ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022м. ДніпроСправа № 904/9542/21

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Іноземного підприємства "ЄВРОГОЛД ІНДЕСТРІЗ ЛТД", м. Житомир

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРДЕЙЛ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 25 540,93 грн. за Договором поставки № 828 від 17.08.2021.

ПРОЦЕДУРА:

Іноземне підприємство "ЄВРОГОЛД ІНДЕСТРІЗ ЛТД" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАРДЕЙЛ" заборгованість у розмірі 25 540,93 грн. за Договором поставки № 828 від 17.08.2021.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 20.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 20.01.2022 - відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 10.01.2022 - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

В зазначені строки сторони не подали витребувані судом документи.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 продовжено строк розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в межах розумного строку, та запропоновано учасникам справи подати до суду: позивачу у строк до 10.03.2022 - відповідь на відзив на позовну заяву за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відповіді на відзив направити на адресу відповідача, докази надсилання надати до суду); відповідачу у строк до 01.03.2022 - відзив на позовну заяву за правилами статті 165 Господарського процесуального кодексу України (копію відзиву направити на адресу позивача, докази надсилання надати до суду); заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження (за наявності); заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень за правилами, встановленими частинами третьою шостою статті 165 Господарського процесуального кодексу України.

В зазначені строки сторони не подали витребувані судом документи.

Про розгляд справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою юридичною адресою, що підтверджується наявним у справі рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке повернулося до господарського суду з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання".

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.04.2022 продовжено строк розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в межах розумного строку.

Вказані ухвали надсилалися рекомендованими листами з поміткою "судова повістка".

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п. 116 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 5 березня 2009 р. № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Згідно з ч. 7 ст.120, п. 5 ч. 6 ст.242 ГПК України судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, господарським судом вчинено всі можливі заходи для повідомлення відповідача про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. Отже, неотримання судової повістки (листа з ухвалою суду) відповідачем є наслідками діяння (бездіяльності) останнього щодо її належного отримання.

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 07.02.2022 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 07.02.2022 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Станом на час винесення рішення по справі відзив на позовну заяву, клопотання щодо необхідності надання додаткового строку на підготовку своєї правової позиції у справі від відповідача до канцелярії суду не надходило.

Виходячи з викладеного, а також враховуючи достатність наявних у справі доказів, згідно із ст.165 ГПК України, суд вбачає за можливе розглянути справу по суті заявлених вимог за наявними у ній документами відповідно до вимог ч.2 ст. 178 вказаного нормативно-правового акту.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення викладені у заявах по суті справи відповідно до ч.8 ст. 252 ГПК України.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Справа згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод розглядалася протягом розумного строку у зв`язку із вжитими в Україні карантинними заходами та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" введенню в Україні воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд,

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача, викладена у позовній заяві.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № 828 від 17.08.2021, а саме відповідачем не здійснено поставку товару позивачу, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 24 199,99 грн..

У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем нараховано та заявлено до стягнення на підставі п. 7.3. договору штраф у розмірі 314,27, п. 7.6. договору пеню у розмірі 687,54 грн. та на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних у розмірі 121,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 217,80 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов та ознайомлення з матеріалами справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУТЬ

Предметом доказування у даній справі є: наявність правових підстав для виникнення зобов`язань відповідача перед позивачем, факт їх несвоєчасного виконання та наявність правових підстав для відповідальності відповідача.

17 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Стардейл (надалі - Постачальник, Відповідач) та Іноземним Підприємством Євроголд Індестріз Лтд (надалі - Покупець, Позивач) було укладено Договір поставки № 828 (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується постачати (передавати) Покупцю продукцію згідно Рахунку-фактури, який € невід`ємною частиною даного Договору (надалі за текстом - Товар) відповідно до замовлень Покупця, а Покупець зобов`язується приймати цей Товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах, визначених даним Договором.

Відповідно до Специфікації (Додаток №1 до Договору), яка є невід`ємною частиною Договору, Відповідач повинен був поставити Домкрат гідравлічний з низьким підхватом ДА 20П160, загальна вартість якого становить 24 199,99 гри., в тому числі ПДВ 20% - 4 033,33 грн. (далі - Товар).

