ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.06.2022 Справа № 917/2033/19

За позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз", вул. Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021

до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз", вул. Володимира Козака, 2-а, м. Полтава, 36000

про стягнення 211 371 564,75 грн заборгованості

Суддя Тимощенко О.М.

Секретар судового засідання Михатило А.В.

Представники учасників справи:

від позивача: Жирний О.С.

від відповідача: Гречко С.І.

Обставини справи: 22.11.2019 до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до відповідача Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" про стягнення 2211 371 564,75 грн заборгованості, яка складається з 180 803 425,21 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 22 869 182,17 грн пені, 2 066 867,13 грн 3% річних та 5 632 090,24 грн інфляційних втрат.

Вказана позовна заява обґрунтована тим, що відповідач не виконав зобов`язання з оплати послуг балансування по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, які надані позивачем через не здійснення відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних балансів в порядку встановленому Кодексом ГТС.

Ухвалою від 26.11.2019 суд залишив зазначену позовну заяву без руху, надавши позивачу строк 3 дні з дня вручення даної ухвали для усунення вказаних у ній недоліків позовної заяви.

У наданий судом строк позивач надав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 10.12.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Призначив підготовче засідання у справі на 13.01.2020 на 11:00 год. Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України 15 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

27.12.2019 від відповідача надійшов відзив на позову заяву (т. 1 а.с. 137-146). У поданому відзиві відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, відповідач зазначає про те, що позивачем порушено порядок оформлення наданих послуг балансування, а також вказує на відсутність несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, і неправомірність віднесення на відповідача негативного балансу. Також відповідач вказує на неправомірність застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування.

13.01.2020 до суду від позивача надійшло клопотання про продовження строку для надання відповіді на відзив.

В підготовчому засіданні 13.01.2020 судом оголошено протокольну ухвалу про задоволення клопотання позивача про продовження строку для надання відповіді на відзив, продовження строків проведення підготовчого провадження на 30 днів та про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 11:00 год. 19.02.2020.

27.01.2020 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначає про безпідставність і необґрунтованість заперечень відповідача та просить суд задовольнити позов у повному обсязі (т. 1 а.с. 246-250).

В підготовчому засіданні 19.02.2020 судом оголошено перерву до 11:00 год. 04.03.2020.

Ухвалою від 19.02.2020 суд повідомив відповідача, представник якого не з`явився в судове засідання, про перерву в підготовчому судовому засіданні до 11:00 год. 04.03.2020.

03.03.2020 до суду від відповідача надійшло клопотання про призначення судової економічної експертизи (т. 2 а.с. 26-30).

В підготовчому засіданні 04.03.2020 судом оголошено перерву для надання позивачу можливості підготувати письмові заперечення на клопотання відповідача про призначення судової експертизи до 10:00 год. 12.03.2020.

10.03.2020 до суду надійшли заперечення позивача проти клопотання про призначення судової експертизи (т. 2 а.с. 48-54).

Ухвалою від 12.03.2020 суд задовольнив клопотання відповідача про призначення судово-економічної експертизи; призначив по справі № 917/2033/19 судово-економічну експертизу, проведення якої доручив Полтавському відділенню Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса; зупинив провадження у справі № 917/2033/19 на час проведення експертизи (т. 2 а.с. 60-63).

24.03.2020 року на адресу суду надійшло клопотання від Полтавського відділення Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи, а саме матеріалів справи 917/2033/19 (т. 2 а.с. 70).

01.04.2020 Господарським судом Полтавської області направлено матеріали апеляційної скарги та матеріали справи № 917/2033/19 до Східного апеляційного господарського суду.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2020 ухвалу Господарського суду Полтавської області від 12.03.2020 у справі № 917/2033/19 залишено без змін (т. 2 а.с. 124-134).

25.05.2020 у зв`язку із закінченням апеляційного провадження матеріали справи № 917/2033/19 повернулися до Господарського суду Полтавської області.

13.04.2020 до суду надійшло клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судово-економічної експертизи (т. 2 а.с. 142-143).

