ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2022м. ДніпроСправа № 904/3940/19 (904/9618/21)

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСАХІНВЕСТ-2002", м.Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівхолод", м.Львів

про стягнення заборгованості, збитків від інфляції та 3% річних за договором поставки №461 від 01.02.2016

Суддя Суховаров А.В.

При секретарі судового засідання Рудь В.Г.

Представники:

від позивача - Сумський С.М. посв. адв. №1500 від 17.08.2018;

від відповідача - Гайдукевич О.Я. паспорт НОМЕР_1 виданий Залізничним РВ ГУ ДМС України у Львівській обл. 27.07.2013

СУТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Дніпропетровської області перебуває справа №904/3940/19 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСАХІНВЕСТ-2002" (49054, м.Дніпро, Кіровський район, проспект Олександра Поля, буд.101, ідентифікаційний номер юридичної особи 31870837) на стадії ліквідації.

Повноваження ліквідатора по справі виконуються арбітражним керуючим Ясир Д.І. (свідоцтво №947 від 05.06.2013).

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросахінвест-2002" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівхолод" про стягнення суми 89 277, 85 грн. основного боргу, 23 885, 75 грн. інфляційних, 9 920, 85 грн. 3% річних за договором поставки №461 від 01.02.2016, в обґрунтування якого зазначає про неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою суду від 22.12.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №904/3940/19(904/9618/21); розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження; призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 20.01.2022.

18.01.2022 від відповідача надійшов відзив на позов, за змістом якого відповідач заперечує проти наявності заборгованості за поставлений товар, з огляду на здійснення заліку однорідних вимог згідно приписів укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди від 01.02.2017.

За результатами судового засідання 20.01.2022 господарським судом прийнято ухвалу, якою витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівхолод" засвідчену належним чином копію видаткової накладної №14519ЛВ від 30.01.2018, складену за договором поставки №461 від 01.02.2016 на підтвердження поставки товару на суму 226 623,71грн., у тому числі ПДВ 20%; відкладено засідання для розгляду справи по суті на 10.02.2022.

28.01.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній зазначає, що проведення зарахування зустрічних однорідних вимог не може вважатись правомірним, зважаючи на те, що відповідачем не доведено отримання листів про нарахування штрафних санкцій, оскільки саме з дати отримання листа-вимоги із розрахунком штрафних санкцій, у постачальника за договором виникає обов`язок сплатити такі штрафні санкції. Також, позивач вказує, що одним замовленням замовлявся товар різного асортименту та, відповідно, різної ціни за одиницю, а тому ймовірна ситуація, коли постачальник поставив товар вартістю менше, ніж 95% вартості замовленого товару, але кількістю більш, ніж 95% від кількості замовленого товару, тому нарахування штрафних санкцій відповідно до п.5.3 Додатку №1 «Комерційні умови» від 01.02.2017 не повинно здійснюватись. Разом з тим, позивач вказує, що вимоги про сплату позивачем штрафних санкцій за поставку товару не в повному обсязі містять усі необхідні дані згідно п.5.3 Додатку №1 «Комерційні умови» від 01.02.2017 та п.6.6 Договору розрахунків, а отже є необґрунтованими, тому подальше одностороннє зарахування таких штрафних санкцій в рахунок погашення заборгованості за поставлений товар є неправомірним. До того ж, позивач вказує, що припинення зобов`язання відповідача з оплати поставленого товару шляхом зарахуванням зустрічних вимог в односторонньому порядку на суму нарахованих штрафних санкцій суперечить вимогам законодавства, з огляду на відсутність безспірності таких грошових зобов`язань та різні підстави їх виникнення. Крім того, позивач вказує, що, за змістом наданого відзиву, відповідач не заперечує проти суми заборгованості, та суми, на яку була зменшена заборгованість відповідача перед позивачем.

