ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" червня 2022 р. м. Вінниця Cправа № 902/198/22

Суддя Господарського суду Вінницької області Маслій І.В., при секретарі судового засідання Шушковій А.П.

За участю представників сторін:

позивача Бабійчук О.А., довіреність №007Др-30-0622 від 03.06.2022;

відповідача Люлик Р.І., ордер АВ №1008224 від 13.04.2022,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" (вул. Механізаторів, 74, м. Гайсин, Вінницька обл., 23700)

про стягнення 110012,81 грн.,

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" про стягнення заборгованості у розмірі 98985,28 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору розподілу природного газу, в частині оплати за надані протягом травня-грудня 2021 року послуги.

Ухвалою суду від 25.03.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

31.03.2022 до суду від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій останній зазначає про виявлену помилку в сумі позовних вимог, а тому просить розгляд справи здійснити за вимогою про стягнення з відповідача 110 012,81 грн. заборгованості, з яких 98 985,28 грн. - основного боргу, 1 194,94 грн. - 3% річних, 6 256,75 грн. - пені та 3 575,84 грн. - інфляційних втрат.

13.04.2022 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Суд, розглянувши заяву позивача про уточнення позовних вимог, прийняв її до розгляду як таку, що відповідає положенням ст. 182 та ст. 46 ГПК України.

З огляду на викладене подальший розгляд справи здійснюється за вимогою про стягнення з відповідача 110 012,81 грн. заборгованості, з яких 98 985,28 грн. - основного боргу, 1 194,94 грн. - 3% річних, 6 256,75 грн. - пені та 3 575,84 грн. - інфляційних втрат.

Ухвалою від 14.04.2022 суд постановив перейти до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання у справі призначити на 16.05.2022 о 11:30 год.

26.04.2022 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

На визначену судом дату (16.05.2022) у судове засідання з`явилась представник позивача, яка поклалась на розсуд суду щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи для розгляду по суті.

Ухвалою від 16.05.2022 суд постановив закрити підготовче провадження та призначити справу № 902/198/22 для судового розгляду по суті на 15 червня 2022 р. о 10:00 год.

На визначену судом дату 15.06.2022 з`явились представники сторін.

Представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.06.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільних систем «Вінницягаз» (далі - позивач, в договорі Оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» (далі - відповідач, в договорі Споживач) діють відносини щодо надання послуг з розподілу природного газу газорозподільними системами позивача, комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, які регулюються Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2494 (далі - Кодекс ГРМ).

Розділом VI Кодексу ГРМ передбачено, що доступ споживачів до газорозподільної мережі (ГРМ) для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП, від 30.09.2015 № 2498.

Договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті НКРЕКП та Оператора ГРМ (АТ «Вінницягаз») та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

Відтак, між позивачем та відповідачем укладено договір розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим) шляхом підписання відповідачем заяви-приєднання № 094200J2ВFВР099 від 12.09.2019 р. до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому (далі - Договір).

Відповідно до пункту 2.1. Договору Оператор ГРМ зобов`язується надати Споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим Договором.

При вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, Сторони зобов`язуються керуватися Законом України «Про ринок природного газу» та Кодексом газорозподільних систем. Оператор ГРМ зобов`язується вносити зміни та оновлювати інформацію, що розміщена на його сайті, зокрема, чинну редакцію тексту цього Договору та Кодексу газорозподільних систем (п. 2.3 Договору).

Облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається Оператором ГРМ та споживається Споживачем на межі балансової належності об`єкта Споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по Споживачу здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим Договором. Якщо комерційний вузол обліку встановлений не на межі балансової належності сторін (точка вимірювання не збігається з точкою комерційного обліку), фактичний об`єм природного газу визначається з урахуванням втрат та витрат природного газу між точкою вимірювання і межею балансової належності сторін шляхом їх додавания/віднімання до/від об`єму природного газу, визначеного комерційним вузлом обліку в точці вимірювання, відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Для визначення об`єму розподілу та споживання природного газу беруться дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ беруться дані комерційного вузла обліку Споживача (п.5.1. та п 5.2. Договору).

