ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХвала

про залишення позовної заяви без руху

"30" червня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/357/22

Суддя Господарського суду Закарпатської області Пригара Л.І.,

розглянувши матеріали за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю "Перспектива Містобуд", м. Житомир

до Державної митної служби України, м. Київ в особі Закарпатської митниці Держмитслужби, м. Ужгород Закарпатської області

про стягнення суми 779 961 грн. 73 коп., в тому числі 663 271 грн. 09 коп. заборгованості за виконані роботи, 35 816 грн. 64 коп. пені, 72 206 грн. 05 коп. інфляційних нарахувань та 8 667 грн. 95 коп. трьох процентів річних,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява б/н від 09.06.2022 року (вх. № 02.3.1-05/372/22 від 14.06.2022 року) підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. ст. 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців); відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; 4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи; 10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд встановив, що позивачем у порушення п. п. 3, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України не подано обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення суми заборгованості з чітким відображенням періоду виникнення заборгованості, суми заборгованості та здійснених відповідачем проплат, з врахуванням якої позивачем визначено періоди нарахування пені, інфляційних нарахувань та трьох процентів річних; не долучено доказів, що підтверджують вказані в позові обставини (документальні докази часткової оплати відповідачем вартості виконаних будівельних робіт (платіжні доручення, банківські виписки тощо).

Крім того, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

При цьому, позивачем до позовної заяви не додано документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Так, згідно з приписами частини 2 статті 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (далі - Закон), судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З урахуванням предмету заявленої позовної вимоги, яка носить майновий характер, позивачу слід було сплатити судовий збір за подання цього позову в розмірі 11 699 грн. 43 коп.

Водночас, позивач до позовної заяви долучив клопотання, в якому просить суд відстрочити сплату судового збору за її подання до моменту ухвалення рішення суду в даній справі до 01.08.2022 року. Клопотання мотивує відсутністю станом на день подання позову коштів на сплату судового збору, спричиненою, зокрема, наслідками збройної агресії Російської Федерації щодо України, несплатою відповідачем заборгованості за виконані роботи та неповерненням контрагентом позивача грошових коштів у розмірі 15 083 811 грн. 62 коп.

Оцінюючи заявлене позивачем клопотання про відстрочення сплати судового збору, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Закону України "Про судовий збір", визначено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

З аналізу вищезазначеної статті Закону України "Про судовий збір" випливає, що законодавець, застосувавши конструкцію "суд, враховуючи майновий стан сторони, може…", тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Що стосується самих умов, визначених статтею 8 вказаного Закону, то вони диференційовані за суб`єктним та предметним застосуванням.

Умови, визначені в пунктах 1 та 2 частини 1 статті 8 вказаного Закону, можуть застосовуватися лише до позивачів - фізичних осіб, які перебувають у такому фінансовому стані, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру їх річного доходу, та до позивачів, що мають певний соціальний статус, - є військовослужбовцями, батьками, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокими матерями (батьками), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; особами, які діють в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Стосовно умови, визначеної в пункті 3 частини 1 статті 8 Закону, то законодавець, застосувавши слово "або", не визначив можливість її застосування за суб`єктом застосування, в той же час визначив коло предметів спору, коли така умова може застосовуватись, - лише у разі, коли предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Слід зазначити, що встановлений у статті 8 Закону України "Про судовий збір" перелік умов для звільнення від сплати судового збору, зменшення його розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору є вичерпним.

Як вбачається із вищенаведеного, положення пунктів 1 та 2 частини 1 статті 8 Закону не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини 1 статті 8 вказаного Закону можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто, предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 року у справі № 0940/2276/18).

У даному контексті суд звертає увагу на те, що предметом спірних правовідносин у межах даної справи є стягнення грошових коштів у сумі 779 961 грн. 73 коп., а не захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав чи відшкодування шкоди здоров`ю.

Відтак, позивач не належить до переліку осіб, зазначених у статті 8 Закону України "Про судовий збір", і наведені ним підстави для відстрочення сплати судового збору не передбачені вказаною нормою.

При цьому, суд зауважує, що "право на суд" не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, включно з фінансовими. Так, інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовуватися накладенням фінансових обмежень на доступ особи до суду. Вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права на доступ до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі").

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Самі лише обставини, пов`язані із труднощами фінансування, відсутністю коштів на рахунку, призначених для сплати судового збору та запровадженням на всій території України воєнного стану згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, не можуть вважатися підставою для відстрочення сплати судового збору.

Аналогічної позиції притримується і Верховний Суд в ухвалах від 08.06.2022 року у справі № 920/737/21, від 16.06.2022 року у справі № 912/2199/21, від 20.06.2022 року у справі № 908/1487/21 (908/1624/21).

При цьому, суд зазначає, що скрутне фінансове становище ТОВ "Перспектива Містобуд", яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють сплату судового збору у даній справі, не може бути безумовною підставою для відстрочення сплати судового збору, оскільки господарська діяльність здійснюється суб`єктами господарювання на власний ризик. Наведені ТОВ "Перспектива Містобуд" обставини не свідчать про неможливість сплати судового збору в даній справі, а лише відображають стан поточної підприємницької діяльності Товариства, що не є обставинами, з якими закон пов`язує можливість відстрочення сплати судового збору. При цьому, фінансове становище ТОВ "Перспектива Містобуд" є результатом його власної підприємницької діяльності.

З огляду на вищевикладені обставини, в задоволенні клопотання ТОВ "Перспектива Містобуд" про відстрочення сплати судового збору належить відмовити.

Приписами ст. 174 ГПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених ст. ст. 162, 164, 172 ГПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України,

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення зазначених недоліків позовної заяви, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення даної ухвали.

3. Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення у відповідності до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду на підставі ст. 255 Господарського процесуального кодексу України. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

4. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвалу складено та підписано 30.06.2022 року.

Суддя Пригара Л.І.