28.01.2022 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, за змістом якої позивач просить стягнути з відповідача суму 89 277, 85 грн. основного боргу, 23 885, 75 грн. інфляційних за період з квітня 2018 року по листопад 2021 року, 9 884, 16 грн. 3% річних за період з 11.04.2018 по 17.12.2021.

06.02.2022 від відповідача надійшли заперечення, згідно яких відповідач заперечує проти тверджень позивача щодо неотримання ним листів-вимог. Разом з тим, відповідач вказує, що після вчинення односторонніх правочинів відповідачем, сума заборгованості була зменшена на суму, вказану в повідомленнях (заявах) про зарахування зустрічних однорідних вимог, а отже такі суми коштів не є заборгованістю, доки такі правочини не будуть визнані недійсними. Також, відповідач стверджує про нарахування штрафних санкцій у відповідності до приписів пункту 3.4 Договору поставки №461 від 01.02.2016 в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017. Крім того, відповідач вказує, що листи-вимоги містять номер замовлення та дату, що дозволяє позивачу перевірити правомірність здійснених відповідачем розрахунків. Також, відповідач зазначає щодо правомірності здійснених ним односторонніх зарахувань зустрічних однорідних вимог.

10.02.2022 від позивача надійшло клопотання про стягнення з відповідача суми 12 000, 00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою від 10.02.2022 господарським судом здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 09.03.2022.

З огляду на запровадження на території України воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року згідно указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 №2102-IX, судове засідання у справі №904/3940/40(904/9618/21), призначене на 09.03.2022, не відбулось; відкладено розгляд справи №904/3940/40(904/9618/21); про дату та час судового засідання вирішено повідомити учасників справи додатково.

13.05.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення, згідно яких останній вказує, що відповідальність щодо отримання направлених відповідачем листів-вимог покладається на позивача, оскільки вказані листи направлено відповідачем на офіційну адресу, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Також, відповідач стверджує, що позивачем отримано листи-вимоги що підтверджується листом-відзивом за вих.№18 від 01.06.2017.

18.05.2022 від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення, згідно яких позивач зазначає, що ним не отримано листів-вимог та повідомлень про зарахування зустрічних однорідних вимог. Також, позивач вказує, що зарахування зустрічних однорідних вимог не відбулось, а отже, правочини, які не вчинялись, не можуть бути визнані недійсними. До того ж, позивач вказує, що після визнання позивача банкрутом, додаткові зобов`язання у нього не можуть виникати. Разом з тим, позивач вказує, що відповідач не звертався із грошовими вимогами у справу про банкрутство позивача щодо нарахованих штрафних санкцій. Також, позивач вказує, що листом за вих.№18 від 01.06.2017 ним підтверджено отримання лише одного листа-вимоги відповідача №3003 від 11.05.2017 щодо нарахованими штрафних санкцій, з якими обґрунтовано не погодився. До того ж, позивач вказує, що листом №7769 від 01.08.2017 відповідач зазначив про перерахунок штрафних санкцій, тому зарахування зустрічних однорідних вимог обґрунтовано іншим листом-вимогою, який не отримувався позивачем.

Ухвалою суду від 19.05.2022 призначено підготовче засідання на 08.06.2022.

В підготовчому засіданні 08.06.2022 розгляд справи відкладено на 30.06.2022.

Ухвалою суду від 30.06.2022 підготовче провадження закрито, розпочато судовий розгляд справи №904/3940/40(904/9618/21) по суті.

В судовому засіданні 30.06.2022 представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог, представник відповідача заперечує проти позову.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 30.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2016 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агросахінвест-2002" (позивачем/постачальником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Львівхолод" (відповідачем/покупцем), укладено договір поставки №461 (далі - Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується систематично, у чіткій відповідності з замовленням покупця, поставляти покупцеві товар, передбачений в Специфікації (Додаток №3 до Договору), на умовах, передбачених даним Договором та додатками до нього, а покупець зобов`язується приймати замовлений товар та здійснювати його оплату згідно з цінами, що не перевищують цін узгоджених у Специфікації, яка діє на дату створення замовлення (п.п.1.1, 1.2 Договору).

