ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.07.2022 Справа № 914/864/22

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв», м.Черкаси,

до відповідача: Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів,

про стягнення 70'447,09 грн заборговності.

Суддя Яворський Б.І.

Справу розглянуто без судового засідання та виклику сторін.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» до Західного офісу Держаудитслужби про стягнення 70'447,09 грн заборговності за договором постачання природного газу №С/131-21/32 від 25.02.2021, з яких: 47'958,50 грн основний борг, 8'920,44 грн пеня, 1'578,88 3% річних, 7'193,42 грн інфляційні втрати та 4'795,85 грн штраф. У позовній заяві позивач також зазначив, що орієнтовно витрати на професійну правничу допомогу складатимуть 5'000,00 грн, і підтвердження понесення таких витрат буде подано у порядку ст.129 ГПК України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором постачання природного газу і не оплатив за поставлений йому природний газ.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03 травня 2022 року справу № 914/864/22 передано на розгляд судді Яворському Б.І.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.05.2022 позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику представників сторін. Суд встановив строк для реалізації учасниками справи процесуальних прав, а також повідомив сторін, що клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати у строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву. Ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана за адресою відповідача, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Ухвалу про відкриття провадження у справі відповідач отримав 12.05.2022, що підтверджується роздруківкою відстеження поштового відправлення із відомостей на офіційному сайті АТ «Укрпошта» (штрих-кодовий ідентифікатор №689).

04.07.2022 позивач подав до суду клопотання (вх.№14058/22), у якому повідомив суд, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

В силу приписів ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Одним із основних принципів (засад) господарського судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору.

Суд розглядає справи у порядку спрощеного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ч.1 ст.248 ГПК України).

Згідно з ч. 2 та ч. 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Таким чином, оскільки відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження, на засадах відкритості та гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач, у свою чергу, не скористався наданим йому правом на подання відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч.9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

25 лютого 2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (постачальник) та Західним офісом Держаудитслужби (споживач) укладено договір № С/131-21/32 постачання природного газу, за умовами якого постачальник зобов`язується протягом строку дії даного договору передавати споживачеві товар у загальному потоці у внутрішній точці виходу з газотранспортної системи по предмету: ДК 021:2015, код 09120000-6 - Газове паливо (природний газ), включно з урахуванням замовлення (бронювання) потужності (надалі - газ) щодо кожного періоду та обсягу постачання газу, а споживач зобов`язується приймати та оплачувати газ на умовах даного договору.

Відповідно до п.3.1 договору загальний об`єм постачання природного газу у 2021 р. за договором складає 6,0 тис.м.куб. Обсяги газу щодо кожного газового місяця, вказані в п.3.1 даного договору, є орієнтовними та можуть змінюватись як в більшу, так і в меншу сторону, до укладення сторонами «Подобової заявки на постачання природного газу» на відповідний газовий місяць (п.3.2 договору). Фактичний обсяг постачання газу за даним договором буде визначений на підставі актів, які будуть підписуватись представниками обох сторін по закінченню кожного газового місяця постачання, датуватись останнім календарним днем відповідного газового місяця постачання, у визначеному п.5.1.1-5.1.3 порядку.

Пунктом 6.3.3 договору сторони погодили, що споживач своєчасно та у повному обсязі буде здійснювати оплату за газ з урахуванням замовлення (бронювання) потужності на умовах, визначених даним договором.

Розділом 7 сторонами погоджена ціна газу з урахуванням замовлення (бронювання) потужності. Так, п.7.1 договору визначено, що ціна за 1000,0 кубічних метрів газу становить 6'860,05 грн без ПДВ, крім того ПДВ (20%) - 1'372,01 грн, що разом з ПДВ складає 8'232,06 грн, в т.ч. вартість замовлення (бронювання) потужності (тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи) за 1000 кубічних метрів на добу становить 124,16 грн/тис.м.куб. (без ПДВ). До вартості послуг застосовується коефіцієнт, визначений Постановою НКРЕКП №3013 від 24.12.2019 для замовлення потужності на добу наперед - 1,1, що складає 136,58 грн/тис.м.куб. (без ПДВ), крім того ПДВ (20%). Загальна вартість даного договору складається із суми вартостей усіх обсягів газу, що постачатиметься протягом усіх газових місяців з урахуванням замовлення (бронювання) потужності протягом строку дії даного договору та не може перевищувати 49'392,36 грн з ПДВ (п.7.2 договору).

Згідно п.8.1 договору споживач зобов`язаний сплатити вартість замовленого (або спожитого) газу, що передається за вищевказаним договором з урахуванням замовлення (бронювання) потужності шляхом перерахування грошових коштів, на банківський рахунок постачальника. Оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника шляхом 100% оплати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.8.2 договору).

Сторонами у п.10.2 та 10.3 договору погоджено, що у разі порушення строків оплати (несплати або несвоєчасної оплати), визначених п.8.2 договору, споживач, за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті. У разі наявності заборгованості споживача за даним договором більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів, споживач додатково до пені, передбаченої у п.10.2 договору, сплачує за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору, штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми заборгованості, а постачальник має право в односторонньому порядку розірвати даний договір. При цьому споживач здійснює повний розрахунок за договором, відшкодовує всі понесені постачальником збитки та сплачує штрафні санкції відповідно до умов даного договору. Про розірвання даного договору постачальник повідомляє споживача рекомендованим листом з повідомленням про вручення за 10 робочих днів до дати розірвання даного договору.