Згідно з п.6.1. Договору оплата вартості послуги Оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється Споживачем за тарифом, встановленим Регулятором для Оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (п. 6.2. Договору).

Величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) Споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Споживач, що не є побутовим, оплачує замовлену потужність виходячи з наявних об`єктів, зазначених у заяві-приєднанні, що є додатком до договору розподілу природного газу. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п. 6.3. Договору).

Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим Договором здійснюється Споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка Оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством Споживач має сплачувати Оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання Споживача на поточний рахунок Оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим Регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться Споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів (п. 6.6. Договору).

Абзацом 10 п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ передбачено, що споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому, подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту в газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік.

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2765 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2021 року на весь 2021 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,68 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2021 році складала 2,016 грн. за 1 м.куб.

Як зазначено позивачем в позовній заяві, за газовий рік (з жовтня 2019 року по вересень 2020 року) відповідачем було фактично спожито природний газ в обсязі 73 335,77 м. куб., крім того, на приєднану точку обліку природного газу (ТОВ "Гайсинський МКЗ" адмінприміщення), споживач надав заявку від 30.09.2020 року №159 щодо величини річної замовленої потужності на 2021 рік 314,00 м.куб, тому величина річної замовленої потужності на 2021 рік всього становить 73 649,77 м.куб.

Відтак, з урахуванням вимог глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та п .6.1 та 6.2 Типового договору розподілу, позивачем була розрахована щомісячна плата за послуги з розподілу природного газу протягом 2021 року наступним чином: 73 649,77 м.куб. х 2,016 грн. за 1 м.куб. / 12 міс. = 12 137,16 грн. (щомісячна плата для відповідача).

За твердженням позивача, протягом травня-грудня 2021 року АТ «Вінницягаз» надало послугу з розподілу природного газу на суму 98 985,28 грн. У зазначений період відповідачу неодноразово направлялися акти наданих послуг за відповідні календарні місяці, які відповідачем не були підписані та повернуті позивачу. Також протягом спірного періоду відповідачем не було здійснено жодної оплати послуг.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» перед АТ «Вінницягаз» за надані протягом травня - грудня 2021 року послуги з розподілу природного газу склала 98 985,28 грн.

В зв`язку з не оплатою відповідачем наданих послуг, у визначені договором строки, позивач з вернувся до суду з вимогою про стягнення 110 012,81 грн. заборгованості, з яких 98 985,28 грн. - основного боргу, 1 194,94 грн. - 3% річних, 6 256,75 грн. - пені та 3 575,84 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти задоволення позову заперечує, зазначає, що ще в листопаді 2019 року представниками АТ «ОГС «Вінницягаз» в присутності представників ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» після виходу на місцевість було відключено газопостачання та опломбовано трубу. Підтвердження вказаної обставини знаходять своє відображення в Акті про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засівної арматури газопроводу, або газорозподільного від 10.02.2020 р., який складено АТ «Вінницягаз» Гайсинське відділення.

У зв`язку з відсутністю надання позивачем послуг з розподілу природного газу, акти за визначені АТ «ОГС «Вінницягаз» періоди відповідачем не підписувалися та не передавалися.

22.09.2021 р. відповідач звернувся до позивача із офіційним листом за вих. № 92 в якому зважаючи на встановлення працівниками АТ «ОГС «Вінницягаз» технологічної заглушки та опломбування труби, через яку надавалися послуги розподілу природного газу, ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» просив зменшити обсяг потужності постачання газу до нуля.

Водночас, листом-відповіддю від 30.09.2021 р. позивач повідомив відповідача про неможливість зменшення нарахування РЗП на 2021 р., посилаючись на пункт 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС, оскільки на думку АТ «ОГС «Вінницягаз» така заявка мала би бути подана з 10 липня по 15 вересня.

