ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/3237/21

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання А.О. Пелехаті

за участю представників:

від позивача Ніколенко Є.А.,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані про стягнення заборгованості в загальному розмірі 138362,83 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані про стягнення заборгованості в загальній сумі 138362,83 грн., у т.ч. основного боргу 13848,90 грн., пені 123947,66 грн., 3% річних 203,75 грн., інфляційних втрат 362,52 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне.

17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот (виконавець) було укладено договір № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом, відповідно до умов якого позивач зобов`язався організувати перевезення вантажів, в тому числі в контейнерах відповідача, вантажним автомобільним транспортом на умовах, погоджених сторонами договору, а відповідач, виступаючи від свого імені, а так само від імені та за дорученням осіб, з якими має відповідні угоди, гарантує оплату перевезення.

Так, позивач зазначає, що відповідно до заявки на перевезення вантажу від 17 березня 2021 року, яка попередньо була узгоджена представниками позивача та відповідача у телефонному месенджері Телеграм (п. 3.1.1 договору) та в подальшому оформлена письмово виконавцем для її підписання сторонами, замовник та виконавець погодили наступні послуги та їх вартість:

Замовник: ТОВ Трансменеджкомпані;

Перевізник: ТОВ Логістична компанія Автобот;

Номер автомобіля та номер напівпричепа: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

ПІБ водія, номер телефону: ОСОБА_1 , :

Дата, час та адреса подачі: 17 березня 2021 року, Одеський морський торгівельний порт;

Дата, час та адреса подачі до митного оформлення: 18 березня 2021 року, місто Дніпро;

Адреса вантажоодержувача /розвантаження: місто Дніпро;

Обладнання (тип / номер): 40 cosco;

Номер контейнера: CBHU95 73005;

Ставка за перевезення: 500 USD по курсу НБУ на дату вивантаження;

Умови оплати: до 14-21 календарних днів з моменту отримання оригіналів документів (рахунок, акт, стг/ттн).

За ствердженнями позивача, ним в повному обсязі та на погоджених сторонами договору умовах та в обумовлений договору строк здійснено перевезення вантажу у відповідності до отриманої заявки відповідача на перевезення вантажу від 17.03.2021 р., що підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 195 з відповідними відмітками про виконання перевезення, видатковим ордером № 0635076 та актом прийому № 1602912.

При цьому позивач зауважує, що ним на виконання умов договору та заявки від 17.03.2021 р., засобами оператора поштового зв`язку Нова пошта був направлений на адресу відповідача повний та вичерпний пакет документів, що підтверджує здійснення перевезення вантажу згідно умов заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р., який був отриманий ТОВ Трансменеджкомпані 03.04.2021 р. (номер ТТН: 5115), в тому числі й рахунок № 120 від 18.03.2021 р. на оплату послуг перевезення на суму в розмірі 13848,90 грн.

Також позивач зазначає, що ним на виконання вимог Податкового кодексу України 18.03.2021 р. було зареєстровано у Єдиному реєстр податкових накладних податкову накладну № 26 за перевезення вантажу згідно заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р. на загальну суму 13848,90 грн., сума податку на додану вартість за вказаною податковою накладною складає 2308,15 грн., що, на думку позивача, свідчить про наявність реальних договірних відносин між позивачем та відповідачем та засвідчує їх волю до настання відповідних правових наслідків.

Таким чином, за ствердженнями позивача, строк для оплати відповідачем послуг перевезення почав обраховуватись з 03.04.2021 р. та граничний строк оплати згідно з умовами заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р. сплив 24.04.2021 р. Водночас, як вказує позивач, всупереч умовам договору та заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р. відповідачем у погоджений сторонами договору строк не було здійснено оплати за визначене у вказаній заявці перевезення в розмірі 13848,90 грн. на рахунок позивача.

Крім того позивач додає, що з метою досудового врегулювання спору, 30.07.2021 р. засобами поштового зв`язку через свого представника позивач звернувся до відповідача за його адресою місцезнаходження: 65069, м. Одеса, вул. Південна дорога, 2, із досудовою претензією від 28.07.2021 р., в якій просив протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії здійснити оплату наданих ТОВ Логістична компанія Автобот послуг з перевезення вантажів згідно договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. та заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р. в розмірі 13848,90 грн. з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 202,62 грн., 3% річних в розмірі 105,29 грн. та пені в розмірі 65782,28 грн., всього суму в розмірі 79939,09 грн. Однак, як зазначає позивач, вказана досудова претензія не була отримана відповідачем за адресою свого місцезнаходження 65069, м. Одеса, вул. Південна дорога, 2, та була повернута на адресу відправника 10.08.2021 р. (відправлення № 427). При цьому з метою належного повідомлення відповідача про наявність грошових вимог позивача, останнім 17.08.2021 р. було направлено вказану вище досудову претензію від 28.07.2021 р. за фактичною адресою відповідача: 65006, м. Одеса, вул. Маловського, 3, яка була отримана останнім 28.08.2021 р. (відправлення № 568). Водночас, за ствердженнями позивача, з моменту отримання 28.08.2021 р. та до дати звернення до суду із вказаним позовом, його претензію відповідачем задоволено не було, належні до сплати грошові кошти в якості заборгованості та штрафних санкцій не сплачено, що є порушенням умов договору.

Наразі позивач посилається на п. 5.2 договору, згідно якого у разі порушення замовником строків здійснення розрахунків за цим договором та відповідної заявки, замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі 5 (п`ять) відсотків, що діє за весь період прострочення оплати, за кожен день прострочення від суми, оплату якої прострочено. Відтак, за неналежне виконання відповідачем умов договору позивачем здійснено нарахування пені, розмір якої з урахуванням суми та строку прострочення сплати основного боргу складає за розрахунком позивача 123947,66 грн.