На виконання умов Договору сторони підписують Комерційні Умови, положення яких викладаються на підставі домовленостей сторін, та які переукладаються сторонами кожного року. Комерційні Умови є невід`ємною частиною даного Договору і вважається Додатком №1 до нього (далі - Комерційні Умови) (п.1.6 Договору).

Асортимент і ціна товару, який постачається за цим Договором, передбачений у специфікації/ях (Додаток №3 до даного Договору). На кожну окрему категорію товарів постачальника (за класифікацією, що використовується Покупцем) оформляється окрема специфікація (п.2.1 Договору).

Розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюється, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, за цінами вказаними у специфікації, яка діє на дату створення замовлення. Терміни та порядок оплати за поставлений товар погоджуються сторонами у Комерційних умовах (п.3.1 Договору).

Відповідно до п. 1.1. Додатку №1 Комерційні умови від 01.02.2017 до Договору поставки розрахунки за кожну поставлену партію товару здійснюються згідно п.3.1. Договору поставки протягом 70 календарних днів з моменту отримання товару покупцем. Сторони погодили, що оплата за товар здійснюється покупцем у розрахунковий день, яким є вівторок та четвер. У випадку, якщо строк оплати за товар припадає на інший день у тижні, що не співпадає із розрахунковим днем, то такий платіж здійснюється у наступний за встановленим строком оплат розрахунковий день. При цьому, оплата товару у розрахунковий день не вважається порушенням Покупцем строків оплати».

Покупець може зменшити свої грошові зобов`язання перед постачальником за поставлений ним товар на суму нарахованих відповідно до Договору та додатків до нього штрафних санкцій, грошової винагороди, зобов`язання з оплати послуг, вартості товарів, повернених постачальникові або які підлягають поверненню постачальнику на основі даного Договору та додатків до нього тощо, шляхом проведення заліку зустрічних вимог в порядку передбаченому ч.2. ст.601 Цивільного кодексу України, за винятком випадків, коли це заборонено чинним законодавством України (п.3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору).

Зобов`язання постачальника щодо поставки товару буде вважатися виконаним, якщо внаслідок прийняття було встановлено, що постачальник поставив товар, в обсязі і асортименті зазначеному у замовленні з усією супроводжуючою документацією, яка вимагається згідно чинного законодавства України за цим Договором, в строк погоджений графіком доставок (п.4.15 Договору).

Постачальник відповідає перед покупцем за недоотримання умов рівня виконання замовлень, який становить не менше 95% у звітному місяці. У випадку порушення відсотку рівня виконання замовлення постачальник несе відповідальність, визначену Комерційними умовами (п.6.6 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017).

За недоотримання умов рівня виконання замовлень, постачальник сплачує штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару (вартість розраховується як різниця між вартістю замовленого покупцем товару та вартістю фактично прийнятого покупцем товару згідно кожного замовлення), але не менше 100 (сто) гривень за кожен факт такої недопоставки. Недотриманням рівня замовлення вважається поставка товару у кількості, яка на 5 та більше відсотків менша від визначеної у замовленні кількості. Перевірка рівня виконання замовлень здійснюється за кожною поставкою шляхом порівняння кількості фактично поставленого товару до кількості у замовленні. Штраф сплачується постачальником протягом 10-ти днів з моменту отримання листа-вимоги, що містить розрахунок (п.5.3 Додатку №1 Комерційних умов від 01.02.2017 до Договору).

Позивач вказує, що на виконання умов Договору ним здійснено поставку товару відповідачу на суму 13 018 963, 43 грн., проте внаслідок часткової сплати відповідачем поставленого товару, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем на суму 89 277, 85 грн., про сплату якої позивач звернувся до відповідача згідно претензії №1 від 21.05.2021.