Після чого, 05.10.2021 р. відповідач вдруге звернувся до позивача з листом- вимогою, де було вказано, що АТ «ОГС «Вінницягаз» за власним рішенням порушили цілісність проекту, втрутилися в господарську діяльність ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод», по злому умислу порушили технологію (розгерметизування труби по якій проходить газ). Як зазначив відповідач у вимозі, вказані дії газової контори не дають можливості приймати та оплачувати не побутовий газ на підприємстві. Відповідно до чого, відповідач вимагав від АТ «ОГС «Вінницягаз» надати: - кваліфіковану оцінку за нанесення матеріального збитку; - змусити порушників відновити все за власний кошт; - за порушення проекту повернути кошти ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод».

На вказаний лист АТ «ОГС «Вінницягаз» надало відповідь, що за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 (газовий) рік ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» було спожито 73 335,77 м. куб., що є річною потужністю на розрахунковий календарний 2021 рік, 1/12 частка - 6111,31 м. куб. Також позивач вказав, що зняття нарахування річної замовленої потужності можливо тільки у разі припинення дії договору розподілу газу та механічного від`єднання від газових мереж.

23.02.2022 р. вкотре відповідач надіслав на адресу позивача Заяву- претензію, в якій повідомив про розривання договору на постачання газу та поставив вимогу про повернення коштів за спричинені збитки в сумі 109 000,00 грн. Відповіді на дану вимогу з боку АТ «ОГС «Вінницягаз» не надходило.

На думку відповідача, починаючи з 01 січня 2020 р. розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу повинні бути здійсненні не напідставі визначених обсягів розподіленого (спожитого) природного газу за відповідний розрахунковий місяць, а виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача.

Разом з тим, починаючи з січня 2020 року та до цього часу, переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єкту відповідача не проводилось. Опломбування обладнання підприємства на газопроводі спростовують факт надання послуг з розподілу газу Оператором ГРМ, а саме забезпечення: цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта Споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу, оскільки за таких обставин у споживача не було доступу до газорозподільної системи цілодобово.

Крім того, з контексту пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем вбачається, що зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу залишається за споживачем у разі припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу за наявності заборгованості за послугу розподілу природного газу, спожитого споживачем у відповідному газовому році до моменту такого припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу. Проте у споживача не було доступу до газорозподільної системи цілодобово для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу.

Відповідачем в період з 2020-2022 р. не здійснювалась закупівля газу, який АТ «ОГС «Вінницягаз» могло б транспортувати до споживача, що вказує на відсутність підтвердження у оператора ГРМ обсягів поставки природного газу. Крім того, відповідач відсутній в Реєстрі споживачів постачальника.

Підсумовуючи вищенаведене, відповідач вважає, що позовні вимоги АТ «ОГС «Вінницягаз» до ТОВ «Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод» не підлягають задоволенню з огляду на їх бездоказовість та недоведеність.

У відповіді на відзив, позивач щодо позиції відповідача про відсутність зобов`язання зі сплати послуг за умови не споживання природного газу зазначає наступне.

Послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання. Тобто, Оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі з урахування замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ «Вінницягаз», як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Вінницької області.

Слід зазначити, що Кодексом ГРМ визначається два терміни: приєднана та замовлена потужність. Так, - приєднаною потужністю є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг, - замовлена потужність - це змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача).

Тобто, Оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкти споживача.

Відповідно до пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу та механічного від`єднання від мереж Оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

Крім того, за умови припинення (обмеження) газопостачання шляхом встановлення інвентарної заглушки та її опломбування об`єкт споживача не втрачає статус підключеного до ГРМ, оскільки у такому випадку не відбувається фізичного роз`єднання обладнання споживача з газорозподільною системою, і споживач має можливість у будь-який момент поновити отримання газу.

У наданому відповідачем акті про припинення міститься інформація про припинення газу до об`єкту відповідача в зв`язку із «закінченням виробничого сезону».