Ухвалою від 21.04.2020 суд поновив провадження у справі № 917/2033/19; задовольнив клопотання судового експерта; зобов`язав учасників справи надати суду витребувані судовим експертом матеріали; зупинив провадження у справі до проведення експертизи, призначеної ухвалою суду від 12.03.2020 (т. 2 а. с. 145-146).

23.04.2020 на електронну адресу суду (без ЕЦП) та 27.04.2020 засобами поштового зв`язку від експертної установи надійшов лист щодо неможливості проведення експертизи у зв`язку з ліквідацією у Полтавському відділенні сектору економічних та товарознавчих досліджень відповідно до наказу № 15/06-01 від 01.04.2020 «Про введення в дію штатного розпису та структури Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса» (т. 2 а.с.147 - 153, а.с. 155 - 161).

28.04.2020 Господарським судом Полтавської області направлено до експертної установи лист - відповідь (т. 2 а.с. 163, 164).

15.05.2020 від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку для подання витребуваних судом документів.

Також 15.05.2020 до суду від відповідача надійшли документи, витребувані ухвалою від 21.04.2020.

22.05.2020 до суду від позивача надійшли документи, витребувані ухвалою від 21.04.2020.

Ухвалою від 25.05.2020 суд задовольнив заяву позивача про продовження процесуального строку для подання витребуваних судом документів; продовжив процесуальний строк для подання позивачем витребуваних судом документів до 04.06.2020.

26.05.2020 Господарським судом Полтавської області було направлено Полтавському відділенню Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені засл. проф. М.С. Бокаріуса копії поданих сторонами документів із супровідним листом.

02.09.2021 до суду надійшов висновок експертів № 303/304/12510 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи по справі № 917/2033/19 від 28.07.2021 (т. 2 а.с. 192-214).

Ухвалою від 06.09.2021 суд поновив провадження у справі № 917/2033/19 та призначив підготовче судове засідання на 28.09.2021 на 10:00 год.

Ухвалою від 28.09.2021 суд відклав підготовче засідання на 28.10.2021 на 09:00 год.

30.09.2021 від позивача надійшли письмові пояснення по справі, у яких він зазначає, що експертний висновок зроблено без врахування положень законодавства, що регулюють спірні правовідносини на ринку природного газу, та без врахування наявних в матеріалах справи документальних доказів і фактичних обставин справи (т. 2 а.с. 225-232).

20.10.2021 до суду надійшли письмові пояснення відповідача, у яких він зазначає про безпідставність доводів позивача щодо невідповідності експертного висновку наявним в матеріалах справи доказам та нормам чинного законодавства (т. 3 а.с. 3-12).

28.10.2021 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він вказує на необґрунтованість заперечень відповідача (т. 3 а.с. 16-28).

Ухвалою від 28.10.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 02.12.2021 на 09:00 год., яке не відбулося у зв`язку із перебуванням на лікарняному судді Тимощенко О.М.

Ухвалою від 20.12.2021 суд призначив розгляд справи по суті на 25.01.2022.

24.01.2022 до суду надійшло клопотання позивача про зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку справи № 918/450/20.

В судовому засіданні 25.01.2022 судом оголошено перерву до 10.03.2022 до 09:00 год.

Враховуючи положення Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022, з метою забезпечення прав учасників справи, ухвалою від 10.03.2022 суд відклав судове засідання по справі № 917/1973/21, зазначивши, що про наступну дату засідання учасники справи будуть повідомлені додатково.

Ухвалою від 05.05.2022 суд призначив розгляд справи по суті на 07.06.2022 на 10:00 год.

18.05.2022 до суду від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою від 18.05.2022 суд задовольнив вказане клопотання представника позивача.

31.05.2022 до суду надійшли пояснення позивача, у яких вказано, що 18.02.2022 Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду прийняв постанову, якою частково задовольнив касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" у справі № 918/450/20.

Під час розгляду справи по суті представник позивача наполягав на задоволенні позову у повному обсязі, представник відповідача проти позову заперечував.

