2020 повідомив відповідача про те, що попри прийняття 20.08.2019 товару та товаророзпорядчих документів на нього, покупцем вартість поставленого товару, відповідно до виставленого рахунку-фактури, донині не сплачено, у зв`язку з цим, 21.08.2020 в інтересах позивача направлено лист до відповідача з проханням виконати умови поставки та сплатити суму вартості поставленого товару у розмірі 350 000,00 грн, цей лист отримано і зареєстровано, за інформацією відповідача, 25.08.2020 за вх. № 5996, однак, відповіді на вказаний лист не надходило.

Також позивачем у претензії № 1 запропоновано відповідачу виконати у повному обсязі зобов`язання зі сплати товару, поставленого позивачем 20.08.2019 відповідачу, на адресу його Ольшанської філії, у сумі 350 000,00 грн.

Зазначена претензія надіслана відповідачу рекомендованим листом (накладна № 252) та отримана відповідачем згідно із трекінгом "Укрпошта" - 25.09.2020.

Однак, відповідач зазначену претензію залишив як без задоволення, так і без відповіді.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Як передбачено ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач не надав доказів оплати всієї вартості одержаної від позивача продукції.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення 350 000,00 грн заборгованості є такими, що відповідають нормам законодавства та підтверджені матеріалами справи, тому підлягають задоволенню.

Твердження заявника скарги про відсутність документів, які підтверджували б існування правових відносин між сторонами, спростовується матеріалами справи, адже позивачем було запропоновано відповідачу продаж товару, шляхом надання рахунку-фактури, а відповідач із пропозицією позивача погодився та одержав товар за видатковою накладною.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

Пунктом 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 № 996, встановлено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Зазначеним первинним документом, який засвідчує передання-прийняття товару у даній справі, є видаткова накладна; як вбачається із видаткової накладної, у графі: "Отримав" є підпис Исько В.Д. про одержання, за дорученням № 135 від 20.08.2019.

Крім того, у акті приймання-передачі товару до поставки згідно із рах. № 200819-1 від 20.08.2019 між позивачем та відповідачем від 20.08.2019, у графі: "Товар прийняв: від замовника" міститься підпис директора Авраменка П.В.

Слід зазначити, що відповідачем не надано доказів як відмови від прийняття товару, так і вчинення дій щодо повернення отриманого товару.

Тобто, доводи відповідача щодо безпідставності вимог позивача про стягнення 350 000,00 грн вартості поставленого товару спростовуються, оскільки матеріали справи містять копії видаткової накладної № 200819-1 від 20.08.2019, яка містить підписи позивача та відповідача та відповідні печатки підприємств.

Твердження відповідача про те, що з боку ТОВ "Компанія "Ваговимірювальні системи" були продані ваги 150ВВС-2-1-13,5 заводський № 1139 для ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро", копії документів, на підставі яких були продані дані ваги, та настанова до експлуатації додаються: договір ВИС-1055/18 від 30.11.2018 між ТОВ "Компанія "Ваговимірювальні системи" та ТОВ "Торгова будівельна компанія "Дніпро" - 8 сторінок, видаткова накладна - 1 сторінка, настанова з експлуатації - 32 сторінки, спростовуються зазначеними вище наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 181 ГК України допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Отже, підписавши та скріпивши відбитками печаток зазначену видаткову накладну, сторонами укладено договір та виконано його позивачем й частково відповідачем, оскільки позивачем передано відповідачу товар, а останній їх прийняв, проте не оплатив.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, які звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦУ України, якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

З аналізу положень ст. 231 ГК України вбачається, що нею передбачено можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, що мають імперативний характер (тобто, їх розмір не може бути змінений за згодою сторін та не залежить від їх волевиявлення), а також можливість законодавчого встановлення щодо окремих видів зобов`язань штрафних санкцій, розмір яких може бути змінений сторонами за умовами договору.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нормами статті 193 ГК України, статті 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, актів, договору, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розрахунок, наданий позивачем, є арифметично правильним.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 124, 129-1 Конституції України, ст.ст. 8, 11, 74, 129, 240, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Київ-Дніпровське міжгалузеве підприємство промислового залізничного транспорту" на рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.05.2021 у справі № 910/20819/20 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу № 910/20819/20 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова складена та підписана 23.06.2022.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді Б.О. Ткаченко

В.В. Сулім