При цьому, припинення газопостачання шляхом пломбування вхідної засувної арматури лише призупиняє фізичну подачу газу до об`єкту, але не припиняє право відповідача на цілодобовий доступ об`єкта споживання до газорозподільної системи.

Також, відповідач до 20 жовтня 2020 року не замовив обсягів річної замовленої потужності на 2021 рік, що надало право позивачу розрахувати обсяги річної замовленої потужності для відповідача за фактичним споживанням в попередньому газовому році. А отже, у відповідача було відсутнє право на коригування обсягів річної замовленої потужності в 2021 році, та, відповідно, вимагати від позивача перерахунку вартості послуг за договором розподілу природного газу.

Окремо позивач звертає увагу, що норми Кодексу ГРМ взагалі виключають нульовий обсяги річної замовленої потужності тобто згідно п. 2 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільної системи - має бути не менше 314 куб.м. в рік по об`єкту споживання.

Проте, відповідач звернувся до позивача з листом про зменшення річної замовленої потужності в 2021 році по завершенню передбаченого Кодексом ГРМ строку. А отже, позивач правомірно відмовив відповідачу у проведенні перерахунку, про що відповідача і було повідомлено в листі від 30.09.2021 року.

Крім того, на думку позивача, відповідач, із посиланням на листи від 05.10.2021 року та від 23.02.2022 року, безпідставно звинувачує позивача у порушенні цілісності газової системи відповідача, про що зазначає у вказаних вище листах, оскільки відповідно до пунктів 3.2., 3.3. розділу III «Загальні положення» Правил безпеки систем газопостачання, саме власник повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідає за технічний стан та безпечне користування газопроводами та газовими приладами.

Зокрема, як зазначено в главі 3 розділу V «Вимоги безпечної експлуатації систем газопостачання (природний газ)» на підприємстві, де експлуатується система газопостачання власними силами, повинна бути створена газова служба, затверджено відповідне положення про газову службу та визначено особу, відповідальну за газове господарство (п. 3.1.). Технічне обслуговування засобів ЕХЗ підземних газопроводів і резервуарів ЗВГ, виявлення і ліквідація корозійно-небезпечних зон на них, ремонт установок ЕХЗ забезпечуються власником (орендарем (наймачем)) (п. 3.3.). Розмежування ділянок обслуговування (відповідальності) зовнішніх і внутрішніх газопроводів, а також газопроводів і установок всередині підприємства повинно бути оформлене двостороннім актом з додаванням схеми граничних ділянок із зазначенням меж балансової належності (п. 3.4.). Технічне обслуговування газопроводів, поточний та капітальний ремонт забезпечуються власником (балансоутримувачем та/або орендарем (наймачем)) газових мереж (п. 3.5.).

Позивач також зазначає, що газопроводи та споруди на них (в тому числі і вузол обліку), які нібито «пошкодив позивач» розміщені на території об`єкту відповідача. Згідно акта розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, складеного між сторонами 02.10.2019 року, за експлуатацію та збереження на власній території об`єктів системи газопостачання, а отже, і будь-які дії, що вчиняються в тому числі і по відношенню до об`єктів газопостачання можливі виключно із відома та дозволу керівництва (уповноважених представників) відповідача.

Крім того, від дати припинення розподілу природного газу на об`єкт відповідача, від останнього не надходило до АТ «Вінницягаз» жодних заяв щодо необхідності відновлення газопостачання.

Вказані вище обставини спростовують твердження відповідача щодо недотримання позивачем вимог Кодексу ГРМ та/або умов договору розподілу природного газу.

Також, в спростування твердження відповідача про відсутність реакції з боку позивача на лист від 23.02.2022 щодо розірвання договору позивач зазначає, що на адресу відповідача було направлено лист від 16.03.2022 року № 210-Сл-2415-0322 в якому зазначено про необхідність дотримання строків при повідомленні про розірвання договору, передбачених п. 12.5 договору та направлено два примірники додаткової угоди про розірвання спірного договору.

