ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" червня 2022 р. Справа № 924/1317/21

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д. при секретарі судового засідання Сорока Д.В. розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , м.Хмельницький

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012р., Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці

Приватного підприємства "Універсал Полілля", м. Хмельницький

ОСОБА_2 , м. Хмельницький

приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Дембицької Інни Миколаївни, м. Хмельницький

про визнання договорів недійсними та скасування записів про право власності

Представники сторін:

Від позивача: Атерлей В.А.

Флис В.В. - згідно ордера №1023772 від 29.01.2022р.;

Худняк В.А. - згідно ордера №1023265 від 24.01.2022р.;

Від відповідача: Заболотний А.М. - представник ТОВ "Подільський край-2012" згідно ордера №1023391 від 25.01.2022р.

Відповідно до ст. 240 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: з оголошенням перерви в судовому засіданні від 21.06.2022р.

До господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , м.Хмельницький до товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012р., Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці, приватного підприємства "Універсал Полілля", м. Хмельницький, ОСОБА_2 , м. Хмельницький, приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Дембіцької Інни Миколаївни, м. Хмельницький про визнання договорів недійсними та скасування записів про право власності.

Ухвалою суду від 04.01.2022р. відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.02.2022р. витребувано у Приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Дембицької Інни Миколаївни, місце реєстрації та знаходження: АДРЕСА_1 , відповідні докази, які судом оглянуті та долучені до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 28.02.2022р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №924/1317/21 на тридцять днів.

Ухвалою суду від 14.04.2022р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представники в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенню обгрунтовуючи долученими до позовної заяви доказами.

Представник ТОВ "Подільський край-2012" у своїх усних поясненнях та у поданому суду 14.04.2022р. письмовому поясненні зазначив, що в основі тверджень позивача про порушення його законних прав, є те, що він був співзасновником ТзОВ «Подільський край-2012», вклавши у статутний фонд товариства 400 000 грн., що складало 33,34 % від загального статутного фонду при заснуванні. 21.11.2017р. позивач надіслав на адресу учасників Товариства нотаріально завірену заяву від 20.11.2017р. про вихід зі складу учасників ТзОВ «Подільський край 2012» та виплату йому вартості частини майна Товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі, належного йому частки прибутку, одержаного в даному році до моменту його виходу. 23.11.2018р. позивачу було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн. Позивач звернувся до суду, оскільки вважав, що ТзОВ «Подільський край - 2012» не дотримано вимог закону та установчих документів юридичної особи під час визначення вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі.

Рішенням господарського суду від 30 вересня 2020 року стягнуто з ТзОВ «Подільський край - 2012» на користь ОСОБА_1 3085632,40 грн. ринкову вартість частини майна ТзОВ «Подільський край - 2012» з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року. Постановою від 14 грудня 2020 року №924/1161/18 Північно-західного апеляційного господарського суду, рішення Господарської суду Хмельницької області від 30.09.2020р. у справі №924/1161/18 залишено без змін.

Позивач вважає, що недобросовісні дії ТОВ «Подільський край-2012» у період часу до прийняття рішення суду по справі № 924/1161/18 призвели до неможливості виконання самого рішення суду.

На думку позивача спірні договори є недійсними, оскільки, відповідач-1 уклав спірні договори купівлі - продажу майна саме через прийняте вище зазначене рішення. Крім того, зазначає, що вказані договори не спрямовані на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, умисел обох сторін правочинів був спрямований на приховання справжніх намірів учасників правочину, виведення нерухомості з власності ТзОВ «Подільський край-2012» без отримання оплати за це майно під час існування майнового спору за участю ТзОВ «Подільський край-2012», як відповідача у цьому спорі з метою уникнення виконання відповідного грошового зобов`язання, на думку позивача, оспорюванні правочини можуть бути визнанні фіктивними відповідно до ст. 234 ЦК України.

Позивач вважає, що укладення вказаних правочинів здійснено з метою приховування майна ТзОВ «Подільський край -2012».

Посилання на обставини укладення спірного договору без наміру відчужити майно на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення на нього стягнення, є лише припущенням.

Щодо доводів позивача про те, що спірні Договори купівлі-продажу вчинено сторонами без дійсного наміру щодо відчуження майна, тобто вони є фіктивними правочинами, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином в розумінні статті 234 ЦК України.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином.

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, у тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторони не вчиняли ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то такий правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Спірні договори купівлі-продажу укладені у письмовій формі, з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договори підписані уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договорів внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку за покупцем, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, вказаний факт не заперечується позивачем.

27.05.2019 року укладено Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський край-2012» та Приватним підприємством «Універсал Поділля». Предметом даного договору є нежитлові будівлі, загальною площею 1717,70 кв.м., в цю площу входить: тваринницька будівля №21Д, заг. площа 719,9 кв.м.; тваринницька будівля №22Г заг. площа 785,8 кв.м.; кормоцех (будівля №23Ц), заг. площа 177,2 кв.м. дизельна (будівля №24В) заг. площа 34,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Деражнанський р-н, с. Коричинці, вул. Незалежності, 2а.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що продаж вчинено за ціною 47996,00 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, відповідно до звітів про оцінку майна, виданий ФОП Аврамчуком І.В. від 23.05.2019р. (Звіти №№112/19, 109/19, 107/19, 105/19) вартість: тваринницької будівлі №21Д становить 18141,00 грн.; тваринницької будівлі №22Г становить 22710,00 грн., кормоцеху (будівля №23 Ц) становить 5972,00 грн., дизельної (будівлі №24В) становить 1173, 00 грн., тобто разом - 47 996,00 грн.