Листом №2057 від 02.06.2021 відповідач зазначив про відсутність вищевказаної заборгованості перед позивачем, з огляду на зменшення в період з вересня 2017 року по травень 2018 року заборгованості за поставлений товар шляхом одностороннього зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 89 277, 85 грн. штрафних санкцій, нарахованих відповідачем в порядку п.5.3 Додатку №1 Комерційних умов від 01.02.2017.

Позивач вважає неправомірним зменшення заборгованості за поставлений товар шляхом одностороннього зарахування зустрічних однорідних вимог, оскільки не вбачає ознак безспірності вимог, які зараховуються, а також вказує про різні підстави виникнення вимог, які зараховуються. Крім того, позивач зазначає, що за умови наявності підстав для нарахування відповідачем штрафу, розмір штрафу має становити 1% від вартості недопоставленого у звітному місяці товару, в той час як відповідачем розраховано штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару.

За викладених обставин, позивач вважає зарахування зустрічних однорідних вимог таким, що не відбулось, у зв`язку з чим просить суд стягнути з відповідача заборгованість за

поставлений товару у розмірі 89 277, 85 грн., а також суму 23 885, 75 грн. інфляційних за період з квітня 2018 року по листопад 2021 року та 9 884, 16 грн. 3% річних за період з 11.04.2018 по 17.12.2021.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості основного боргу, 3%річних та інфляційних.

Суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Приписами статті 265 Господарського кодексу України визначено, що за договором поставки одна сторона постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов`язання, а ст.629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В процесі розгляду справи між сторонами постало спірне питання щодо припинення грошових зобов`язань відповідача перед позивачем в частині несплаченого ним товару з огляду на проведення відповідачем одностороннього зарахування зустрічних однорідних вимог, правомірність здійснення якого, заперечується позивачем, у зв`язку з чим суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.602 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, вартість несплаченого відповідачем товару становить становить суму 89 277, 85 грн.

Разом з тим, за умовами пункту 6.6 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 у випадку порушення відсотку рівня виконання замовлення постачальник несе відповідальність, визначену Комерційними умовами.

За викладених обставин, відповідачем згідно п.6.6 Договору поставки, в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору та п.5.3 Комерційних умов в редакції Протоколу розбіжностей від 01.02.2017 нараховано позивачу в період 2017-2018 року штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого товару на суму 89 277, 85 грн., що спростовує твердження позивача в частині неправомірності здійсненого відповідачем розрахунку штрафних санкцій.

Між тим, як вищезазначено, за умовами пункту 3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору передбачено можливість покупця зменшити свої грошові зобов`язання перед постачальником за поставлений ним товар на суму нарахованих відповідно до Договору та додатків до нього штрафних санкцій, грошової винагороди, зобов`язання з оплати послуг, вартості товарів, повернених постачальникові або які підлягають поверненню постачальнику на основі даного Договору та додатків до нього тощо, шляхом проведення заліку зустрічних вимог в порядку передбаченому ч.2. ст.601 Цивільного кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи у відповідності до пункту 3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору зменшення заборгованості на підставі односторонніх заяв було проведено в бухгалтерському обліку відповідача наступним чином:

- 31.10.2017 на суму 33 780,53 грн., на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№6855 від 01.09.2017 року, згідно вимог №3003 від 11.05.2017р., №3760 від 14.06.2017р., №4023 від 22.06.2017р. та №7769 від 01.08.2017р.;

- 14.12.2017 на суму 16 802,40 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№8009 від 26.10.2017 року, згідно вимог №7720 від 28.07.2017р., №8313 від 18.08.2017 р;

- 13.02.2018 на суму 2 610,50 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№8970 від 07.12.2017 року, згідно вимоги №7614 від 11.10.2017р.;

- 28.02.2018 на суму 1 278,99 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№492 від 22.01.2018 року згідно вимоги №7786 від 18.10.2017р.;

- 30.03.2018 на суму 461,30 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№1552 від 26.02.2018 року згідно вимоги №8334 від 08.11.2017р.;

- 27.04.2018 на суму 5 892,38 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№1920 від 14.03.2018 згідно вимоги №9307 від 19.12.2017р.;

- 02.05.2018 на суму 2 943,48 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих. № 2996 від 27.03.2018 року (згідно вимоги №1349 від 15.02.2018р.;

- 14.05.2018 на суму 25 508, 27 грн. на підставі повідомлення про зарахування зустрічних однорідних вимог вих.№4035 від 02.05.2018 року згідно вимоги №2116 від 14.03.2018р..