А отже, у відповідача до моменту припинення дії договору розподілу природного газу наявний обов`язок здійснювати оплату за надані позивачем послуги розподілу природного газу.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Беручи до уваги встановлені обставини справи, суд зважає на наступне.

Відповідно до приписів статті 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Спірні правовідносини, які виникли між споживачем та газорозподільною організацією врегульовано Законом України "Про ринок природного газу". Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕП №2494 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1379/27824 06.11.2015, постановою НКРЕП №2498 від 30.09.2015 "Про затвердження Типового договору розподілу природного газу" тощо.

Закон України "Про ринок природного газу" визначає наступних суб`єктів ринку природного газу: оператор газотранспортної системи; оператор газорозподільної системи: оператор газосховища, оператор установки LNG, замовник, оптовий продавець, оптовий покупець, постачальник, споживач. Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (є оператором ГРМ).

Згідно умов Кодексу ГРС, оператор газорозподільної системи - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах Товариство з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" (відповідач по справі) має статус споживача.

Згідно п.4 глави 1 розділу 1 Кодексу ГРС споживач природного газу (споживач) - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, об`єкти якої в установленому порядку підключені до/через ГРМ оператора ГРМ, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, зокрема в якості сировини, а не для перепродажу.

Умовами п. 1 розділу 3 глави VI Кодексу ГРС споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Як передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до п.3 глави 3 розділ VI Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного Кодексу України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI кодекс ГРМ договір розподілу природного газу між оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті регулятора та оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

12.09.2019 відповідачем підписана заява-приєднання №094200J2ВFВР099 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим).

Абзацом 3 пункту 3 глави 3 розділу І Кодексу ГРМ передбачено, що споживачі, у тому числі побутові, та суміжні суб`єкти ринку природного газу, які фізично підключені до ГРМ, забезпечуються цілодобовим доступом до ГРМ та можливістю розподілу (переміщення) природного газу ГРМ у порядку, визначеному в розділі VI цього Кодексу.

Спірні відносини між сторонами виникли на підставі внесення Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг постановою №2080 від 07.10.2019 змін до Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП №2494 від 30.09.2015 та Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30.09.2015.

Так, постановою НКРЕКП №2080 затверджено, що з 01.01.2020 запроваджується новий порядок розрахунків за послугу з розподілу природного газу, зокрема, змінено принцип визначення величини потужності для споживачів природного газу та здійснено перехід від приєднаної потужності до замовленої, яка розраховується відповідно до вимог Кодексу ГРМ виходячи із об`ємів споживання об`єктів споживачів за попередній рік.

Як вже зазначалось, в розділі 6-му Типового договору розподілу природного газу врегульовано порядок розрахунків та визначено, що оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. При цьому, величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ.

Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності. Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Постановою НКРЕКП від 30.12.2020 № 2765 для АТ «Вінницягаз» з 01 січня 2021 року на весь 2021 рік встановлено тариф на послуги розподілу природного газу в розмірі 1,68 грн. за 1 м.куб. (без урахування ПДВ), а з врахуванням ПДВ (20 %) вартість послуг з розподілу природного газу в 2021 році складала 2,016 грн. за 1 м.куб.

Відповідно до п. 2 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, крім випадків, передбачених цією главою.

Визначення газового року наведене в п.4 глави 1 розділу І Кодексу ГРМ - і ним є період часу, який розпочинається з першої газової доби жовтня поточного календарного року і триває до першої газової доби жовтня наступного календарного року.

З урахуванням вищезазначених вимог Кодексу ГРМ та типового договору, позивачем було здійснено розрахунок величини річної замовленої потужності сумарно по всіх об`єктах на розрахунковий газовий 2021 рік у обсязі 73649,77 м3 з розрахунком розміру місячної вартості у сумі 12137,16 грн.

Однак, відповідач з необхідністю щомісячно сплачувати вартість послуги не погоджується з підстав неспоживання природного газу у місяці, за який розраховується величина замовленої потужності, мотивуючи при цьому, свою позицію опломбуванням обладнання підприємства на газопроводі, з посиланням на акт про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної засівної арматури газопроводу, або газорозподільного від 10.02.2020 р., який складено АТ «Вінницягаз» Гайсинське відділення, а отже, ТОВ "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" не споживав природний газ і, як наслідок не отримував послуг з його розподілу.