Отже, перед відчуженням майна, була проведена його оцінка та встановлена ринкова вартість нерухомого майна, що підтверджується звітами №105/19, №107/19, №109/19, № 112/19, копії витягів із яких додаються.

При укладенні Договору купівлі-продажу від 29.05.2019р. між ТзОВ «Подільський край - 2012» та ПП «Універсал Поділля» ціна тваринницького комплексу, загальною площею 9102,1 кв.м. була визначена відповідно до звітів про оцінку майна №102/19, №103/19, №104/19, №106/19, №108/19, №110/19, №111/19, №113/19, №116/19, №117/19, №118/19, №114/19, №119/19, №115/19, № 120/19, №121/19, №122/19, копії витягів із яких додаються. Відповідно до вказаних витягів загальна ринкова вартість оцінюваних об`єктів, що були предметом купівлі-продажу становить 322624,00 грн.

При укладені Договору купівлі-продажу між ТОВ «Подільський край-2012» та ПП «Універсал Поділля» від 03.06.2019 року, ціна нерухомого майна була визначена відповідно до звітів про оцінку майна №123/19, №124/19, наданих ФОП Аврамчук І.В. від 27.07.2019 року, копії витягів із яких додаються. Відповідно до вказаних витягів загальна ринкова вартість оцінюваних об`єктів, що були предметом купівлі-продажу становить 41193,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що відповідно до звітів про оцінку майна, виданих ФОП Аврамчук І.В. від 27.05.2019р. вартість пилорами - будівля №18П становить 3523 грн., корівника 2-х рядного - будівля №19 Н становить 37670 грн.

Оцінка нерухомого майна була проведена оцінювачем Аврамчуком І.В., метою оцінки було визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для укладення цивільно-правової угоди. Вид вартості, що визначався зазначений - ринкова. Дата оцінки станом на 27.05.2019р.

При укладенні 26.10.2020 р. договору купівлі-продажу між ТзОВ «Подільський край - 2012» та ПП «Універсал Поділля» була врахована проведена оцінка майна, а саме пунктом 2.2. Договору визначено, що відповідно до звіту №127/19 про оцінку, виданого ФОП Аврамчук І.В. від 08.09.2020 року вартість ангар-будівля №4 «Д» становить 14477,00 грн.

Загальна сума зобов`язань по Договорам купівлі-продажу від 27.05.2019р., 29.05.2019р., 03.06.2019р. та 26.10.2020р. становить 426290 грн. (47996,00 грн.+322624,00 грн.+41193,00 грн.+14477,00 грн.)

На виконання умов договорів купівлі-продажу нерухомого майна ПП «Універсал Поділля» було перераховано на користь ТзОВ «Подільський Край - 2012»:

- 260 700,00 грн. відповідно до платіжного доручення №2 від 28.05.2019р.;

- 151 113,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1 від 06.10.2020р.;

- 14 477,00 грн. відповідно до платіжного доручення №3 від 29.10.2020р., тобто на загальну суму 426 290 грн., що тотожна загальній ціні договорів описаних вище.

Перед укладенням спірних договорів щодо продажу нерухомого майна попередньо була проведена оцінка майна та відповідно до висновків про вартість майна встановлена їх реальна ринкова вартість, а також фактично проведена оплата ринкової вартості нерухомого майна.

Посилання на обставини укладення спірного договору без наміру відчужити майно на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення на нього стягнення, є лише припущенням позивача та спростовується вищевказаними документами. Крім того, позивачем не надано відповідних належних і достатніх доказів того, що такі обставини дійсно існували під час укладення спірного договору, та фактично зазначені домисли позивача спростовуються наданими належними та допустимими доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач-1 умисно продав частину майна, що розцінюється позивачем, як унеможливлення виконання рішення суду є необґрунтованим.

Відповідач-1 як суб`єкт господарювання, був власником відчужуваного майна та мав право на власний розсуд ним розпоряджатись, а тому вчинення спірних Договорів купівлі-продажу є реалізацією відповідачем-1 свого права власності відносно проданого ним майна.

Для вирішення питання про наявність у позивача права на звернення до суду із даним позовом, необхідно з`ясувати наявність порушеного права чи охоронюваного законом інтересу. В даному випадку відповідач-1 стверджує, що ним правомірно укладені спірні договори, а позивач не має права визнавати їх недійсними виходячи з наступного:

На момент укладення оспорюваних позивачем договорів, що укладені між ТОВ "Подільський край-2012" та ПП "Універсал-Поділля", не існувало жодного судового рішення, які б перешкоджали відповідачу-1 вчинити такі договори.

Позивачем не підтверджено порушення спірними правочинами його прав або інтересів, не надано доказів того факту, що відповідач-1 порушив приписи статті 96 ЦК України, за якою юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Позивач є кредитором відповідача-1 на загальних підставах, оскільки продане відповідачем-1 майно не перебувало в заставі у позивача, що виключає віднесення позивача до першої черги кредиторів відповідача-1, вимоги якого б згідно закону задовольнялися саме за рахунок заставленого майна. Рішенням господарського суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року по справі №924/1161/18 не було визначено задоволення вимог позивача за рахунок проданого майна за спірними договорами купівлі-продажу.

Грошове зобов`язання на існування якого, позивач посилається як на підставу заявленого позову, виникло лише після набрання законної сили рішенням господарського суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року по справі №924/1161/18, тобто -14 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", визначено черговість задоволення вимог кредиторів боржника (стягувачів), зокрема: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Частина 2 цієї ж статті встановлює, що вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги.