Відповідно до п.15.1 договору цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє відповідно до п.3 ст.631 Цивільного кодексу України в частині поставок газу з 01 лютого до 31 березня 2021 року, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань

На виконання умов укладеного договору та обумовлених планових обсягів споживання природного газу на лютий-березень 2021 року позивач згідно актів приймання-передачі природного газу №РН-0001507 від 28.02.2021 поставив природний газ у кількості 3'8615 тис.м.куб з власного ресурсу на загальну суму 31'788,10 грн, №РН-0001328 від 28.02.2021 у кількості 6,0 тис.м.куб з власного ресурсу на загальну суму 49'392,36 грн, №РН-0002116 від 31.03.2021 у кількості 1,96432 тис.м.куб на загальну суму 16'170,40 грн.

Споживачем оплачено 49'392,36 грн вартості отриманого природного газу. Таким чином, заборгованість за спожитий природний газ з ресурсу позивача за лютий-березень 2021 року становить 47'958,50 грн, з яких: 31'788,10 грн залишок заборгованості за лютий 2021 року та 16'170,40 грн заборгованість за березень 2021 року.

20.08.2021 позивач скерував відповідачу претензію про оплату заборгованості, яка залишена без відповіді та задоволення.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх обов`язків, позивач просить також стягнути з відповідача 8'920,44 грн пені, 1'578,88 3% річних, 7'193,42 грн інфляційних втрат та 4'795,85 грн штрафу.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.

Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу».

Законом України "Про ринок природного газу" визначено, що права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору №С/131-21/32 постачання природного газу від 25.02.2021.

Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів та не допускати несанкціонованого відбору природного газу (ч. 2 ст. 13 Закону).

Згідно із приписами ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Пунктом 2 та 9 розділу 2 Правил постачання природного газу, які затверджені національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1382/27827, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Як вбачається з матеріалів справи, сторонами було погоджено плановий обсяг постачання газу 6,0 тис. м.куб. (п.3.1 договору) за ціною 6'860,05 грн. з ПДВ за 1'000 м.куб. (п.7.1 договору) і строком дії в частині постачання з 01 лютого до 31 березня 2021 року (15.1 договору).

У ч.1 ст.692 ЦК України закріплено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України та ст.193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином згідно умов договору та актів цивільного законодавства, а при відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Матеріали справи свідчать, що загальний обсяг спожитого відповідачем природного газу в період з лютого по березень становив 11'82582 тис.м.куб. Відповідач прийняв надані послуги без зауважень і частково їх оплатив. Докази cплати всієї вартості наданих послуг відповідач не надав, хоча обов`язок здійснити таку оплату у нього настав. З огляду на викладене, наявні правові підстави для задоволення вимоги позивача і стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 47'958,50 за спожитий природний газ.

Щодо стягнення, 1'578,88 грн 3% річних, 7'193,42 грн інфляційних втрат, 8'920,44 грн пені та 4'795,85 грн штрафу, суд зазначає наступне.

За умовами п.8.2 договору оплата газу здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок постачальника шляхом 100% оплати до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором.

Якщо споживач прострочив виконання грошового зобов`язання, то за вимогою кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексації, за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми згідно ст.625 ЦК України.

Суд зауважує, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи відсотки річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши розрахунок 3% річних та втрат від інфляції, суд відзначає, що позивачем при визначенні початку періоду прострочення заборгованості на надані послуги у березні 2021 не враховано положення ч.5 ст.254 ЦК України, тому до стягнення з відповідача підлягає 1'576,22 грн 3% річних та заявлена товариством сума інфляційних втрат у розмірі 7'193,42 грн.

У разі порушення строків оплати (несплати або несвоєчасної оплати), визначених п.8.2 договору, споживач, за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору, сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання зобов`язання по оплаті. У разі наявності заборгованості споживача за даним договором більше ніж на 20 (двадцять) календарних днів, споживач додатково до пені, передбаченої у п.10.2 договору сплачує за письмовою вимогою постачальника, складеною та направленою відповідно до п.10.8 даного договору, штраф в розмірі 10% (десять відсотків) від суми заборгованості, а постачальник має право в односторонньому порядку розірвати даний договір (п.10.2 та п.10.3 договору).

Відповідно до частин 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Так, згідно з ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Здійснивши перерахунок пені за несвоєчасну оплату орендної плати, з урахуванням початку виникнення заборгованості, суд дійшов висновку, що правомірною до стягнення з відповідача є пеня у розмірі 8'908,92 грн, а також штраф у розмірі 4'795,85 грн.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною 2 статті 231 Господарського кодексу України. При цьому, в інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18.

Враховуючи той факт, що відповідач доводів позовної заяви не спростував та не надав суду вірогідних, достатніх і допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 7356 від 25.04.2022 на суму 2'481,00 грн.

Відповідно до ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Законом України «Про судовий збір» вказана сума судового збору визначена мінімальною ставкою при зверненні із позовною заявою до суду у 2022 році, тому суд вбачає за можливе застосувати ч.9 ст.129 Господарського процесуального кодексу України при розподілі судових витрат і судовий збір у розмірі 2'841,00 грн покласти на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 231-233, 236-238, 240, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Західного офісу Держаудитслужби (79000, м.Львів, вулиця Костюшка,8; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергогазрезерв» (18002, Черкаська область, місто Черкаси, вулиця Гоголя, 137; ) 47'958,50 грн основного боргу, 1'576,22 грн 3% річних, 7'193,42 грн інфляційних втрат, 8'908,92 грн пені, 4'795,85 грн штрафу та 2'481,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя Яворський Б.І.