Крім того, оскільки відповідачем не виконані умови договору щодо оплати наданих позивачем послуг, останнім відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України нараховані відповідачу 3% річних від простроченої суми в розмірі 203,75 грн. та інфляційні втрати в сумі 362,52 грн., що заявлені до стягнення.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 28.10.2021 р. вказану позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот залишено без руху, оскільки судом встановлено, що позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку суми пені та інфляційних втрат, що заявлені до стягнення, а також доказів відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

08.11.2021 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх. № 29635/21), до якої позивачем додано обґрунтований розрахунок суми пені та інфляційних втрат, що заявлені до стягнення, позовну заяву у новій редакції та докази відправлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.11.2021 р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/3237/21, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.12.2021 р. об 11 год. 30 хв.

24.11.2021 р. від представника позивача надійшло до господарського суду клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції, проведення якої заявник просить доручити або Оболонському районному суду міста Києва, або Подільському районному суду міста Києва, або Вишгородському районному суду міста Києва, або Деснянському районному суду міста Києва, або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 25.11.2021 р. задоволено клопотання ТОВ Логістична компанія Автобот про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції та доручено Подільському районному суду міста Києва забезпечити проведення в приміщенні вказаного суду у режимі відеоконференції судового засідання по справі № 916/3237/21, яке призначене на 06 грудня 2021 р. об 11 год. 30 хв.

06.12.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання та надання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами справи та надання відзиву, оскільки відповідачем не отримано копії ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 06.12.2021 р. у справі № 916/3237/21 розгляд справи відкладено на 23 грудня 2021 р. о 16 год. 00 хв.

20.12.2021 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON. Крім того, в зазначеному клопотанні представник позивача просив суду визнати поважними причини пропуску встановленого п`ятиденного процесуального строку для звернення до суду із відповідним клопотанням та поновити встановлений п`ятиденний процесуальний строк.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.12.2021 р. поновлено позивачу встановлений п`ятиденний процесуальний строк для звернення до суду із клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції та задоволено клопотання ТОВ ЛК Автобот про участь у судовому засіданні по справі № 916/3237/21, яке призначене на 23 грудня 2021 р. о 16:00, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

21.12.2021 р. від представника позивача надійшло до господарського суду клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції, проведення якої заявник просить доручити або Оболонському районному суду міста Києва, або Подільському районному суду міста Києва, або Вишгородському районному суду міста Києва, або Деснянському районному суду міста Києва, або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

22.12.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти заявлених позивачем вимог. Так, в обґрунтування заперечень відповідач вказує, що ним не підписувався та не укладався з позивачем договір № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., не надавалося жодних заявок на перевезення, не здійснювалося будь-якого листування, у тому числі й за допомогою меседжерів щодо замовлення перевезень. При цьому щодо наданих письмових доказів відповідач зазначає, що до позовної заяви додано копію договору №17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., оригінал якого начебто підписаний відповідачем. Проте, як зазначає відповідач, вказана копія містить досить чіткі ознаки підроблення підпису та печатки відповідача шляхом їх вирізання та копіювання з іншого документу. Також відповідач зауважує, що надання заявки, підписаної лише виконавцем, не може бути належним та допустимим доказом у підтвердження отримання замовлення на перевезення вантажу відповідача. Разом з тим відповідач вказує, що листування у менеджері неідентифікованої особи з якимось Денисом Ферримен (ТМК) за відсутністю навіть дати такого листування також не може розглядатись як оферта та акцепт. Між тим відповідач зазначає, що у доданих до позовної заяви відсутні навіть докази направлення відповідачеві первинних документів щодо начебто наданих послуг з перевезення, а складання та реєстрація податкової накладної за відсутністю належним чином складених та узгоджених сторонами первинних документів не є свідченням надання послуг з перевезення вантажів. Також відповідач наголошує, що, виявивши у Єдиному реєстрі податкових накладних складену на свою користь податкову накладну за відсутності господарських операцій, вказаних у податковій накладній, та у відповідності до приписів ст. 201 ПК України зареєстрував у ЄРПН розрахунок-коригування до податкової накладної. Таким чином, посилаючись на п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 202, ч. 2 ст. 207, ст.ст. 638, 909 ЦК України, ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України, відповідач зазначає, що до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, що свідчать про укладення з позивачем договору перевезення та доказів щодо документального оформлення господарських операцій первинними документами.

Також 22.12.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшла заява про надання на огляд оригіналів договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. та CMR № 195.

Разом з тим, 22.12.2021 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, в обґрунтування якого відповідач вказує, що з огляду на його твердженнями про не укладання та непідписання ним будь-яких первинних документів з позивачем доцільніше проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, оскільки виникає нагальна потреба з дослідження оригіналів доданих до позовної заяви документів та призначення почеркознавчих експертиз.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 23.12.2021 р. постановлено справу № 916/3237/21 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. При цьому вказаною ухвалою суду підготовче засідання призначено на 18 січня 2022 р. о 12 год. 00 хв. Також вказаною ухвалою суду витребувано від ТОВ Логістична компанія Автобот оригінали договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. та CMR № 195, копії яких додано до позову, а також наряду № 195, вказаного в графі 5 CMR № 195.