Факт наявності грошового зобов`язання у відповідача-1 не призводить до виникнення у позивача, як кредитора, права щодо будь-якого майна боржника, у тому числі, індивідуально визначеного.

Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів укладенням спірних правочинів, як і не доведено тієї обставини, що саме його грошові вимоги будуть задоволені у разі визнання Договорів купівлі-продажу недійсними, тобто не підтверджено наявності в нього права на оспорення відповідних правочинів в розумінні статті 215 ЦК України.

Враховуючи, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту, відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, представник відповідача - 1, що вказані обставини є підставою для відмови у задоволенні даного позову.

Представники відповідачів Приватного підприємства "Універсал Полілля", м. Хмельницький, ОСОБА_2 , м. Хмельницький та приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області Дембицької Інни Миколаївни, м. Хмельницький в судове засідання не з"явилися, однак на адресу суду 09.02.2022р. від представника ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що ОСОБА_2 у передбачений законом спосіб 24.12.2020р. відповідно до договору купівлі-продажу №1282 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: ангар-будівлі №4 літ. "Д", загальною площею (кв.м): 506.2 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений договір 24.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №1282 та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39905168.

Згідно договору купівлі-продажу №1285 від 24.12.2020р. ОСОБА_2 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: нежитлові будівлі та споруди, загальною площею (кв.м): 1678, опис: пилорама - будівля №18, П, заг. площа 108,4 кв.м.; корівник 2-х рядний - будівля №19, Н, заг. площа 1569,6 кв.м. іза адресою: АДРЕСА_2 . Даний договір 24.12.2020 зареєстрований в реєстрі за № 1285 та) посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39906650.

24 грудня 2020 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-щродажу №1288 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: нежитлові будівлі загальною площею (кв.м): 1717.7, Опис: тваринницька будівля №21, Д, заг. площа; 719,9 кв.м. тваринницька будівля №22, Г, заг. площа 785,8 кв.м. кормоцех (будівля №23), і Ц, заг. площа 177,2 кв.м. дизельна (будівля №24), В, заг. площа 34,8 кв.м., що розташовані; за адресою: АДРЕСА_2 . В цей же день договір зареєстрований у реєстрі за № 1288 і посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М. 1

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39907093.

24.12.2020р. ОСОБА_2 придбав у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: тваринницького комплексу, загальною площею (кв.м): 9102.1, опис: корівник (комплекс) - тваринницька будівля №1, К, заг. площа 1613,5 кв.м.; корівник (Савійка) -тваринницька будівля №2, 2 К, заг. площа 1559,7 кв.м.; корівник (Бойко) - тваринницька будівля №3, Р, заг. площа 1642,4 кв.м.; свиноферма - тваринницька будівля №4, Л, заг. площа 1026,5 кв.м.; кормоцех свиноферми - тваринницька будівля №5, 1 Л, заг. площа 251,3 кв.м.; молочний блок - тваринницька будівля №6, 1 К, заг. площа |290,7 кв.м.; телятник №2 -тваринницька будівля №7, М, заг. площа 703,3 кв.м.; конюшня -тваринницька будівля №8, И, заг. площа 649,7 кв.м.; млин-кузня - будівля №9, 3, заг. площа(274,6 кв.м.; навіс на сіно -споруда №10, О, заг. площа 227,0 кв.м.; пункт штучного осіменіння - будівля №11, П, заг. площа 110,6 кв.м.; пекарня -адмінбудівля №12, С, заг. площа 8)1,8 кв.м.; гараж - будівля №13, Ж, заг. площа 637,9 кв.м.; артскважина - будівля №14, Б, заг. площа 21,7 кв.м.; башня Рожновського - будівля №15, І, заг. площа 1,8 кв.м.; башня Рожновського - будівля №16, Й, заг. площа 1,9 кв.м.; вагова-навіс - будівля №17, Т, заг. площа 7,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений договір 24.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1291, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39907752.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 24 грудня 2020 року Приватне підприємство «Універсал Поділля» прийняло від ОСОБА_2 , на підставі договорів: 1282, 1285, 1288, 1291 від 24.12.2020 р. 426 290 грн.

Таким чином, у передбачений законом спосіб, за оплатним договором купівлі продажу ОСОБА_2 прибав у приватну власність вищевказане майно.

Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якою передбачено сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Відповідно до статті 655 ЦК України зміст зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу полягає в тому, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виконавши обов`язок оплатити майно, покупець за договором купівлі-продажу в силу приписів статті 665 ЦК України отримує право пред`явити продавцеві, який відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, вимоги відповідно до статті 620 ЦК України, тобто, може витребувати це майно як управнена щодо продавця особа (за відсутності у покупця оформленого та зареєстрованого права власності на придбане майно).

Натомість продавець набуває право вимагати повернення майна покупцем у разі відмови від договору купівлі-продажу у випадках, визначених договором чи законом.

Тобто, права та обов`язки за договором купівлі-продажу виникають та виконуються щодо сторін договору, і саме їх виконання/невиконання створює відповідні правові наслідки для сторін договору, виникнення, зміну чи припинення правовідносини за договором.

За статтею 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності, недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

інших осіб на нерухоме

За відсутності в цьому реєстрі відомостей про права майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

На час укладення договору купівлі-продажу від 24 грудня 2020 року діяв Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а відтак, втрачає майно сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Вищевказану правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/1351/19 від 02 листопада 2021 року.

