ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

31 травня 2022 року Справа № 910/18718/21

за позовом: Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери», м.Київ

до відповідача: Фермерського господарства «ЗАХІДНИЙ БУГ» Юнака Сергія Петровича, м.Володимир-Волинський, Волинська область

про стягнення 1 153 512,44 грн. штрафу

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Харкевич О.О.

Представники сторін:

від позивача: н/з

від відповідача: н/з

Встановив: 16.11.2021 на адресу Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Адвокатського об`єднання «Гапоненко Роман і партнери» якою позивач просить суд стягнути з Фермерського господарства «ЗАХІДНИЙ БУГ» Юнака Сергія Петровича 1 153 512,44 грн. штрафу, а також судові витрати у справі. Попередній орієнтовний розрахунок судових витрат за надання правничої допомоги у справі становить 30 000 грн. 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2021, постановлено справу №910/18718/21 з доданими документами передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Волинської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.12.2021 справа передана на розгляд судді Шуму М.С.

Ухвалою суду від 17.12.2021 прийнято справу №910/18718/21 до провадження. Підготовче засідання призначено на "18" січня 2022 р. на 11:50 год.

Ухвалою суду від 15.02.2022 закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 01.03.2022 на 11 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 29.03.2022 розгляд справи по суті відкладено на 03.05.2022 на 10:30 год.

Ухвалою суду від 03.05.2022 розгляд справи по суті відкладено на 31.05.2022 на 10:30 год.

26.05.2022 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з введенням на всій території України воєнного стану та неможливістю прибути у судове засідання уповноваженого представника.

Клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 194 ГПК України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Окрім цього, численними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1статті 6 Право на справедливий суд Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в розумний строк через затримки у провадженні, в основному з вини судів.

Проте, позивачем не було доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі позивача. Також судом враховано, що відкладення розгляду справи може призвести до затягування строків розгляду спору та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З врахуванням того, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, розгляд справи неодноразово відкладався, а явка представника позивача в судове засідання 31.05.2022 не визнавалась обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи, що норми ст. 74 ГПК України щодо обов`язку суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п. 4 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за необхідне розгляд справи проводити за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

27.09.2021 року Адвокатське об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" звернулось до Господарського суду Волинської області з позовом до ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. (надалі - господарства) про стягнення 1 153 512,44 грн. заборгованості по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги, наданих позивачем у відповідності та на виконання умов укладеного між сторонами Договору про надання правової (правничої) допомоги №03-490 від 20 січня 2021 року та прийнятих відповідачем згідно Акту надання послуг №26 від 28 квітня 2021 року.

02.12.2021 року рішенням Господарського суду Волинської області у справі №903/781/21 у задоволенні позову відмовлено повністю та стягнуто з позивача на користь відповідача 18 000,00 грн. - витрат по оплаті професійної правничої допомоги.

Постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 рішення Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 залишено без змін, а апеляційну скаргу Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" - без задоволення.

Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007 передбачено, що за змістом частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007) (пункт 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та юрисдикцію Європейського суду з прав людини» № 01-8/1427 від 18.11.2003).

Відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії», п. 61).

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Предметом позову у даній справі є стягнення з відповідача 1 153 512,44 грн. штрафу, що нарахований на підставі п. 9.2 договору у зв`язку із несплатою основної суми за договором про надання послуг з правової (правничої) допомоги №03-490 від 20 січня 2021 року.

Договір про надання правової (правничої) допомоги №03-490 від 20 січня 2021 року в частині п.п. d) п.4.4 не визначає чіткий конкретний порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок такої його сплати, умови повернення тощо.

Однак, як зазначено вище рішення Господарського суду Волинської області від 02.12.2021 у справі №903/781/21 набрало законної сили 16.02.2022, у стягненні з Фермерського господарства "Західний Буг" Юнака Сергія Петровича 1 153 512,44 грн. заборгованості по оплаті послуг з правової (правничої) допомоги на користь Адвокатського об`єднання "Гапоненко Роман і партнери" відмовлено.

Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Пунктом 9.2. договору, сторони погодили, що за прострочення платежу понад 10 (десять) днів Клієнт сплачує штраф у розмірі 100% від несплаченої суми.

Суд зауважує, що правові підстави для нарахування та стягнення штрафу з ФГ "Західний Буг" Юнака С.П. в сумі 1 153 512,44 грн. відсутні, оскільки в рішенні Господарського суду Волинської області від 02.12.2021, що залишено без змін постановою Північно - західного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі №903/781/21 відмовлено у стягненні 1 153 512,44 грн. основного боргу.

Відповідно до ст.ст.73, 74 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно з ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст.77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.79 ГПК України).

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 129 ГПК України у зв`язку з прийняттям судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд вважає, що судові витрати, пов`язані з поданням позовної заяви до суду, слід залишити за АО "Гапоненко Роман і партнери".

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 75, 76-80, 129, 232, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено

10.06.2022

Суддя М. С. Шум