В судовому засіданні 07.06.2022 відповідно до ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про дату підписання повного тексту судового рішення.

У зв`язку із перебуванням судді Тимощенко О.М. у відпустці ( по 29.06.2022 року включно) повний текст рішення підписано після виходу з відпустки.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується первісний та зустрічний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (оператор за договором) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (замовник за договором) укладено договір транспортування природного газу № від 17.12.2015 (далі - Договір; т. 1 а.с. 10а-20).

В п. 2.3 Договору визначено послуги, які можуть бути надані замовнику за цим Договором: послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності); послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування); послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Пунктом 2.4 Договору передбачено, що обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу (п. 2.5 договору).

Відповідно до п. 2.6. Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі.

Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів (п. 2.7 Договору).

Згідно п. 2.8 Договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

Відповідно до п. 3.1. Договору оператор зобов`язаний, зокрема, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом.

Згідно з п. 3.2 Договору оператор має право, зокрема, стягувати із замовника додаткову плату у разі перевищення розміру договірної потужності та/або за недотримання вимог щодо якості газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи.

Відповідно до п. 4.1 Договору замовник зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та кодексом, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; здійснити додаткову оплату оператору у разі перевищення розміру договірної потужності та/або недотримання параметрів якості природного газу, який передається ним в газотранспортну систему, в порядку, визначеному цим договором; реєструвати в Реєстрі споживачів постачальника на інформаційній платформі Оператора споживачів, стосовно яких він є діючим постачальником; здійснити своєчасну та повну оплату за перевищення розміру договірної потужності, додаткову плату за зміну умов (обмежень) використання потужності з обмеженнями, плату за добовий небаланс, плату за нейтральність балансування, додаткову плату у разі недотримання параметрів ФХП газу та плату за несанкціонований відбір природного газу з газотранспортної системи в порядку, визначеному Кодексом та цим Договором; здійснити у термін до 5 робочих днів з дня виставлення рахунка оплату вартості добових небалансів, якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів замовника протягом звітного газового місяця.

Пунктом 4.2 Договору передбачено, що замовник має право, зокрема, замовляти транспортування та одержувати з газотранспортної системи обсяги природного газу, що відповідають його підтвердженим номінаціям/реномінаціям.

За змістом п. 5.4 Договору окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи/ прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Відповідно п. 6.1 Договору оператор забезпечує наявність відповідних потужностей в точках входу до газотранспортної системи або в точках виходу з газотранспортної системи згідно з додатком 1 до цього договору (розподіл потужності).

Відповідно до п. 7.1 договору вартість послуг розраховується: розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором; транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором; балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно з п. 9.1 Договору, сторони дійшли згоди, що у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного балансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовникам визначається відповідно до Кодексу.

Вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс Замовника за формулою:

Вбалансування = БЦГ х К х Qбг, де

БЦГ - базова ціна газу;

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5 % від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (п. 9.2 Договору).

Базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму веб-сайті (п.9.3 Договору).

Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів (п. 9.4 Договору).

Згідно п. 9.5 Договору, розбіжності щодо вартості послуг балансування підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість послуг балансування, яку Замовник зобов`язаний сплатити в строк, визначений пунктом 9.4 цього Договору, визначається за даними Оператора.

Відповідно до п. 11.1 Договору послуги, які надаються за цим договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг.

За п. 11.4. Договору послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Відповідно до п. п. 13.1, 13.2, 13.5 Договору у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором. Сторона, що не виконує умови цього Договору та (або) умови Кодексу, зобов`язана в повному обсязі відшкодувати збитки, завдані іншій Стороні. У разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Згідно з п. 17.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Крім цього, сторонами підписано Додаткову угоду № 1 від 29.11.2017 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015 № (т. 1 а.с. 22-25).

Додатковою угодою № 1 внесено зміни до п. 9.4. Договору, згідно якого Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсація побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 року № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач стверджує, що ним як Оператором ГТС було здійснено процедуру алокації та встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів природного газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис. куб. м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис. куб. м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис. куб. м, що підтверджується алокаціями (звітами) ПАТ Полтавагаз про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року, а також звітами по точках входу/виходу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року (т. 1, а.с. 52-64).