Враховуючи викладене вище, представник ОСОБА_2 просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Також, на адресу суду 14.04.2022р. від Приватного підприємства "Універсал Полілля" надійшла заява в якій представник відповідача зазначає, що 27 травня 2019р., 29 травня 2019р., 03 червня 2019р. та 26 жовтня 2020р. ПП «Універсал Поділля» уклало із ТзОВ «Подільський край-2012» чотири договори, згідно яких придбало нерухоме майно на загальну суму 426 290 грн. Оплата по цим договорам була проведена частинами, а саме - 260700,00 грн. 28 травня 2019р.; 151113,00 грн. 6 жовтня 2020р.; 14477,00 грн., 29 жовтня 2020р. Придбане нерухоме майно було поставлене на баланс підприємства з балансовою вартістю згідно нотаріальних договорів.

В подальшому ПП "Універсал Поділля" вирішило продати нерухоме майно на користь громадянина ОСОБА_2 . Між ПП "Універсал Поділля" та ОСОБА_2 24 грудня 2020 року було укладено договори купівлі-продажу №1282, 1285, 1288, 1291 (на загальну суму 426290 грн.), згідно яких нерухоме майно було відчужено на користь ОСОБА_2 за балансовою вартістю.

Оплата по цим договорам була проведена шляхом внесення ОСОБА_2 коштів в касу підприємства, згідно з прибутковим касовим ордером №2.

ПП "Універсал Поділля" вважає позов ОСОБА_1 безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, розгляд справи просить здійснювати без участі уповноваженого представника.

Згідно ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

В силу ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч.1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що сторонам, згідно вимог Господарського процесуального кодексу України, надавалась в повному обсязі можливість щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів, чим забезпечено принцип змагальності.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

Враховуючи обставини справи, належне повідомлення сторін про наявність судового спору та надання можливості забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд, керуючись з ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч. 2 ст. 178 ГПК України, вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

ОСОБА_1 являється співзасновником ТОВ «Подільський край-2012», вклавши в статутний фонд ТОВ «Подільський край-2012» 400 000 гривень, що складало 33,34 відсотки від загального статутного фонду при заснуванні.

21 листопада 2017 року на адресу інших учасників товариства та ТОВ «Подільський край-2012» ОСОБА_1 направив нотаріально завірену заяву від 20 листопада 2017 року про вихід зі складу учасників (засновників) ТОВ «Подільський край-2012» та виплату вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі, належної йому частки прибутку, одержаного товариством в даному році до моменту виходу.

23 листопада 2018 року на рахунок позивача ТОВ «Подільський край-2012» було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн.

27 травня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 886 посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М., ТОВ «Подільський край 2012» відчужено на користь Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ ПОДІЛЛЯ", нежитлові будівлі загальною площею (кв.м): 1717.7, а саме: тваринницька будівля № 21, Д, заг. площа 719,9 кв.м., тваринницька будівля № 22, Г, заг. площа 785,8 кв.м., кормоцех (будівля №23), Ц, заг. площа 177,2 кв.м., дизельна (будівля №24), В, заг. площа 34,8 кв.м. які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

29 травня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 936 посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М., ТОВ «Подільський край 2012» відчужено на користь Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ ПОДІЛЛЯ", тваринницький комплекс загальною площею (кв.м): 9102.1, а саме: тваринницька будівля № 1, К, заг. площа 1613,5 кв.м.; корівник (Савійка) - тваринницька будівля № 2, 2 К, заг. площа 1559,7 кв.м.; корівник (Бойко) - тваринницька будівля № З, Р, заг. площа 1642,4 кв.м.; свиноферма - тваринницька будівля № 4, Л, заг. площа 1026,5 кв.м.; кормоцех свиноферми - тваринницька будівля № 5, 1 Л, заг. площа 251,3 кв.м.; молочний блок - тваринницька будівля № 6, 1 К, заг. площа 290,7 кв.м.; телятник № 2 - тваринницька будівля № 7, М, заг. площа 703,3 кв.м.; конюшня - тваринницька будівля № 8, И, заг. площа 649,7 кв.м.; млин-кузня - будівля № 9, 3, заг. площа 274,6 кв.м.; навіс на сіно - споруда № 10, О, заг. площа 227,0 кв.м.; пункт штучного осіменіння - будівля № 11, П, заг. площа 110,6 кв.м.; пекарня - адмінбудівля № 12, С, заг. площа 81,8 кв.м.; гараж -будівля № 13, Ж, заг. площа 637,9 кв.м.; артскважина - будівля № 14, Б, заг. площа 21,7 кв.м.; башня Рожновського - будівля № 15, І, заг. площа 1,8 кв.м.; башня Рожновського - будівля № 16, Й, заг. площа 1,9 кв.м.; вагова-навіс -будівля № 17, Т, заг. площа 7,7 кв.м. які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

03 червня 2019 року на підставі договору купівлі-продажу № 1051 посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М., ТОВ «Подільський край 2012» відчужено на користь Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ ПОДІЛЛЯ", нежитлові будівлі та споруди загальною площею (кв.м): 1678, а саме: пилорама -будівля № 18, П, заг. площа 108,4 кв.м.; корівник 2-х рядний - будівля № 19, Н, заг. площа 1569,6 кв.м. які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Станом на 03.06.2019р. ТОВ «Подільський край 2012» було відчужено більше 2/3 майна, яке йому належало на момент зверненням з позовом про стягнення коштів, відчужено 23 об`єкта будівель та споруд, залишалися зареєстрованими за відповідачем 8 об`єктів будівель та споруд, що підтверджується наданими свідоцтвами про право власності на нерухоме майно та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Рішенням від 30 вересня 2020 р. № 924/1161/18 Господарського суду Хмельницької області постановлено стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" (Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці, ідентифікаційний код 38188848) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 3085632,40 грн. (три мільйони вісімдесят п`ять тисяч шістсот тридцять дві гривні 40 коп.) дійсну (ринкову) вартість частини майна товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012", з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017р., що належить до виплати ОСОБА_1 , пропорційно його частці (33,34% статутного капіталу), у зв`язку з його виходом зі складу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012".