04.01.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло до клопотання про участь у підготовчому засіданні, яке призначене на 18.01.2022 р. о 12 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.01.2022 р. у справі № 916/3237/21 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот про участь у підготовчому засіданні по справі, яке призначене на 18 січня 2022 р. о 12 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

17.01.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшла відповідь на відзив. Так, щодо надання копії договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. та неможливості надання його оригіналу для огляду позивач зазначає, що 17.03.2021 р. між ТОВ Трансменеджкомпані та ТОВ Логістична компанія Автобот було укладено договір № 17.03.2021-1 про організацію

перевезень автомобільним транспортом, на підтвердження укладення якого після отримання пакету документів на перевезення, відповідачем 03.04.2021 р., в тому числі й договору № 17.03.2021-1, представником ТОВ Трансменеджкомпані засобами месенджеру Телеграм було направлено представнику ТОВ ЛК Автобот фото останньої підписаної сторонами сторінки такого договору № 17.03.2021-1. Окрім того, як вказує позивач, після підписання відповідачем договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. його скановану копію було направлено на електронну поштову адресу позивача, роздруківка якого й міститься у справі № 916/3237/21 та подавалась разом із позовною заявою. Так, позивач вказує, що відповідно до п. 9.5 договору до обміну оригіналами документів сторони визнають дійсність і юридичну силу документів, отриманих за допомогою факсимільного зв`язку. Однак, за ствердженнями позивача, станом на дату звернення до суду та на теперішній час, відповідачем не було повернуто позивачу його примірник договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., що унеможливлює надання його оригіналу для огляду в судовому засіданні. Поряд з тим позивач додає, що оскільки п. 9.5 договору № 17.03.2021-1 передбачено, що сторони договору визнають дійсність і юридичну силу документів, в тому числі й договору, отриманих за допомогою засобів електронного зв`язку, в тому числі за допомогою месенджерів та електронної пошти, тому факт укладення договору від 17.03.2021 р. та наявність договірних відносин між сторонами у справі, на думку позивача, є доведеним та підтверджується копіями такого договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р., підписаного та скріпленого печатками сторін.

Щодо посилань відповідача на ознаки того, що копія договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. містить досить чіткі ознаки підроблення підпису і печатки відповідача шляхом їх вирізання та копіювання з іншого документа, позивач зазначає, що якщо відповідач стверджує, що між позивачем та відповідачем не було жодних господарських відносин, то яким чином та з якого документа позивач начебто міг вирізати та скопіювати підпис та печатку відповідача, а також накласти її на договір № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р., вказані доводи відповідача, за ствердженнями позивача, є лише припущеннями та не ґрунтуються на належних та допустимих доказах, в тому числі на висновку відповідних експертиз.

Стосовно посилань відповідача на заявку на перевезення, що не підписана відповідачем та не є належним доказом отримання замовлення на перевезення вантажу, а також неналежності доказів у вигляді листування у месенджері, що не може розцінюватись як оферта та акцепт, позивач зазначає, що у переписні у месенджері Телеграм відображена більша частина даних щодо здійсненого перевезення, зокрема тип контейнеру, автомобіль та причіп, ПІБ та номер телефону водія, адреса подачі тощо, що, на думку позивача, в сукупності дає підстави для висновку щодо погодження всіх істотних умов та перевезення в цілому, з огляду на що вказану переписку можливо розцінювати, як оферту та акцепт всупереч посиланням відповідача.

Що стосується тверджень відповідача про начебто ненадання позивачем доказів на підтвердження відправки на його адресу первинних бухгалтерських документів, то, за ствердженнями позивача, такі доводи є взагалі безпідставними, оскільки позивачем до позовної заяви додано відповідні докази направлення засобами оператора поштового зв`язку Нова пошта на адресу відповідача повного та вичерпного пакету документів, що підтверджує здійснення перевезення вантажу згідно умов заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р., який був отриманий ТОВ Трансменеджкомпані 03.04.2021 р. (номер ТТН: 5115), в тому числі й первинні бухгалтерські документи, такі як рахунок на оплату послуг, акт наданих послуг, які оформлені у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Стосовно посилань відповідача на реєстрацію у Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку-коригувань до податкової накладної позивач вказує, що як вбачається із поданих відповідачем доказів, відповідний розрахунок-коригування до податкової накладної № 26 від 17.03.2021 р. був поданий та зареєстрований у ЄРПН 08.09.2021 р., тобто через 10 днів з моменту отримання досудової претензії позивача у даних спірних правовідносинах, а не до прикладу в травні/червні/липні 2021 року, коли відповідач формував та подавав до контролюючого органу податкові декларації з ПДВ та достеменно знав про наявність податкової накладної № 26 від 17.03.2021 р. При цьому позивач зауважує, що згідно приписів чинного податкового законодавства України платник податку на додану вартість подає контролюючому органу щомісячно податкову декларацію з податку на додану вартість, в тому числі й з додатком № 5 Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) у випадку нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту за конкретною господарською операцією. Так, позивач вказує, що з метою підтвердження або спростування інформації з приводу включення ТОВ Трансменеджкомпані до податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 2308,15 грн. за господарською операцією із контрагентом ТОВ ЛК Автобот, що мала місце 17.03.2021 р., 30.12.2021 р. адвокатом на адресу Державної податкової служби України був направлений адвокатський запит із вимогою надати підтверджуючі інформацію та документи з даного питання, однак станом на дату подачі відповіді на відзив у даній справі, відповіді на вказаний адвокатський запит не надходило.

Також позивач посилається на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2021 р. по справі № 910/23097/17, та вказує, що згідно із вказаною правовою позицією податкова накладна, виписана однією стороною в договорі на постачання послуг на користь другої сторони, може бути доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків, враховуючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником податку на додану вартість при визначенні податкових зобов`язань.

Таким чином позивач вказує, що задля спростування доводів відповідача в цій частині заперечень щодо заявленого позову, слід дослідити податкові декларації ТОВ Трансменеджкомпані з податку на додану вартість за березень, квітень та травень 2021 року разом із усіма додатками, що подавались контролюючому органу щомісячно згідно вимог ПК України, в яких буде відображена інформація з приводу включення відповідачем до податкового кредиту суми податку на додану вартість у розмірі 2308,15 грн. за господарською операцією із контрагентом ТОВ ЛК Автобот, що мала місце 17.03.2021 р.

17.01.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про витребування доказів.