На підставі пунктів 1.1. та 2.2. Договору Постачальник підтверджує Замовлення підписом уповноваженої особи та відбитком печатки протягом 1 (одного) календарного дня, яке надсилає Покупцю зручним для себе способом: факсимільним зв`язком або електронною поштою, листом. Так, з офіційної електронної адреси Відповідача (зазначений в ЄДР) було направлено Рахунок на оплату №245 від 17.08.2021 р. на суму 24 199,99 грн.

Згідно з пунктом 3.2. Договору поставка здійснюється протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання замовлення.

Вказана вище сума була оплачена Позивачем частинами: 30.08.2021 р. та 31.08.2021 р.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється на умовах FCA - склад Продавця: м. Дніпро, вул. Березинська, 80 (відповідно до Інкотермс 2020) транспортом та за рахунок Покупця, або перевізником транспортним (експедиторським) підприємством, обраним Постачальником.

Постачальник зобов`язаний поставити Товар у відповідності до кількості, якості та асортименту, визначених у Рахунку-фактури (п.3.4. Договору).

Зі своєї сторони ТОВ Стардейл не повідомляло про неотримання вищевказаних коштів та/або не повідомляло, що фактичний строк та порядок оплати викликав зміну строків поставки та/або будь-які інші наслідки, втому числі не надавало жодних претензій та повідомлень з цього приводу.

У передбачений Договором строк доставка товару не була здійсненна і не здійснена станом на момент звернення до Суду з даною позовною заявою, Так, бездіяльність Відповідача порушує умови Договору та норми чинного законодавства України.

Відповідно до пункту 7,4. у випадку затримки Постачальником поставки Товару більш ніж на 5 (п`ять) днів календарних днів Покупець може на власний вибір, зокрема, відмовитися від Товару і вимагати повернення грошових коштів за оплачену партію Товару про що повідомляє листом, або електронною поштою.

У зв`язку з цим Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою повернути сплачені за не поставлений Товар кошти, зокрема, шляхом направлення відповідачу листа від 20.09.2021 р. претензій 30.09.2021 р. і 29.11.2021 р.

Позивач неодноразово повідомляв Відповідача про відмову від товару в результаті прострочення поставки, необхідність повернути сплачені і товар кошти, проте обґрунтованої відмови чи згоди зі сторони Відповідача надано не було.

Вказане і стало причиною виникнення спору.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ.

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи між позивачем та відповідачем виникли правовідносини поставки.

Щодо стягнення суми основного боргу

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. (стаття 530 Цивільного кодексу України).

В силу статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 2 ст. 267 Господарського кодексу України строки поставки встановлюються сторонами в договорі з урахуванням необхідності ритмічного та безперебійного постачання споживачам, якщо інше не передбачено законодавством.

Позивач є національним виробником, промисловим іноземним підприємством, що має суттєве значення для економіки регіону та країни, тому порушення строків поставки та фактично невиконання Відповідачем Договору призвело до додаткових витрат різного роду ресурсів з боку Позивача.

Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. При цьому продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 665 Цивільного кодексу України у разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитись від договору купівлі-продажу. Крім того, покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати, якщо продавець не передав товар у встановлений строк (ч. 2 ст. 693 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за вищезазначеним Договором щодо здійснення ним оплати товару в загальній сумі 21 24 199,99 грн.

Згідно з пунктом 3.2. Договору поставка здійснюється протягом 5 (п`яти) календарних днів з дня отримання замовлення.

Вказана вище сума була оплачена Позивачем частинами: 30.08.2021 р. та 31.08.2021 р.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що поставка Товару здійснюється на умовах FCA - склад Продавця: м. Дніпро, вул. Березинська, 80 (відповідно до Інкотермс 2020) транспортом та за рахунок Покупця, або перевізником транспортним (експедиторським) підприємством, обраним Постачальником.

Постачальник зобов`язаний поставити Товар у відповідності до кількості, якості та асортименту, визначених у Рахунку-фактури (п.3.4. Договору).