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" (Хмельницька область, Деражнянський район, с. Коричинці, ідентифікаційний код 38188848) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 29045,00 грн. (двадцять дев`ять тисяч сорок п`ять гривень 00 коп.) судових витрат, пов`язаних із проведенням експертиз, 25000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 коп.) витрат на правову допомогу».

26.10.2020 року на підставі договору купівлі-продажу № 1102 посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М., ТОВ «Подільський край 2012» відчужено на користь Приватного підприємства "УНІВЕРСАЛ ПОДІЛЛЯ", ангар-будівля № 4, літ. «Д» загальною площею 506,2 кв.м. яка знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою від 14 грудня 2020 року № 924/1161/18 Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 30.09.2020р. у справі № 924/1161/18 - без змін.

24.12.2020 року на підставі договорів купівлі-продажу № 1282, 1285, 1288, 1291 посвідчених приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М., ПП "УНІВЕРСАЛ ПОДІЛЛЯ" відчужено на користь ОСОБА_2 вищезазначене майно за адресою: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 , яке було придбано у ТОВ «Подільський край 2012».

На виконання рішення господарського суду від 30 вересня 2020р. №924/1161/18 про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Подільський край-2012" на користь ОСОБА_1 коштів було видано накази, які були пред`явлені для примусового виконання до Деражнянського відділу державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

В ході примусового виконання зазначених наказів державним виконавцем було звернено стягнення на чотири об`єкти нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 належні боржнику - ТОВ «Подільський край 2012».

Оскільки зазначені об`єкти нерухомого майна не були реалізовані, вони були передані позивачу в рахунок погашення боргу на загальну суму 908382,30 грн., залишок боргу складає 2241295,10 грн., враховуючи усі виконавчі провадження. Коштів та іншого майна належного боржнику - ТОВ «Подільський край 2012» в ході примусового виконання не було виявлено, а тому на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» державним виконавцем 26.10.2021 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Вважаючи, що ТОВ «Подільський край-2012» було недотримано вимог закону та установчих документів юридичної особи під час визначення вартості частини майна товариства, пропорційної частці позивача у статутному капіталі, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке:

Частиною 1 ст.1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Частиною 1 ст.15 ЦК України закріплено право кожної особи на захист свого цивільного права у випадку його порушення, невизнання або оспорювання.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В пунктах 1-10 ч.2 ст.16 ЦК України наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

До того ж, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В силу частини 1 статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

При цьому, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Згідно ст.20 Господарського кодексу України, Держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів. Кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав, визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач являється співзасновником ТзОВ «Подільський край-2012», вклавши у статутний фонд товариства 400 000 грн., що складало 33,34 % від загального статутного фонду при заснуванні.

21.11.2017р. позивач надіслав на адресу учасників Товариства нотаріально завірену заяву від 20.11.2017р. про вихід зі складу учасників ТзОВ «Подільський край 2012» та виплату йому вартості частини майна Товариства, пропорційно його частці у статутному капіталі, належного йому частки прибутку, одержаного в даному році до моменту його виходу.

23.11.2018р. позивачу ТзОВ «Подільський край 2012» було перераховано кошти у сумі 309,63 тис. грн. Позивач звернувся до суду, оскільки вважав, що ТзОВ «Подільський край - 2012» не дотримано вимог закону та установчих документів юридичної особи під час визначення вартості частини майна товариства, пропорційної його частці у статутному капіталі.

Рішенням господарського суду від 30 вересня 2020 року стягнуто з ТзОВ «Подільський край - 2012» на користь ОСОБА_1 3085632,40 грн. ринкову вартість частини майна ТзОВ «Подільський край - 2012» з урахуванням майнових зобов`язань станом на 29 листопада 2017 року. Постановою від 14 грудня 2020 року №924/1161/18 Північно-західного апеляційного господарського суду, рішення Господарської суду Хмельницької області від 30.09.2020р. у справі №924/1161/18 залишено без змін.

Позивач вважає, що недобросовісні дії ТОВ «Подільський край-2012» у період часу до прийняття рішення суду по справі № 924/1161/18 призвели до неможливості виконання самого рішення суду.

Також, на думку позивача спірні договори є недійсними, оскільки відповідач-1 уклав спірні договори купівлі - продажу майна саме через прийняте вище зазначене рішення. Крім того, зазначає, що вказані договори не спрямовані на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, умисел обох сторін правочинів був спрямований на приховання справжніх намірів учасників правочину, виведення нерухомості з власності ТзОВ «Подільський край-2012» без отримання оплати за це майно під час існування майнового спору за участю ТзОВ «Подільський край-2012», як відповідача у цьому спорі з метою уникнення виконання відповідного грошового зобов`язання, на думку позивача, оспорювані правочини можуть бути визнанні фіктивними відповідно до ст. 234 ЦК України.

Відповідно до ч.7 ст.179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За положенням ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 180 Господарського Кодексу України передбачено, що при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Відповідно ч. ч. 1, 8 ст. 181 Господарського Кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

В силу приписів частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215ЦК України).