Також 17.01.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшли пояснення щодо витребуваних судом оригіналів письмових доказів. Так, позивач вказує, що по тексту позовної заяви у додатках зазначено про перебування оригіналу договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. у позивача та відповідача, разом з тим позивач просить суд вважати це технічною помилкою, оскільки оригінали двох примірників вказаного договору № 17.03.2021-1 з 03 квітня 2021 року перебувають у розпорядженні ТОВ Трансменеджкомпані. Щодо неможливості надати наряд № 195, вказаний в графі 5 CMR № 195, позивач зазначає, що вказаний наряд є внутрішнім документом, що перебуває у розпорядженні експедитора кожного конкретного перевезення, в даному випадку це ТОВ Форца Форвардинг, та не передається чи надається перевізнику в ході здійснення перевезення вантажів (в даному випадку ТОВ ЛК Автобот). Окрім того позивач зазначає, що по прибуттю вантажоперевізника до місця вивантаження вантажу, в даному перевезенні це Одеський морський торгівельний порт, наряд № 195 був переданий експедитором ТОВ Форца Форвардинг до Одеського морського торгівельного порту, оскільки в іншому випадку, вантаж просто не був би прийнятий ОМТП згідно внутрішніх правил, що діють в порту. З огляду на викладене вище, позивач зазначає, що фізично не має можливості передати для огляду в судовому засіданні оригінал наряду № 195, оскільки останній не перебуває та не перебував у його розпорядженні, а є документом, що формується та знаходиться у розпорядженні експедитора, а також немає можливості надати оригінал спірного договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. з наведених вище підстав. При цьому, керуючись ст. 42 ГПК України, на виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 23.12.2021 р. у справі № 916/3237/21 позивачем надано оригінали міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 195, а також видаткового ордеру № 0635076, що, за ствердженнями позивача, підтверджують виконання перевезення вантажу згідно заявки на перевезення вантажу від 17.03.2021 р.

В підготовчому засіданні, призначеному на 18.01.2022 р., представник відповідача звернувся до суду з усним клопотанням про відкладення підготовчого засідання, оскільки отримав відповідь на відзив від представника позивача лише 18.01.2022 р., та надання часу для ознайомлення та підготування своїх заперечень.

Крім того, проведення в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON, призначеного на 18.01.2022 р. о 12 год. 00 хв. підготовчого засідання по справі № 916/3237/21 за участю представника Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот не було здійснено з огляду на несправність обладнання представника позивача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.01.2022 р. у справі № 916/3237/21 підготовче засідання відкладено на 01 лютого 2022 р. об 11 год. 45 хв.

21.01.2022 р. від представника позивача на електронну адресу господарського суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції, проведення якої заявник просить доручити або Оболонському районному суду міста Києва, або Подільському районному суду міста Києва, або Вишгородському районному суду міста Києва, або Деснянському районному суду міста Києва, або поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 24.01.2022 р. у справі № 916/3237/21 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот про участь у підготовчому засіданні по справі, яке призначене на 01 лютого 2022 р. об 11 год. 45 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Між тим розгляд справи у підготовчому засіданні 01.02.2022 р. об 11 год. 45 хв. не відбувся у зв`язку з проведенням ГУДСНС України в Одеській області спільно з ГУНП в Одеській області оперативно-розшукових заходів з приводу анонімного повідомлення про закладення вибухового приладу в адміністративній будівлі суду, про що господарським судом складено відповідну довідку.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 01.02.2022 р. у справі № 916/3237/21 підготовче засідання призначено на 15 лютого 2022 р. об 11 год. 00 хв.

03.02.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.02.2022 р. у справі № 916/3237/21 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот про участь у підготовчому засіданні по справі, яке призначене на 15 лютого 2022 р. об 11 год. 00 хв., в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 15.02.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/3237/21 на тридцять днів.

У підготовчому засіданні господарського суду 15 лютого 2022 року по справі № 916/3237/21 було протокольно оголошено перерву до 10 березня 2022 року о 12 год. 00 хв. згідно ч. 5 ст. 183 ГПК України.

Розгляд справи у підготовчому засіданні 10.03.2022 р. о 12 год. 00 хв. не відбувся у зв`язку із запровадженням 24.02.2022 р. воєнного стану указом Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні. Крім того, 14.03.2022 р. указом Президента України № 133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні продовжено воєнний стан до 25.04.2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2022 р. підготовче засідання у справі призначено на 13 травня 2022 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.05.2022 р. закрито підготовче провадження у справі № 916/3237/21 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 07 червня 2022 р. о 10 год. 30 хв.

18.05.2022 р. від представника позивача на електронну адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні, яке призначене на 07.06.2022 р. о 10 год. 30 хв., у справі № 916/3237/21 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.05.2022 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот про участь у судовому засіданні по справі № 916/3237/21, яке призначене на 07 червня 2022 р. о 10:30, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EAZYCON задоволено.

У судовому засіданні господарського суду 07 червня 2022 року по справі № 916/3237/21 було протокольно оголошено перерву до 13 червня 2022 року об 11 год. 00 хв., про що під розписку повідомлено представника відповідача.