Як зазначає позивач, такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу для покриття його власних виробничо-технічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи.

Позивач вказує, що у зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказані періоди в порядку, встановленому Кодексом ГТС, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 183 314 474,37 грн, про що були оформлені односторонні акти надання послуг балансування обсягів природного газу:

- № 11-18-- БАЛАНС від 30.11.2018 на суму 44 249 306,71 грн;

- № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018 на суму 45 850 508,72 грн;

- № 01-19-- БАЛАНС від 31.01.2019 на суму 50 621 066,93 грн;

- № 02-19-- БАЛАНС від 28.02.2019 на суму 42 593 592,01 грн (т. 1 а.с. 40, 43, 46, 49).

Також позивачем було виписано відповідачу рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18--БАЛАНС від 31.12.2018, № 01-19--БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС (т. 1, а.с. 41, 44, 47, 50).

Позивачем було направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача супровідними листами від 14.12.2018, від 14.01.2019, від 14.02.2019 та від 14.03.2019 акти надання послуг балансування обсягів природного газу, рахунки на оплату послуг балансування обсягів природного газу, звіти по точкам входу/виходу та розрахунки вартості послуг балансування (т. 1, а. с. 30-37). Отримання відповідачем таких документів підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень та виписками з сайту Укрпошти (т. 2 а. с. 38, 39).

Позивач зазначає, що з моменту отримання відповідачем вказаних актів, рахунків на оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п. 9.4 Договору та п. 4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

Однак, в порушення наведених норм законодавства та умов Договору відповідач оплатив лише частину заборгованості в сумі 2 511 049,16 грн та до цього часу не оплатив заборгованість за послуги балансування на загальну суму 180 803 425,21 грн, чим порушує права та інтереси позивача.

На підставі п. 13.1, 13.5 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв`язку із несплатою відповідачем заборгованості за послуги балансування позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язань з оплати послуг балансування у розмірі 22 869 182,17 грн, 3% річних у розмірі 2 066 867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 632 090,24 грн.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача зазначених сум в судовому порядку.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивачем надано наступні докази: копія договору транспортування природного газу № від 17.12.2015; копія додаткової угоди № 1 від 29.11.2017; копії листів № 1001ВИХ-17-6155 від 28.11.2017, № 10/4371 від 02.05.2018, № TSOВИХ-18-1633 від 25.06.2018, № TSOВИХ-18-1482 від 14.06.2018, № TSOВИХ-18-3207 від 14.12.2018, № 2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, № 2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, № 2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019; копії доказів направлення листів відповідачу; копії актів послуг балансування обсягів природного газу з додатками та рахунків на оплату № 11-18--БАЛАНС від 30.11.2018, № 12-18-- БАЛАНС від 31.12.2018, № 01-19- - БАЛАНС від 31.01.2019, № 02-19--БАЛАНС від 28.02.2019; копії звітів про поділ фактичного обсягу природного газу, відібраного з точки виходу ПАТ «Полтавагаз» за листопад-грудень 2018 року, січень-лютий 2019 року; копії звітів по точкам входу/виходу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року; копії актів приймання-передачі природного газу у віртуальній торговій точці за листопад-грудень 2018 року; розрахунки сум основного боргу, 3 % річних, пені та інфляційних.

Відповідач у відзиві на позов позовні вимоги заперечує, посилаючись, що відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (Оператор ГРМ), тобто є суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб замовників).

Положеннями Договору та вимогами чинного законодавства для позивача встановлені права та обов`язки щодо визначення у відповідача наявності негативного місячного небалансу та надання відповідачу у зв`язку з цим послуг балансування у разі не врегулювання відповідачем негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем.

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за листопад 2018 - лютий 2019 року.

