ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16.06.2022 Справа № 914/2620/21

За заявою: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021

у справі № 914/2620/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Андрійчак Артура Стефановича, Закарпатська область, с. Баранинці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про стягнення 76 843,00 грн

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Пришляк М. С.

Представники:

Від заявника (боржника): Білик П. Б.

Від стягувача: не з`явився

Суть спору:

07.06.20022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни від 25.05.2022 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21.

Ухвалою суду від 08.06.2022 заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд заяви на 16.06.2022 о 11:00 год.

15.06.2022 на електронну пошту господарського суду від Фізичної особи-підприємця Андрійчак Артура Стефановича надійшли заперечення на заяву про відстрочення виконання рішення суду, якими останній просить суд відмовити Фізичній особі-підприємцю Ковалик Галині Романівній у задоволенні заяви про відстрочення виконання рішення суду, а також відкласти судове засідання, призначене на 16.06.2022 на іншу дату у зв`язку з неможливістю забезпечити явку.

В судове засідання 16.06.2022 представник заявника (боржника) з`явився, дав пояснення по суті заяви, просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 строком на 1 рік, зазначивши, що одномоментне виконання рішення суду може негативно вплинути на господарську діяльність відповідача та призвести до її зупинення.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився. Згідно письмових заперечень на заяву про відстрочення виконання рішення суду зазначив, що відсутність грошових коштів на банківських рахунках відповідача не свідчить про відсутність в останнього грошових коштів у готівковій формі. Відтак, вважає заяву про відстрочення виконання рішення господарського суду необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Розглянувши заяву Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни про відстрочення виконання рішення суду та подані докази в їх сукупності, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 позов задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни на користь Фізичної особи-підприємця Андрійчак Артура Стефановича 76843,00 грн основного боргу, 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору та 4727,00 грн витрат на правничу допомогу.

19.05.2022 на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021, та постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 у справі №914/2620/21 видано наказ.

Відповідно до вимог ст. 331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. В цьому контексті законодавцем чітко пов`язано строк на який можна відстрочити чи розстрочити виконання судового рішення з моментом його ухвалення, а не набрання законної сили.

Конституційний Суд України у рішенні № 5-пр/2013 від 26.06.2013 вказав, що розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Згідно з ч. 4 ст. 11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина "судового розгляду".

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні цієї норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми, що визначена судом. Можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

Безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

До заяви про відстрочення виконання рішення суду відповідачем (заявником) додано платіжні доручення, що підтверджують часткові оплати по раніше існуючих заборгованостях. Однак, доказів про часткове погашення заборгованості, зокрема, перед Фізичною особою-підприємцем Андрійчак Артуром Стефановичем, котрі б свідчили про спрямованість дій боржника на погашення боргу, що виник перед вказаним контрагентом, заявником не надано. Про таку сплату не заявлено також і позивачем.

Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (постанова Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 905/2953/17).

У постанові Верховного Суду від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16 зазначено, що враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

У цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення. Тобто відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Обґрунтовуючи необхідність надання відстрочки виконання рішення, заявник посилається на важке фінансово-економічне становище, зумовлене карантином та введенням військового стану в Україні, що призвело до виникнення кредиторської заборгованості перед іншими контрагентами а відтак, необхідності залучення ФОП Ковалик Г. Р. кредитних коштів (в підтвердження чого заявником надано кредитний договір, виписку по рахунку станом на 20.05.2022).

Проте, суд зауважує, що скрутне фінансове становище заявника, у зв`язку з карантином, введенням військового стану, та наявність заборгованості перед іншими контрагентами, на які останній посилається як на підставу для відстрочення виконання рішення суду не є винятковою обставиною у розумінні приписів ст. 331 Господарського процесуального кодексу України та не є підставою для відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чіжов проти України» зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на викладене, зважаючи на відсутність доказів на підтвердження виняткових обставин; оцінюючи поведінку сторони відповідача у справі, зокрема неявку в судові засідання під час розгляду справі судом першої інстанції; враховуючи той факт, що з моменту прийняття рішення Господарським судом Львівської області до моменту набрання ним законної сили та видачі судом наказу про примусове виконання рішення суду минуло 6 місяців, правові підстави для задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Фізичної особи підприємця Ковалик Галини Романівни від 25.05.2022 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 74, 234, 331 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни від 25.05.2022 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.