В той же час, суд не погоджується із таким твердженням відповідача, з огляду на те, що послуга з розподілу не складається лише з фактичного переміщення природного газу розподільчою системою трубопроводів. До послуги з розподілу також входить цілодобове надання фактичного доступу замовленої потужності об`єктів споживача до газорозподільної системи, що буквально означає - наявність технічної можливості у будь-який час необхідний споживачу скористатись можливістю розпочати газоспоживання.

Тобто, оператор ГРМ, знаючи, що об`єкт відповідача підключено до газорозподільної системи підтримує належний тиск у системі з урахування замовленої потужності приєднаних об`єктів споживача. Дані послуги є монопольними роботами АТ «Вінницягаз», як оператора ГРМ у зоні ліцензованої діяльності - території Вінницької області.

Слід зазначити, що між приєднаною та замовленою потужністю об`єктів споживача є певна різниця, через що є різниця в підходах до розрахунку вартості послуг: - приєднаною потужністю є стала величина, тобто така, яка не потребує коригування і розраховувалась споживачу один раз на весь час отримання послуг, - замовлена потужність - це змінна величина, яка розраховується на календарний рік відповідно до попередніх обсягів споживання (і може змінюватись через шість місяців за заявою споживача), тобто, оператор ГРМ для сталого функціонування, постійно налаштовує потужність газорозподільних мереж під приєднані до мережі об`єкти споживача.

Відповідно до п. 8 гл. 6 розд. VI Кодексу ГРМ, припинення або обмеження розподілу (споживання) природного газу не звільняє споживача від зобов`язання оплати вартості послуг за договором розподілу природного газу, крім випадку розірвання цього договору. У разі розірвання договору розподілу природного газу оператор ГРМ коригує дані технічної потужності та вільної потужності для забезпечення нових приєднань (резерву потужності) на відповідній ГРП згідно з вимогами розділу VI цього Кодексу.

Таким чином, доводи відповідача щодо неотримання ним послуг, у зв`язку з відсутністю фактичного споживання природного газу є необґрунтованими та безпідставними, адже в даному випадку об`єкт вважається приєднаним навіть, якщо газоспоживаюче обладнання опломбоване на газопроводі - вводі, оскільки для початку фактичного споживання природного газу, окрім зняття пломби немає перешкод. На об`єкт не розраховується замовлена потужність пропускної спроможності газових мереж лише у випадку механічного від`єднання від мереж, що й було зроблено АТ «Вінницягаз» у лютому 2020 року (акт про припинення (обмеження) газопостачання б/н від 10.02.2020).

Щодо забезпечення цілодобового доступу об`єктів відповідача до газорозподільної системи, як складової послуги з розподілу, необхідно зазначити, що згідно п.1 розділу II Кодексу ГРМ газорозподільна система (ГРМ) є технологічним комплексом, що складається з організаційно і технологічно пов`язаних між собою об`єктів, призначених для розподілу природного газу від газорозподільних станцій безпосередньо споживачам.

Не можна розглядати поняття «розподілу газу» лише як доставку газу безпосередньо споживачу. Оскільки, розподіл природного газу це цілий комплекс дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних з підтриманням системи ГРМ в надійному та безпечному стані, що підтверджується складовими структури тарифу на послуги з розподілу природного газу, до розрахунку якого, згідно Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу (постанова НКРЕКП №236 від 25.02.2016 із змінами).

В нормативних актах в сфері ринку природного газу термін «розподіл природного газу» вживається і в розумінні фізичної доставки газу.