Щодо дотримання позивачем порядку і строків оформлення наданих послуг балансування відповідач зазначає, що відповідно до п. 9.4 Договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник також зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв`язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення, а не на електронну адресу, що позбавляє зазначені акти доказової сили, оскільки вони складені з порушенням порядку їх складання, визначеного умовами договору.

Щодо застосування позивачем коефіцієнту 1,2 при визначенні вартості послуг балансування АТ "Полтавагаз" зазначає, що виходячи зі змісту п. 9.2 Договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі IX договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналогічних висновків дійшов Регулятор - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у листі - роз`ясненні від 14.03.2016 за № 2321/16.3.1/7-16, згідно якого для визначення коефіцієнта компенсації при розрахунку вартості послуг балансування природного газу для оператора газорозподільної системи необхідно враховувати весь об`єм природного газу, отриманий оператором газорозподільної системи у фізичних точках виходу з газотранспортної системи для подальшого розподілу споживачам.

З урахуванням викладеного, та посилаючись на правову позицію викладену у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16, від 04.12.2018 у справі № 927/276/18, від 10.10.2019 у справі № 925/358/18, відповідач зазначає, що коефіцієнт компенсації слід розраховувати, виходячи з співвідношення небалансу до загального обсягу газу, відібраного з газотранспортної системи, а не лише того, що був відібраний відповідачем для власного споживання для покриття виробничо-технічних витрат.

Щодо співвідношення обсягів небалансу відповідач зазначає таке:

- згідно звіту АТ «Полтавагаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в листопаді 2018 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 102 063,066 тис. куб. м, в тому числі з мереж АТ «Укртрансгаз» 83 299,258 тис. куб. м. Обсяг небалансу в листопаді 2018 року, згідно даних позивача, становить 3197,178 тис. куб. м. (додаток до акту від 30.11.2018 № 11-18--Баланс), що складає 4,1% від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ «Полтавагаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в грудні 2018 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 97193,386 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ «Укртрансгаз» 77382,777 тис. куб. м. Обсяг небалансу в грудні 2018 року, згідно даних позивача, становить 3410,635 тис. куб. м (додаток до акту від 31.12.2018 № 12-18--Баланс), що складає 4,1 % від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ «Полтавагаз» про фактичні обсяги розподілу природного газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в січні 2019 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 106209,072 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ «Укртрансгаз» 86066,520 тис. куб. м. Обсяг небалансу в січні 2019 року, згідно даних позивача, становить 4011,086 тис.куб.м (додаток до акту від 31.03.2019 № 01-19--Баланс), що складає 4,6 % від обсягу газу відібраного з ГТС;

- згідно звіту АТ «Полтавагаз» про фактичні обсяги розподілу природною газу, відібраного з точки виходу позивача замовником послуг транспортування (постачальниками) в лютому 2019 року з газотранспортної до газорозподільної системи надійшло природного газу, згідно актів приймання-передачі 82929,128 тис. куб. м, в тому числі з системи АТ «Укртрансгаз» 3998,454 тис. куб. м. Обсяг небалансу в лютому 2019 року, згідно даних позивача, становить 3998,454 тис. куб. м (додаток до акту від 28.02.2019 № 02-19--Баланс), що складає 4,8 % від обсягу газу відібраного з ГТС.

У зв`язку з цим відповідач вважає, що у даному випадку правомірним є застосування коефіцієнту компенсації в розмірі 1 (одиниці).

Про незаконність розрахунку коефіцієнту за спірний період АТ «Полтавагаз» наголошувало позивачу листами № 10/121/8109 від 08.01.2019; № 10/554 від 18.01.2019; № 10/2134/1127 від 22.02.2019; № 10/3064/1582 від 20.03.2019 (т. 2 а.с. 214, 217, 220, 223).