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не поставив поставлений товар у встановлені строки, що встановлено судом вище, та підтверджено належними і допустимими доказами.

Відповідно до пункту 7.4. Договору у випадку затримки Постачальником поставки Товару більш ніж на 5 (п`ять) днів календарних днів Покупець може на власний вибір, зокрема, відмовитися від Товару і вимагати повернення грошових коштів за оплачену партію Товару про що повідомляє листом, або електронною поштою.

У зв`язку з цим Позивач неодноразово звертався до Відповідача з вимогою повернути сплачені за не поставлений Товар кошти, зокрема, шляхом направлення відповідачу листа від 20.09.2021 р. претензій 30.09.2021 р. і 29.11.2021 р.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів поставки товару, або повернення кошів, отриманих за непоставлений товар на момент винесення судом рішення до матеріалів справи не надано.

А отже, позовні вимоги про стягнення суми основного боргу у розмірі 24 199,99 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Щодо суми штрафу та пені.

Відповідно до положень статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За змістом ст.ст. 549, 551 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме i нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмiр встановлюється договором або актом цивiльного законодавства.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з пунктом 7.3. у разі якщо Постачальник порушив строк поставки товару встановленого в пункті 3.2. цього Договору він повинен сплати пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного і банку України від суми прострочення платежу за кожен день прострочення, але не більше ніж за 6 (шість) місяців з моменту виникнення заборгованості.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню у розмірі 314,27 грн. за порушення строків поставки товару.

Аналіз наведеного пункту договору дозволяє дійти висновку про те, що він врегульовує відповідальність постачальника за порушення строків постачання (тобто коли поставка відбулась, але було порушено строки, встановлені у договорі). Друге речення пункту 7.4 договору передбачає відповідальність у разі, якщо товар не було поставлено взагалі.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем товар на адресу позивача не поставлено взагалі, тому до правовідносин сторін не може застосовуватись відповідальність за порушення строків поставки.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення пеню в сумі 314,27 грн. за порушення строку поставки.

Крім того, п. 7.6. договору передбачено, що у випадку відмови постачальника повернути покупцю кошти у відповідності до п. 7.4. договору, постачальник зобов`язаний сплатити покупцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми коштів, які постачальник відмовляється повернути, за кожен день затримки повернення.

Позивачем на адресу відповідача направлялись листи та претензія з вимогою повернення коштів за непоставлений товар, відповіді на які надано не було.

Виходячи зі змісту зазначеного пункту договору, пеня нараховується саме в разі наявності відповіді про відмову в поверненні коштів.

Відповідачем не здійснено дій як з повернення коштів, так і не надано відповіді яка б однозначно висловлювала відмову від повернення коштів. Пасивна поведінка відповідача, в даному випадку не є саме відмовою від повернення коштів, в розумінні п.7.6.договору.

За таких обставин позовна вимога про стягнення пені в сумі 687,54 грн. задоволенню не підлягає

Щодо стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 121,27 за загальний період з 20.09.2021 по 19.11.2021 та інфляційних втрат у розмірі 217,80 грн. за загальний період з жовтня 2021 по листопад 2021.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 по справі № 686/21962/15-ц

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунки, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є вірними та підлягають задоволенню.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (частина 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України покладено на сторони та інших учасників справи, однак, не позбавляє суд, у випадку, передбаченому статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, витребувати у сторони ті чи інші докази.

На підставі статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, встановивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Щодо судового збору.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам у розмірі 2 180,96 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Стардейл" (49024, Дніпропетровська область, м. Дніпро, провулок Універсальний, буд. 6; ) на користь Іноземного підприємства "ЄВРОГОЛД ІНДЕСТРІЗ ЛТД" (10025, м. Житомир, вул. Промислова, буд. 1/154; ) основний борг у розмірі 24 199,99 грн., 3% річних у розмірі 121,33 грн., інфляційні втрати у розмірі 217,80 грн. та витрати по сплату судового збору у розмірі 2 180,96 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано - 04.07.2022.

Суддя В.Г. Бєлік