Посилання на обставини укладення спірного договору без наміру відчужити майно на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення на нього стягнення, є лише припущенням, позивачем не надано відповідних належних і достатніх доказів того, що такі обставини дійсно існували під час укладення спірного договору.

Щодо доводів позивача про те, що спірні Договори купівлі-продажу вчинено сторонами без дійсного наміру щодо відчуження майна, тобто вони є фіктивними правочинами, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином в розумінні статті 234 ЦК України.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно, а його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином.

Основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Фіктивний правочин є недійсним незалежно від мети його укладення, оскільки сторони не мають на меті настання правових наслідків, що породжуються відповідним правочином. Таким може бути визнаний будь-який правочин, у тому числі нотаріально посвідчений. Якщо сторони не вчиняли ніяких дій на виконання фіктивного правочину, господарський суд приймає рішення лише про визнання фіктивного правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то такий правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Відповідний висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.07.2019р. у справі №910/4994/18.

У даній справі судом встановлено, що оспорюваний договір купівлі-продажу не є безвідплатним, вчинений між самостійними юридичними особами, з дотриманням вимог, які висуваються Цивільним кодексом України до договорів купівлі-продажу, повноваження продавця з розпорядження таким майном не були обмежені жодними можливими обтяженнями.

Згідно зі статтею 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі (стаття 657 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 ЦК України).

Спірні договори купівлі-продажу укладені у письмовій формі, з додержанням вимог законодавства щодо нотаріального посвідчення, сторони в належній формі досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, договори підписані уповноваженими представниками обох сторін, що підтверджує відповідність договорів внутрішній волі сторін та вимогам законодавства, що звичайно ставляться до них.

Право власності на нерухоме майно зареєстровано у встановленому порядку за покупцем, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, вказаний факт не заперечується позивачем.

27.05.2019 року укладено Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Подільський край-2012» та Приватним підприємством «Універсал Поділля». Предметом даного договору є нежитлові будівлі, загальною площею 1717,70 кв.м., в цю площу входить: тваринницька будівля №21Д, заг. площа 719,9 кв.м.; тваринницька будівля №22Г заг. площа 785,8 кв.м.; кормоцех (будівля №23Ц), заг. площа 177,2 кв.м. дизельна (будівля №24В) заг. площа 34,8 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька обл., Деражнанський р-н, с. Коричинці, вул. Незалежності, 2а.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що продаж вчинено за ціною 47996,00 грн. Пунктом 2.2. Договору визначено, відповідно до звітів про оцінку майна, виданий ФОП Аврамчуком І.В. від 23.05.2019р. (Звіти №№112/19, 109/19, 107/19, 105/19) вартість: тваринницької будівлі №21Д становить 18141,00 грн.; тваринницької будівлі №22Г становить 22710,00 грн., кормоцеху (будівля №23 Ц) становить 5972,00 грн., дизельної (будівлі №24В) становить 1173, 00 грн., тобто разом - 47 996,00 грн.

Отже, перед відчуженням майна, була проведена його оцінка та встановлена ринкова вартість нерухомого майна, що підтверджується звітами №105/19, №107/19, №109/19, № 112/19, копії витягів із яких додаються.

При укладенні Договору купівлі-продажу від 29.05.2019р. між ТзОВ «Подільський край - 2012» та ПП «Універсал Поділля» ціна тваринницького комплексу, загальною площею 9102,1 кв.м. була визначена відповідно до звітів про оцінку майна №102/19, №103/19, №104/19, №106/19, №108/19, №110/19, №111/19, №113/19, №116/19, №117/19, №118/19, №114/19, №119/19, №115/19, № 120/19, №121/19, №122/19, копії витягів із яких додаються. Відповідно до вказаних витягів загальна ринкова вартість оцінюваних об`єктів, що були предметом купівлі-продажу становить 322624,00 грн.

При укладені Договору купівлі-продажу між ТОВ «Подільський край-2012» та ПП «Універсал Поділля» від 03.06.2019 року, ціна нерухомого майна була визначена відповідно до звітів про оцінку майна №123/19, №124/19, наданих ФОП Аврамчук І.В. від 27.07.2019 року, копії витягів із яких додаються. Відповідно до вказаних витягів загальна ринкова вартість оцінюваних об`єктів, що були предметом купівлі-продажу становить 41193,00 грн.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що відповідно до звітів про оцінку майна, виданих ФОП Аврамчук І.В. від 27.05.2019р. вартість пилорами - будівля №18П становить 3523 грн., корівника 2-х рядного - будівля №19 Н становить 37670 грн.

Оцінка нерухомого майна була проведена оцінювачем Аврамчуком І.В., метою оцінки було визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для укладення цивільно-правової угоди. Вид вартості, що визначався зазначений - ринкова. Дата оцінки станом на 27.05.2019р.

При укладенні 26.10.2020 р. договору купівлі-продажу між ТзОВ «Подільський край - 2012» та ПП «Універсал Поділля» була врахована проведена оцінка майна, а саме пунктом 2.2. Договору визначено, що відповідно до звіту №127/19 про оцінку, виданого ФОП Аврамчук І.В. від 08.09.2020 року вартість ангар-будівля №4 «Д» становить 14477,00 грн.

Загальна сума зобов`язань по Договорам купівлі-продажу від 27.05.2019р., 29.05.2019р., 03.06.2019р. та 26.10.2020р. становить 426290 грн. (47996,00 грн.+322624,00 грн.+41193,00 грн.+14477,00 грн.)