13.06.2022 р. від представника відповідача на електронну адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких він стосовно наданої позивачем міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 195 зазначає, що на вказаній CMR взагалі відсутні оригінали підписів вантажовідправника, отримувача вантажу, перевізника, замовника перевезення, наявний лише оригінал відбитку печатки отримувача вантажу; зазначення пана ПІБ Дудкіна Д.Г. під штампом ТОВ Трансменеджкомпані не робить цю міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) належним доказом, який доводить факт укладення договору перевезення між позивачем та відповідачем; ТОВ Трансменеджкомпані не має у своєму штаті уповноважених осіб на приймання вантажів до перевезення з прізвищем Дудкін Д.Г., так само і не уповноважував цього пана, як представника за дорученням, на підписання документів від імені ТОВ Трансменеджкомпані. При цьому відповідач додає, що сторонами договору перевезення можуть бути вантажовідправник/вантажоодержувач та перевізник, згідно наданої відповідачем міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR) № 195 вантажовідправником є ASHAN TIRE FACTORY LTD, вантажоотримувачем ТОВ ГК Євротех. За ствердженнями відповідача, наявність на CMR відбитків штампів позивача та відповідача без підписів уповноважених осіб не є свідченням укладення договору, а навіть свідченням факту отримання для перевезення вказаного у накладній вантажу. Крім того відповідач наголошує, що реєстраційні дані ТОВ Трансменеджкомпані, зазначені на відбитку штампу, є хибними та не відповідають відомостям з ЄДРПОУ. Також відповідач зазначає, що твердження позивача про начебто обмін сканкопіями первинних документів, які мають силу оригіналу, також є не доведеним та таким, що суперечить обставинам, викладеним у позовній заяві, позивач навіть не навів суду джерела походження цих сканкопій. Крім того у вказаних додаткових поясненнях відповідач просить проводити судове засідання, призначене на 13.06.2022 р., за його відсутністю, зазначаючи, що заперечує у повному обсязі проти заявленого позову.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 13.06.2022 р. представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається із наданої позивачем до матеріалів справи копії договору, 17 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані (замовник) укладено договір № 17.03.2021-1 про організацію перевезень, відповідно до п. 1.1 виконавець зобов`язується організувати перевезення вантажів, в тому числі в контейнерах замовника, вантажним автомобільним транспортом, на умовах, погоджених сторонами.

Згідно п. 1.2 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. маршрут перевезення, розмір винагороди виконавця та інші питання, що стосуються виконання цього договору, при необхідності можуть встановлюватися додатковими угодами сторін (заявками).

В п. 2.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. визначено, що замовник, виступаючи від свого імені, а так само від імені та за дорученням осіб, з якими має відповідні угоди, гарантує оплату перевезення.

Виконавець, виступаючи від свого імені, а так само від імені та за дорученням осіб, з якими має відповідні угоди, гарантує наявність у нього всіх дозволів, ліцензій та інших документів, необхідних для безперешкодного перевезення його транспортними засобами вантажів, зазначених в заявці, високу якість обслуговування замовника і несе перед замовником майнову відповідальність за схоронність та своєчасну доставку ввірених йому вантажів (п. 2.2. договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р.).

Умовами п. 2.3 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. зазначено, що перевезення здійснюються відповідно до чинного законодавства України, умовами Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів / CMR /, Європейської угоди про перевезення швидкопсувних вантажів.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. у відповідності до цього договору замовник зобов`язаний: подати виконавцю заявку на перевезення вантажу. Подача заявки може здійснюватися в письмовій формі з використанням всіх видів зв`язку, в тому числі, але не виключно, електронного зв`язку, поштового, кур`єрського, з використанням будь-яких зручних для сторін засобів зв`язку, в тому числі, але не виключно факсу, підключеного до інтернет комп`ютера. Заявка подається в узгодженій формі, яка фіксується у вигляді доповнення до даного договору. У заявці замовник зобов`язаний окремо вказати і додатково виділити інформацію, що стосується особливостей перевезення визначених характером вантажу і надати інструкції по його перевезенню для: швидкопсувних, що б`ються, легкозаймистих, інших великогабаритних та небезпечних вантажів. За згодою сторін, заявка може не оформлятися, в такому випадку, замість заявки, документом, що підтверджує належне виконання перевезення, може бути підписаний сторонами акт виконаних робіт. Факсова або передана іншими засобами електронного зв`язку копія цього договору, доповнення, зміни, акти, протоколи, заявки, які є додатками до нього, засвідчені печатками сторін, прирівнюються до оригіналу.

Положеннями п. 4.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. передбачено, що виконавець зобов`язаний: організовувати виконання перевезення вантажів відповідно до прийнятої заявки і забезпечувати доставку вантажу своїми автомашинами (п.п. 4.1.1); подавати під завантаження автопоїзди в технічно-справному стані, що забезпечує збереження вантажу, що перевозиться відповідно до узгоджених сторонами строками. Подача транспортного засобу в стані, непридатному для перевезення вантажу, передбаченого заявкою і даним договором, прирівнюється до неподання транспортного засобу під навантаження і тягне за собою накладення на виконавця штрафних санкцій, передбачених п. 6.7 даного договору (п.п. 4.1.2); прийняти вантаж за кількістю і якістю, а в разі виявлення пошкодження (деформованих, розірваних, намоклих і т.д.) одиниць завантаження (пшиків, коробів і т.п.) зробити про це відмітку у всіх примірниках ТТН / CMR до початку перевезення і повідомити про ці обставини замовнику. При завантаженні транспортного засобу водій виконавця зобов`язаний перевірити упаковку, кріплення вантажу в транспортному засобі, а так само переконатися у відсутності перевантаження транспортного засобу, неналежною навантаження на осі і при наявності таких порушень зробити про це відмітку у всіх примірниках ТТН / CMR до початку перевезення і повідомити про ці обставини замовнику. Відзначати в ТТН (CMR) фактичний час прибуття та підправлення автотранспорту в (з) пунктів вантаження (вивантаження). Підтвердити проведене розміщення вантажу в контейнері/транспортному засобі та його кріплення для уникнення зсувів, пошкодження вантажу та/або його пакування; пошкодження контейнера та/або транспортного засобу, вантажопідйомних пристроїв, судна, будь якого іншого майна третіх осіб: заподіяння шкоди життю та здоров`ю людей та оточуючому середовищу на весь період перевезення вантажу. Забезпечити збереження належної упаковки вантажу, що забезпечує збереження вантажу на весь період його перевезення (п.п. 4.1.3).

Пунктом 5.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. визначено, що всі розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточні рахунки сторін. Суми, зазначені в договорі в іноземній валюті, оплачуються виключно в національній валюті України за курсом національного банку України, встановленим на день оплати.

Згідно п. 5.2 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. оплата за здійснене перевезення здійснюється протягом 14 банківських днів, якщо інше не обумовлене в заявці, починаючи з дня, наступного за днем вивантаження в місці призначення вантажу, або повернення порожнього контейнерною обладнання під контроль його власника. Таке повернення повинно підтверджуватися відповідним документом з відміткою уповноваженого органу.