За викладених обставин, відбулось припинення грошових зобов`язань відповідача перед позивачем на суму 89 277, 85 грн.

Між тим, суд відхиляє твердження позивача щодо неправомірності застосування відповідачем приписів п.5.3 Комерційних умов в контексті положень пункту 6.6 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017, оскільки сторонами погоджено конкретний порядок перевірки виконання замовлень, а саме «за кожною поставкою».

Також, відхиляються судом твердження позивача щодо відсутності ознак однорідності грошових зобов`язань за здійсненими відповідачем зарахуваннями, з огляду на положення п.3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору, якими передбачено зменшення грошових зобов`язань перед постачальником за поставлений ним товар на суму нарахованих відповідно до Договору та додатків до нього штрафних санкцій, грошової винагороди, зобов`язання з оплати послуг, вартості товарів, повернених постачальникові або які підлягають поверненню постачальнику на основі даного Договору та додатків до нього тощо, шляхом проведення заліку зустрічних вимог в порядку передбаченому ч.2. ст.601 Цивільного кодексу України

До того ж, суд відхиляє твердження позивача щодо відсутності ознак безспірності грошових вимог, з огляду на відсутність доказів визнання наявності спору за вимогами, щодо яких відповідачем здійснено відповідний залік згідно п.3.4 Договору в редакції Додаткової угоди від 01.02.2017 до Договору.

При цьому, безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором.

За дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, незгода однієї сторони із зарахуванням зустрічних однорідних вимог, проведеним за заявою іншої сторони зобов`язання, не є достатньою підставою для визнання одностороннього правочину із зарахування недійсним.

Заява сторони щодо спірності вимог, які були погашені (припинені) зарахуванням, або щодо незгоди з проведеним зарахуванням з інших підстав, має бути аргументована, підтверджена доказами і перевіряється судом, який вирішує спір про визнання недійсним одностороннього правочину із зарахування зустрічних однорідних вимог.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.01.2021 у справі №910/11116/19.

Твердження позивача про неотримання повідомлень та листів-вимог відповідача відхиляються судом з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що повідомлення та листи-вимоги направлено згідно реєстрів про направлення рекомендованої кореспонденції (а.с.70-174, т.2) на адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно положень п.4 ч.1, ч.2 розділу II Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв`язку (без урахування вихідних днів об`єктів поштового зв`язку) між іншими населеними пунктами різних областей України - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання + 5 днів, протягом яких пересилається поштове відправлення. При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

Враховуючи викладене, вказані повідомлення та листи-вимоги є такими, що направлено на юридичну адресу позивача та отримано останнім у строки, визначені положеннями розділу 2 Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958.

Решта тверджень позивача відхиляються судом, з огляду на встановлені судом обставини справи.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень частини 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За викладених обставин, позивачем не надано доказів на підтвердження заявлених вимог, натомість відповідачем спростовано твердження позивача щодо наявності непогашеної заборгованості за поставлений позивачем товар, а тому у задоволенні позовних вимог відмовляється судом.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСАХІНВЕСТ-2002" (49054, м.Дніпро, Кіровський район, проспект Олександра Поля, буд.101, ідентифікаційний номер юридичної особи 31870837) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Львівхолод" (79034, м.Львів, вул.Угорська, буд.22, ідентифікаційний номер юридичної особи 01553681) відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку, передбаченому ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 05.07.2022.

Суддя А.В. Суховаров