Таким чином, послуга з розподілу природного газу не обмежується обов`язками оператора ГРМ (АТ «Вінницягаз») щодо фізичної доставки обсягів природного газу до об`єктів споживача та формування кількісних показників обсягів спожитого (розподіленого) природного газу, а включає в себе в цілому процес забезпечення цілодобового доступу до ГРМ в межах приєднаної потужності об`єкта споживача для можливості споживання ним відповідних об`ємів природного газу, виділених постачальником природного газу безпосередньо споживачу, і в розумінні цілого комплексу дій (заходів) оператора ГРМ, пов`язаних із забезпеченням безаварійності та належного стану ГРМ.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Твердження відповідача про відсутність реакції з боку позивача на лист від 23.02.2022 щодо розірвання договору, оцінюється судом критично оскільки, в матеріалах справи наявний лист позивача від 16.03.2022 року № 210-Сл-2415-0322 в якому поміж іншого зазначено про необхідність дотримання строків при повідомленні про розірвання договору, передбачених п. 12.5 договору та оплати існуючої заборгованості, додатками до даного листа є, зокрема, два примірники додаткової угоди про розірвання спірного договору, надсилання даного листа з додатками підтверджується описом вкладення в цінний лист, накладною та фіскальним чекам Укрпошти від 17.03.2022 (а.с. 135-139).

Крім того, з листа відповідача від 23.02.2022 щодо розірвання договору вбачається, що, в період за який виникла заборгованість (травень-грудень 2021 року), типовий договір розподілу природного газу, заява-приєднання №094200J2ВFВР099 від 12.09.2019 розірваний не був, а тому зобов`язання за даним договором мали виконуватись належним чином та в визначені ним строки.

З огляду на викладене, у суду наявні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми заборгованості місячної вартості величини річної замовленої потужності за період травень-грудень 2021 року у розмірі 98985,28 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача суму пені за порушення терміну оплати, а також інфляційні нарахування на суму боргу та річні.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст.547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст.551 ЦК України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (частина шоста статті 232 ГК України).

Пунктом 8.2. Договору розподілу природного газу передбачено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за цим Договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом проведено перевірку правильності нарахування сум пені, інфляційних втрат, 3% річних, в межах визначених позивачем періодів та встановлено допущення останнім арифметичних помилок у визначенні сум пені. Тоді, як визначений позивачем розмір інфляційних та 3% річних не перевищує розмір визначений судом.

З огляду на викладене вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 194,94 грн. - 3% річних та 3 575,84 грн. - інфляційних втрат підлягають задоволенню, як такі що передбачені законом.

Водночас, оскільки арифметично вірний розмір пені становить - 6245,21 грн, вимога позивача про стягнення з відповідача 6 256,75 грн. - пені підлягає частковому задоволенню в розмірі встановленому судом.

З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Окрім того, господарський суд, при вирішення даної справи враховує висновки, наведені Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", яким було вказано, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

З урахуванням висновків, до яких дійшов суд при вирішенні даного спору, суду не вбачається за необхідне надавати правову оцінку кожному із доводів наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а також заперечень відповідача, оскільки їх оцінка не може мати наслідком спростування висновків, до яких дійшов господарський суд під час вирішення даного спору.

Відповідно до ч.1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до положень ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Витрати по сплаті судового збору, у відповідності до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240-242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гайсинський міжгосподарський комбікормовий завод" (вул. Механізаторів, 74, м. Гайсин, Вінницька обл., 23700, ) на користь Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (провулок Костя Широцького, буд.24, м. Вінниця, 21012, ) 98985,28 грн - основного боргу, 1 194,94 грн. - 3% річних, 6245,21 грн. - пені, 3 575,84 грн. - інфляційних втрат та 2480,74 грн - витрат зі сплати судового збору.

3. В позові в частині стягнення з відповідача 11,54 грн - пені відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення направити сторонам рекомендованими листами з повідомленнями про вручення поштових відправлень та на відомі суду адреси електронної пошти: позивача - , відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 23 червня 2022 р.

Суддя Ігор МАСЛІЙ

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (пров. Костя Широцького, 24, м. Вінниця, 21012)

3 - відповідачу (вул. Механізаторів, 74, м. Гайсин, Вінницька обл., 23700)