Розрахунки проводяться на підставі виставлених виконавцем рахунків після надання їм, належним чином оформлених оригіналів товарно-транспортних накладних, актів виконаних робіт, податкових накладних, а так же повернення в порт порожнього контейнера. Підставою для виставляння рахунків є акт виконаних робіт, який підписується сторонами.

У разі порушення замовником строків здійснення розрахунків за цим договором та відповідної заявки, замовник виконавцю пеню в розмірі 5% (п`яти відсотків), що діє за весь період прострочення оплати, за кожен день прострочення, від суми, оплату якої прострочено.

В п. 8.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. визначено, що у разі виникнення суперечок і розбіжностей, сторони будуть прагнути вирішити їх шляхом дружніх переговорів. У разі, якщо в результаті таких переговорів угоди не буде досягнуто, спір підлягає передачі до господарського суду відповідно до законодавства України.

Умовами п. 9.1 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. зазначено, що термін його дії встановлюється з моменту його підписання обома сторонами та до 31 грудня 2021 р. Якщо не можна достовірно встановити термін підписання договору, останній вважається таким, що набув юридичну силу з дати, зазначеної в договорі.

Договір може бути розірваний достроково за згодою сторін або за ініціативою однієї із сторін з письмовим попередженням іншої сторони за два місяці до передбачуваного терміну розірвання (п. 9.2. договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р.).

Відповідно до п. 9.3 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. доповнення та зміни до нього оформляються письмово і підписуються обома сторонами.

Положеннями п. 9.5 договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. передбачено, що до обміну оригіналами документів, сторони визнають дійсність і юридичну силу документів, отриманих за допомогою факсимільного зв`язку.

Також позивачем надано до суду копію додатку до договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р. - Заявку на перевезення вантажу № 453 від 17.03.2021 р., в якій зазначені наступні умови:

Замовник: ТОВ Трансменеджкомпані;

Перевізник: ТОВ Логістична компанія Автобот;

Номер автомобіля та номер напівпричепа: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ;

ПІБ водія, номер телефону: ОСОБА_1 , :

Дата, час та адреса подачі: 17 березня 2021 року, Одеський морський торгівельний порт;

Дата, час та адреса подачі до митного оформлення: 18 березня 2021 року, місто Дніпро;

Адреса вантажоодержувача /розвантаження: місто Дніпро;

Найменування вантажу/вага, т: ----------------------------;

Обладнання (тип / номер): 40 cosco;

Номер контейнера: CBHU95 73005;

Ставка за перевезення: 500 USD по курсу НБУ на дату вивантаження;

Умови оплати: до 14-21 календарних днів з моменту отримання оригіналів документів (рахунок, акт, стг/ттн).

При цьому із наданої позивачем копії заявки на перевезення вантажу № 453 від 17.03.2021 р. вбачається, що зі сторони виконавця ТОВ ЛК Автобот її підписано директором Попковим С.С., водночас в графі замовника ТОВ Трансменеджкомпані підпис директора Присяжнюка І.В. відсутній.

При цьому на підтвердження виконання своїх зобов`язань за наданим договором № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р., а саме здійснення перевезення вантажу, позивачем додано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 195.

Також із матеріалів справи вбачається, що ТОВ ЛК Автобот було виставлено ТОВ Трансменеджкомпані рахунок на оплату № 120 від 18.03.2021 р. про сплату послуг в розмірі 13848,90 грн. (в т.ч. ПДВ 2308,15 грн.) з перевезення вантажу (контейнер CBHU9573005) по маршруту ОМТП м. Одеса м. Дніпро, автомобіль НОМЕР_1 - НОМЕР_2 .

При цьому господарський суд зазначає, що рахунок-фактура - це документ, що надається продавцем покупцеві і вміщує перелік товарів, їх кількість і ціну, по якій вони будуть поставлені покупцеві, формальні особливості товару (колір, вага і т. д.), умови постачання і відомості про відправника і одержувача. Рахунок-фактура є основним документом, згідно з яким оплачуються отримані товари чи послуги відповідно до вказаних умов. Фактично рахунок-фактура є розрахунково-платіжним документом, що передбачає виставлення певних сум до оплати покупцям за поставленні (фактично поставлені) товари чи надані (фактично надані) послуги.

Також, як вбачається із матеріалі справи, позивачем оформлено акт надання послуг № 120 від 18.03.2021 р. на суму 13848,90 грн. (в т.ч. ПДВ 2308,15 грн.). Водночас, із наданої позивачем копії акту надання послуг № 120 від 18.03.2021 р. вбачається, що зі сторони виконавця ТОВ ЛК Автобот його підписано та затверджено директором Попковим С.С., водночас в графах замовника ТОВ Трансменеджкомпані підпис та його затвердження директором Присяжнюком І.В. відсутні.

Разом з тим, із матеріалів справи вбачається, що за фактом перевезення вантажу за договором № 17.03.2021-1 про організацію перевезень від 17.03.2021 р. позивачем було виписано та зареєстровано податкову накладну від 18.03.2021 р. № 26 на суму 13848,90 грн. (ПДВ 2308,15 грн.).

В подальшому позивачем була пред`явлена відповідачу досудова претензія від 28.07.2021 р. про сплату протягом 10 календарних днів з моменту її отримання заборгованості за договором № 17.03.2021-1 про організацію перевезень від 17.03.2021 р. в загальному розмірі 79939,09 грн. При цьому на підтвердження направлення вказаної претензії на адресу відповідача позивачем надано до матеріалів справи копії фіскального чеку № від 30.07.2021 р. та конверту (а.с. 26), а на підтвердження отримання інформацію про перебіг поштового відправлення із офіційного сайту Укрпошти (а.с. 27).

