ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

27.06.2022 Справа № 914/1104/22

Суддя Цікало А. І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )

ВСТАНОВИВ:

01.06.2022 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 1216 від ОСОБА_1 надійшла заява про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Ухвалою суду від 06.06.2022 р. заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 залишено без руху; встановлено ОСОБА_1 строк у десять днів з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а саме: надати суду докази авансування на депозитний рахунок Господарського суду Львівської області винагороди арбітражного керуючого у встановленому законом розмірі (необхідно доплатити 35354,00 грн.).

15.06.2022 р. до суду за вх. № 12662/22 від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

У вказаній заяві про усунення недоліків заявник зазначає, що відповідно до поданої заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, узгоджено участь у справі арбітражного керуючого ОСОБА_2 , укладено із ним договір, відповідно до умов якого визначено розмір його винагороди, а також порядок виконання заявником зобов`язання щодо виплати винагороди арбітражному керуючому та на підтвердження свого бажання та спроможності виконати обов`язок щодо виплати винагороди арбітражному керуючому станом на день подачі заяви заявником було здійснено відповідний платіж у розмірі 1861,00 грн. Крім того, заявник вважає, що законодавець, встановивши безальтернативну норму щодо обов`язку авансувати на депозитний рахунок господарського суду винагороду арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією, фактично обмежив право заявника на доступ до суду. Також заявник посилається на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.11.2020 р. у справі № 910/726/20 та просить суд врахувати наявну судову практику місцевих господарських судів.

Частиною третьою статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено перелік документів, що додаються до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства, до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

В ухвалі суду від 06.06.2022 р. зазначено про те, що судом не приймається договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 22.02.2022 р., як належний доказ врегулювання між заявником та арбітражним керуючим питання щодо оплати винагороди керуючого реструктуризацією, яка підлягає авансуванню заявником та дійшов висновку, що заявнику необхідно здійснити доплату авансування винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією за три місяці у розмірі 35354,00 грн. Також суд зазначав про те, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не додано доказів можливості заявника сплачувати такі щомісячні платежі, оскільки в доданому до заяви проекті плану реструктуризації боргів зазначено, що загальні витрати боржника в місяць (2481,00 грн. без урахування платежів з оплати послуг арбітражного керуючого) на 2481,00 грн. перевищують місячні доходи боржника (0,00 грн.). Твердження заявника про те, що договір про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат арбітражного керуючого від 22.02.2022 р., укладений між арбітражним керуючим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , є альтернативним способом виконання обов`язку здійснення авансування винагороди арбітражного керуючого суд не приймає, оскільки умови такого договору суперечать нормам Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема, щодо розміру грошової винагороди керуючого реструктуризацією, а також висновкам Верховного суду України з даного питання.

У постанові Верховного Суду від 19.11.2020 р. у справі № 910/726/20 зазначено, що боржник не позбавлений можливості укласти угоду з арбітражним керуючим, який погодиться на умовах відстрочення оплати до реалізації майна боржника виконувати повноваження керуючого реструктуризацією у справі про банкрутство цієї особи та відповідного звернення обох осіб (боржника та арбітражного керуючого) до суду про призначення його керуючим реструктуризацією у справу про банкрутство фізичної особи, яке подається разом із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Проте, заявником додано до заяви договір, умови якого передбачають розстрочення оплати послуг арбітражного керуючого, а не відстрочення оплати послуг до реалізації майна боржника.

Крім того, розмір винагороди арбітражному керуючому за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією встановлено Кодексом України з процедур банкрутства та не може встановлюватись у договорі.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Тобто, доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Отже, заявником не виконано вимоги ухвали суду від 06.06.2022 р., не усунуто недоліки заяви в частині надання доказів авансування грошової винагороди керуючого реструктуризацією у встановлений судом строк, відтак, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вважається неподаною і підлягає поверненню заявнику.

Згідно з ч. 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства, повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 2, 30, 38, 113, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 3, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 вважати неподаною та повернути заявнику з доданими до неї документами.

Додаток: заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

від 31.05.2022 р. та додані до неї документи 215 арк.

Ухвала набрала законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в апеляційному порядку у строк, встановлений статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-сторінка на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: https://court.gov.ua/fair/sud5015.

Суддя Цікало А.І.