На виконання умов договорів купівлі-продажу нерухомого майна ПП «Універсал Поділля» було перераховано на користь ТзОВ «Подільський Край - 2012»:

- 260 700,00 грн. відповідно до платіжного доручення №2 від 28.05.2019р.;

- 151 113,00 грн. відповідно до платіжного доручення №1 від 06.10.2020р.;

- 14 477,00 грн. відповідно до платіжного доручення №3 від 29.10.2020р., тобто на загальну суму 426 290 грн..

Перед укладенням спірних договорів щодо продажу нерухомого майна попередньо була проведена оцінка майна та відповідно до висновків про вартість майна встановлена їх реальна ринкова вартість.

Посилання на обставини укладення спірного договору без наміру відчужити майно на користь пов`язаної особи без здійснення оплати та з метою уникнення на нього стягнення, є лише припущенням позивача та спростовується вищевказаними документами. Крім того, позивачем не надано відповідних належних і достатніх доказів того, що такі обставини дійсно існували під час укладення спірного договору, та фактично зазначені домисли позивача спростовуються наданими належними та допустимими доказами.

Посилання позивача на те, що відповідач-1 умисно продав частину майна, що розцінюється позивачем, як унеможливлення виконання рішення суду є необґрунтованим.

Основу правового режиму майна суб`єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління (стаття 133 ГК України).

Стаття 134 ГК України визначає право власності як основне речове право у сфері господарювання, та встановлює, що суб`єкт господарювання, який здійснює господарську діяльність на основі права власності, на свій розсуд, одноосібно або спільно з іншими суб`єктами володіє, користується і розпоряджається належним йому (їм) майном, у тому числі має право надати майно іншим суб`єктам для використання його на праві власності, праві господарського відання чи праві оперативного управління, або на основі інших форм правового режиму майна, передбачених цим Кодексом. В силу приписів статті 147 ГК України майнові права суб`єктів господарювання захищаються законом.

Аналіз зазначених положень в сукупності зі встановленими обставинами відсутності обмежень щодо відчуження майна за спірними договорами свідчить про те, що відповідач-1, як суб`єкт господарювання, був власником відчужуваного майна та мав право на власний розсуд ним розпоряджатись, а тому вчинення спірних Договорів купівлі-продажу є реалізацією відповідачем-1 свого права власності відносно проданого ним майна.

На момент укладення оспорюваних позивачем договорів, що укладені між ТОВ "Подільський край-2012" та ПП "Універсал-Поділля", не існувало жодного судового рішення, які б перешкоджали відповідачу-1 вчинити такі договори.

Позивачем не підтверджено порушення спірними правочинами його прав або інтересів, не надано доказів того факту, що відповідач-1 порушив приписи статті 96 ЦК України, за якою юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Грошове зобов`язання на існування якого, позивач посилається як на підставу заявленого позову, виникло лише після набрання законної сили рішенням господарського суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року по справі №924/1161/18, тобто -14 грудня 2020 року.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження", визначено черговість задоволення вимог кредиторів боржника (стягувачів), зокрема: 1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника; 3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами; 4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету; 5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги. Частина 2 цієї ж статті встановлює, що вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги.

Наведене свідчить, що факт наявності грошового зобов`язання у відповідача-1 не призводить до виникнення у позивача, як кредитора, права щодо будь-якого майна боржника, у тому числі, індивідуально визначеного.

Позивачем не доведено порушення його прав та законних інтересів укладенням спірних правочинів, як і не доведено тієї обставини, що саме його грошові вимоги будуть задоволені у разі визнання Договорів купівлі-продажу недійсними, тобто не підтверджено наявності в нього права на оспорення відповідних правочинів в розумінні статті 215 ЦК України.

Що ж стосується заявлених позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 , судом приймається до уваги та враховується наступне.

ОСОБА_2 24.12.2020р. відповідно до договору купівлі-продажу №1282 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: ангар-будівлі №4 літ. "Д", загальною площею (кв.м): 506.2 за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначений договір 24.12.2020р. зареєстрований в реєстрі за №1282 та посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39905168.

Згідно договору купівлі-продажу №1285 від 24.12.2020р. ОСОБА_2 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: нежитлові будівлі та споруди, загальною площею (кв.м): 1678, опис: пилорама - будівля №18, П, заг. площа 108,4 кв.м.; корівник 2-х рядний - будівля №19, Н, заг. площа 1569,6 кв.м. іза адресою: АДРЕСА_4 . Даний договір 24.12.2020 зареєстрований в реєстрі за № 1285 та) посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39906650.

24 грудня 2020 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-щродажу №1288 купив у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: нежитлові будівлі загальною площею (кв.м): 1717.7, Опис: тваринницька будівля №21, Д, заг. площа; 719,9 кв.м. тваринницька будівля №22, Г, заг. площа 785,8 кв.м. кормоцех (будівля №23), і Ц, заг. площа 177,2 кв.м. дизельна (будівля №24), В, заг. площа 34,8 кв.м., що розташовані; за адресою: АДРЕСА_4 . В цей же день договір зареєстрований у реєстрі за № 1288 і посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М. 1

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39907093.