Разом з тим позивач, звернувшись до суду із заявленим позовом, вказує, що відповідачем не здійснена оплата за надані послуги перевезення в розмірі 13848,90 грн., у зв`язку з чим просить стягнути вказану суму боргу.

Водночас, відповідач не визнає факту підписання та укладання наданого позивачем до суду в засвідченій копії договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., а також стверджує про ненадання позивачу будь-яких заявок на перевезення вантажу та нездійснення листування з приводу замовлення перевезення, в тому числі й за допомогою меседжерів.

Відтак, з метою встановлення та дослідження даних обставин господарський суд ухвалою від 23.12.2021 р., крім іншого, витребував за клопотанням відповідача від ТОВ Логістична компанія Автобот оригінали договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. та CMR № 195, копії яких додано до позову, а також наряду № 195, вказаного в графі 5 CMR № 195.

Так, на виконання вимог ухвали суду від 23.12.2021 р. позивачем було надано до суду пояснення, в яких зазначено про неможливість надання суду для огляду оригіналів витребуваних документів. Так, щодо надання оригіналу договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. позивач зазначив, що на підтвердження укладання вказаного договору № 17.03.2021-1 після отримання від позивача пакету документів представником ТОВ Трансменеджкомпані засобами месенджеру Телеграм було направлено представнику ТОВ ЛК Автобот фото останньої підписаної сторонами сторінки такого договору. При цьому вже після підписання спірного договору № 17.03.2021-1 його скановану копію було направлено на електронну поштову адресу позивача. Так, позивач зауважив, що станом на дату звернення до суду та на теперішній час, відповідачем не було повернуто позивачу його примірник договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. Щодо неможливості надати наряд № 195, вказаний в графі 5 CMR № 195, позивач вказав, що вказаний наряд є внутрішнім документом, що перебуває у розпорядженні експедитора кожного конкретного перевезення, в даному випадку це ТОВ Форца Форвардинг, та не передається чи надається перевізнику в ході здійснення перевезення вантажів (в даному випадку ТОВ ЛК Автобот).

Відтак, з огляду на відсутність у позивача оригіналів вказаних вище документів, останнім не надано їх на огляд суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Таким чином, з огляду на ненадання позивачем оригіналів витребуваних ухвалою від 23.12.2021 р. документів, господарський суд, керуючись частиною шостою статті 91 ГПК України, не бере до уваги надану позивачем копію договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. як докази вчинення правочину з перевезення вантажу на викладених у вказаному документі умовах.

Посилання позивача на умови п. 9.5 вказаного договору № 17.03.2021-1 щодо дійсності та юридичної сили спірного договору, отриманого за допомогою факсимільного зв`язку, судом оцінюються критично, оскільки належних факсимільних копій договору сторонами не надано.

Відповідно до ДСТУ 2227-93 Автоматизована установа факсимільний зв`язок - електронне пересилання зображень за допомогою системи комп`ютеризованого телефонного зв`язку з метою приймання їх у вигляді документальної копії.

Так, надана позивачем до суду копія договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. не є факсимільною копією договору, отже не може бути свідченням укладення договору у такій формі.

При цьому зазначення позивачем у відповіді на відзив, що оскільки пунктом 9.5 договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. передбачено, що сторони договору визнають дійсність і юридичну силу документів, в тому числі й договору, отриманих за допомогою засобів електронного зв`язку, в тому числі за допомогою месенджерів та електронної пошти, тому факт укладення договору № 17.03.2021-1 та наявність договірних відносин між сторонами у справі є доведеним та підтверджується копіями договору № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р., підписаного та скріпленого печатками сторін, не відповідає вказаному пункту 9.5 наданої позивачем копії договору № 17.03.2021-1, так як в такому пункті 9.5 зазначено наступне - до обміну оригіналами документів, сторони визнають дійсність і юридичну силу документів, отриманих за допомогою факсимільного зв`язку. А відтак, про документи, отримані за допомогою засобів електронного зв`язку, в тому числі за допомогою месенджерів та електронної пошти, у вказаному пункті не йдеться.

Також господарським судом не приймаються до уваги посилання позивача на те, що погоджена та підписана відповідачем копія договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р. була направлена останнім у вигляді сканованої копії на електронну адресу позивача, оскільки такі посилання позивача не підтверджені належними та допустимими доказами.

При цьому із наданої позивачем до матеріалів справи копії заявки на перевезення вантажу № 453 від 17.03.2021 р. вбачається, що зі сторони виконавця ТОВ ЛК Автобот її підписано директором Попковим С.С., водночас в графі замовника ТОВ Трансменеджкомпані підпис директора Присяжнюка І.В. відсутній. При цьому, за ствердженнями позивача, вказана заявка була попередньо узгоджена із відповідачем у телефонному меседжері Телеграм.

Разом з тим господарський суд критично оцінює скріншоти переписки у меседжері Телеграм, оскільки ці скріншоти не підписані електронним цифровим підписом.

Згідно з ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.ч. 1, 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Частиною 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Отже, належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини.

Належність доказів - це міра, що визначає залучення до процесу в конкретній справі тільки потрібних і достатніх доказів. Під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання.

У той же час, ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.02.2019 р. у справі № 909/327/18).

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 Господарського процесуального кодексу України).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування; питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 80 Господарського процесуального кодексу України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду; позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно приписів ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 96 Господарського процесуального кодексу України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги. Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Відповідно до ст. 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України Про електронні довірчі послуги. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст. 6 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг).

Згідно ст. 7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги.

З огляду на викладене господарський суд зазначає, що роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копіями електронних документів) в розумінні частини першої статті 5 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг, відповідно до якої електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд своїх постановах від 11.06.2019 р. у справі № 904/2882/18, від 24.09.2019 р. у справі № 922/1151/18 та від 28.12.2019 р. у справі № 922/788/19).

Крім того господарський суд зауважує, що також позивачем не доведено того, що листування у меседжері Телеграм з Денис ФЕРРИМЕН (ТМК) здійснювалося саме із особою, яка перебуває у трудових відносинах із відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані, при цьому позивачем навіть не зазначено повного прізвища, імені та по-батькові особи, із якою велося листування, з огляду на що ідентифікувати особу не вважаться можливим, при цьому із вказаного листування не вбачається також час його здійснення. Так, враховуючи вимоги процесуального законодавства, належними та допустимими доказами, які підтверджують перебування Денис ФЕРРИМЕН (ТМК) станом на 17.03.2021 р. у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані, можуть бути наказ про прийняття такої особи на роботу, а також будь-які документи за спірний період з підписами посадових осіб ТОВ Трансменеджкомпані про виконання такою особою роботи в інтересах саме ТОВ Трансменеджкомпані (доручення, накази, розпорядження, інші документи, які носять характер вказівок виконати замовлення перевезення для ТОВ Трансменеджкомпані).

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами погодження сторонами замовлення на перевезення вантажу.

Крім того, із матеріалів справи вбачається, що позивачем оформлено акт надання послуг № 120 від 18.03.2021 р. на суму 13848,90 грн. (в т.ч. ПДВ 2308,15 грн.), який зі сторони виконавця ТОВ ЛК Автобот підписано та затверджено його директором Попковим С.С., при цьому в графах замовника ТОВ Трансменеджкомпані підпис та його затвердження директором Присяжнюком І.В. відсутні.

Також на підтвердження виконання своїх зобов`язань за наданим договором № 17.03.2021-1 від 17.03.2021 р., а саме здійснення перевезення вантажу, позивачем додано міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) № 195. Так, із вказаної CMR № 195 вбачається, що на ній відсутні оригінали підписів вантажовідправника, отримувача вантажу, перевізника, замовника перевезення, наявні лише відбиток печатки отримувача вантажу, а також штампи позивача та відповідача.

Відповідно до ст. 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:

- назву документа (форми);

- дату складання;

- назву підприємства, від імені якого складено документ;

- зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

- посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

- особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно абз. 1 п. 2.4 Положення Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Положеннями абз. 1 п. 2.5. Положення Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ч. 2 ст. 9 Закону України Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні?).

Отже, обов`язковою умовою, що може бути доказом здійснення господарської операції саме з конкретним контрагентом, є наявність у первинному документі даних про осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, а також даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції з боку саме цього контрагента та дані, що дають змогу визначити повноваження такої особи на вчинення вказаних дій.

Проте, всупереч наведеним приписам законодавства акт надання послуг № 120 від 18.03.2021 р. не містить особистого підпису особи, уповноваженої на здійснення господарської операції, при цьому на міжнародній товарно-транспортній накладній (CMR) № 195 взагалі не зазначені посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, їх підписи; не містяться дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брала участь у здійсненні господарської операції.

При цьому господарським судом не приймаються до уваги посилання позивача на здійснення направлення на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані за допомогою оператора поштового зв`язку Нова Пошта первинних документів, оскільки із наданої копії специфікації до акту наданих послуг № НП-005260361 від 10.04.2021 р. не є можливим встановлення, які саме документи були направлені на адресу ТОВ Трансменеджкомпані з огляду на відсутність опису вкладення у цінний лист.

Таким чином, надані позивачем до суду акт надання послуг № 120 від 18.03.2021 р. та CMR № 195 не є належним та достатнім доказом підтвердження перевезення позивачем вантажу за замовленням відповідача, заборгованість за яке позивач просить стягнути.

Посилання позивача на податкову накладну № 26 від 18.03.2021 р. як на доказ здійснення перевезення вантажу відповідачу судом не приймаються до уваги. Так, податкова накладна є звітним і одночасно розрахунковим документом у розумінні податкового обліку підприємства, проте не засвідчує факт перевезення вантажу, оскільки складається в односторонньому порядку та не передбачає наявності підпису отримувача. Між тим, як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, відповідачем ТОВ Трансменеджкомпані 08.09.2021 р. складено уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість з виправленням самостійно виявлених помилок стосовно податкової накладної № 26 від 18.03.2021 р.

Дослідивши всі наявні в матеріалах справи докази щодо наявності у відповідача заборгованості за несплату відповідачем здійсненого позивачем перевезення вантажу відповідно до договору № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., заявки на перевезення вантажу № 453 від 17.03.2021 р., акту надання послуг № 120 від 18.03.2021 р., CMR № 195 та податкової накладної № 26 від 18.03.2021 р., суд доходить висновку про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами існування у відповідача зобов`язання з оплати вказаного перевезення.

Щодо вимог позивача про стягнення пені у розмірі 123947,66 грн., 3% річних в сумі 203,75 грн. та інфляційних втрат в розмірі 362,52 грн., суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, з огляду на встановлення судом відсутності у відповідача зобов`язання з оплати за послуги перевезення за спірним договором та самої заборгованості відповідача перед позивачем, відповідно відсутнє і прострочення такого зобов`язання, що в свою чергу виключає можливість застосування до відповідача такої міри відповідальності як нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат, що заявлені до стягнення.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази щодо існування у відповідача заборгованості за несплату послуг з перевезення вантажу за договором № 17.03.2021-1 про організацію перевезень автомобільним транспортом від 17.03.2021 р., заявкою на перевезення вантажу № 453 від 17.03.2021 р., актом надання послуг № 120 від 18.03.2021 р., CMR № 195 та податкової накладної № 26 від 18.03.2021 р., суд доходить висновку про недоведеність позивачем заявлених вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот не відповідають вимогам чинного законодавства та не підлягають задоволенню з огляду на їх необґрунтованість.

У зв`язку з тим, що рішення відбулось не на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Логістична компанія Автобот до Товариства з обмеженою відповідальністю Трансменеджкомпані про стягнення заборгованості в загальному розмірі 138362,83 грн. відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 23 червня 2022 р.

Суддя В.С. Петров