24.12.2020р. ОСОБА_2 придбав у Приватного підприємства "Універсал Поділля" майно: тваринницького комплексу, загальною площею (кв.м): 9102.1, опис: корівник (комплекс) - тваринницька будівля №1, К, заг. площа 1613,5 кв.м.; корівник (Савійка) -тваринницька будівля №2, 2 К, заг. площа 1559,7 кв.м.; корівник (Бойко) - тваринницька будівля №3, Р, заг. площа 1642,4 кв.м.; свиноферма - тваринницька будівля №4, Л, заг. площа 1026,5 кв.м.; кормоцех свиноферми - тваринницька будівля №5, 1 Л, заг. площа 251,3 кв.м.; молочний блок - тваринницька будівля №6, 1 К, заг. площа |290,7 кв.м.; телятник №2 -тваринницька будівля №7, М, заг. площа 703,3 кв.м.; конюшня -тваринницька будівля №8, И, заг. площа 649,7 кв.м.; млин-кузня - будівля №9, 3, заг. площа(274,6 кв.м.; навіс на сіно -споруда №10, О, заг. площа 227,0 кв.м.; пункт штучного осіменіння - будівля №11, П, заг. площа 110,6 кв.м.; пекарня -адмінбудівля №12, С, заг. площа 8)1,8 кв.м.; гараж - будівля №13, Ж, заг. площа 637,9 кв.м.; артскважина - будівля №14, Б, заг. площа 21,7 кв.м.; башня Рожновського - будівля №15, І, заг. площа 1,8 кв.м.; башня Рожновського - будівля №16, Й, заг. площа 1,9 кв.м.; вагова-навіс - будівля №17, Т, заг. площа 7,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначений договір 24.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1291, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Дембицькою І.М.

Право власності ОСОБА_2 на вказані об`єкти зареєстровано 24.12.2020р. у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №39907752.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 від 24 грудня 2020 року Приватне підприємство «Універсал Поділля» прийняло від ОСОБА_2 , на підставі договорів: 1282, 1285, 1288, 1291 від 24.12.2020 р. 426 290 грн.

Таким чином, у передбачений законом спосіб, за оплатним договором купівлі продажу ОСОБА_2 прибав у приватну власність вищевказане майно.

Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якою передбачено сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Відповідно до статті 655 ЦК України зміст зобов`язань сторін за договором купівлі-продажу полягає в тому, що одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виконавши обов`язок оплатити майно, покупець за договором купівлі-продажу в силу приписів статті 665 ЦК України отримує право пред`явити продавцеві, який відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, вимоги відповідно до статті 620 ЦК України, тобто, може витребувати це майно як управнена щодо продавця особа (за відсутності у покупця оформленого та зареєстрованого права власності на придбане майно).

Натомість продавець набуває право вимагати повернення майна покупцем у разі відмови від договору купівлі-продажу у випадках, визначених договором чи законом.

Тобто, права та обов`язки за договором купівлі-продажу виникають та виконуються щодо сторін договору, і саме їх виконання/невиконання створює відповідні правові наслідки для сторін договору, виникнення, зміну чи припинення правовідносини за договором.

За статтею 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Добросовісність є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України). На необхідність оцінювати наявність або відсутність добросовісності зареєстрованого володільця нерухомого майна неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду (пункт 51 постанови від 26 червня 2019 року у справі № 669/927/16-ц (провадження № 14-192цс19), пункт 46.1 постанови від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19)).

Судові рішення, постановлені за відсутності перевірки добросовісності, недобросовісності набувача, що має важливе значення як для застосування положень статей 387, 388 ЦК України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна, не можуть вважатися такими, що відповідають нормам справедливого судового розгляду згідно зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України.

Якщо спірне майно є об`єктом нерухомості, то для визначення добросовісності його набувача крім приписів статті 388 ЦК України слід застосовувати спеціальну норму пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якої державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, добросовісна особа, яка придбаває нерухоме майно у власність або набуває інше речове право на нього, вправі покладатися на відомості про речові права інших осіб на нерухоме майно та їх обтяження (їх наявність або відсутність), що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

інших осіб на нерухоме

За відсутності в цьому реєстрі відомостей про права майно або їх обтяжень особа, яка добросовісно покладалася на ці відомості, тобто не знала і не мала знати про існування таких прав чи обтяжень, набуває право на таке майно вільним від незареєстрованих прав інших осіб та обтяжень. Такі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17 (провадження № 12-127гс19, пункти 37, 38), від 1 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18 (провадження № 14-436цс19, пункти 46.1, 46.2), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (провадження № 12-44гс20, пункти 7.15, 7.16).

На час укладення договору купівлі-продажу від 24 грудня 2020 року діяв Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, відомості з якого презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тож добросовісний набувач не повинен перевіряти історію придбання нерухомості та робити висновки щодо правомірності попередніх переходів майна, а може діяти, покладаючись на такі відомості, за відсутності обставин, які з точки зору розумного спостерігача можуть викликати сумнів у достовірності цих відомостей.

Добросовісний набувач не може відповідати у зв`язку із порушеннями інших осіб, допущеними в рамках процедур, спеціально призначених для запобігання шахрайства при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає такий статус всупереч приписам статті 388 ЦК України, а відтак, втрачає майно сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

Вищевказану правову позицію висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 925/1351/19 від 02 листопада 2021 року.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, враховуючи вищевикладене в сукупності, оцінивши всі обставини справи, давши їм правову оцінку, у позовній заяві та в процесі розгляду справи позивачем не вказано яким чином його права і охоронювані законом інтереси порушені відповідачами, а отже, у позові належить відмовити.

Згідно ст.129 ГПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача у зв"язку із відмовою у позові.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно - західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.06.2022р.

Суддя О.Д. Вибодовський

Віддрук 6 прим.:

1- до справи

2- позивачу - ;

3 - відповідачу - ТОВ "Подільський-2012" - ;

4 - відповідачу - ПП "Універсал Поділля" - АДРЕСА_5 ;

5 - відповідачу - ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

6 - відповідачу - Дембицькій І.М. - ІНФОРМАЦІЯ_3 ;.