Отже, враховуючи, що небаланс у спірних місяцях 2018-2019 років віднесений позивачем на відповідача, складав не більше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, відповідач зазначає, що позивач під час здійснення розрахунку вартості послуг балансування неправомірно застосував коефіцієнт 1,2, що виключає обґрунтованість позовних вимог та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також відповідач вказує, що твердження позивача про добові небаланси в період з листопада 2018 року по лютий 2019 року для покриття виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу АТ «Полтавагаз» без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи спростовуються укладеними договором купівлі-продажу природного газу з ТОВ «Фірма ТДК» № 010216/Г від 15.02.2016 та листами до нього, договором постачання природного газу з ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс» № 2-02/04/16 від 23.03.2019, додатковими угодами до договору № 2-02/04/16 від 23.03.2016, актами приймання-передачі природного газу для виробничо-технологічних витрат за листопад і грудень 2018 року, січень і лютий 2019 року, підтвердженими номінаціями на інформаційній платформі АТ "Укртрансгаз" (т. 2 а.с. 152-170, 174-181).

Так, згідно актів приймання - передачі природного газу для покриття виробничо- технологічних втрат/витрат природного газу АТ «Полтавагаз» підписаних і скріплених печаткою в листопаді 2018 року придбано 3100,000 тис куб.м природного газу, в грудні 2018 року - 3729,096 тис. куб.м, в січні 2019 року - 83,474 тис. куб.м, в лютому 2019 року - 100,000 тис. куб.м, що відображено на інформаційній платформі АТ «Укртрансгаз».

Оскільки постачальником природного газу за період листопад 2018 - лютий 2019 року для АТ "Полтавагаз" було ТОВ Фірма «ТДК», ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс», відповідно місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен був віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальника природного газу (правова позиція Верховного Суду, викладена в постанові від 10.10.2019 у справі № 925/358/18 (п. 6.9.).

Таким чином, відповідач вважає, що позовні вимоги АТ «Укртрансгаз» не підтверджені документально та спростовуються належними та допустимими доказами.

Також відповідач звертає увагу на те, що він отримує плату за надані послуги з розподілу природного газу за тарифами, встановленими НКРЕКП на підставі пункту 13 частини 1 статті 17 Закону України «Про національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», ст. 8, 9 Закону України «Про публічні монополії», пункту 8 додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)», та не має правових підстав їх самостійно регулювати.

В період з 2017 року по теперішній час встановлений НКРЕКП для АТ «Полтавагаз» тариф на розподіл природного газу не передбачає всіх необхідних для Товариства компенсацій витрат, включених до структури тарифу, є економічно необґрунтованим та позбавляє Товариство можливості здійснювати беззбиткову господарську діяльність із розподілу природного газу.

Станом на день подання відзиву на позов для АТ «Полтавагаз» діє тариф, затверджений постановою НКРЕКП від 15.12.2016 № 2302, який не передбачає необхідних для товариства компенсацій витрат, що виникли внаслідок невідповідності фактичної ціни реалізації природного газу його постачальниками, вартості газу у затвердженій структурі тарифу на покриття виробничо-технологічних витрат, нормованих втрат та обсягу газу на власні потреби товариства, а також недоотримання тарифної виручки, у зв`язку із зменшенням обсягів розподілу природного газу за 2019 рік. Тобто, тариф не є економічно обґрунтованим.

АТ «Полтавагаз» неодноразово зверталось до НКРЕКП із заявами про встановлення (перегляду) тарифу, а також щодо включення до тарифу компенсації дефіциту коштів, що виник внаслідок тарифної політики НКРЕКП протягом 2017 року по теперішній час, за якою до тарифу не було включено компенсацію різниці в цінах на ВТВ та недоотриманої тарифної виручки. Проте, Регулятором не було вчинено жодних дій щодо перегляду тарифу.

Позивач у відповіді на відзив зазначає про безпідставність і необґрунтованість заперечень відповідача, посилаючись на такі доводи.

Міркування відповідача щодо відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу спожитого газу відповідачем, визначення небалансу відповідача у спірний період та підстав для оплати вартості послуг балансування спростовується наступним:

- для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації;

- відповідачем як оператором газорозподільних систем було надіслано позивачу як оператору газотранспортної системи інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу - алокації (звіти) AT «Полтавагаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року;

- на підставі вказаних даних, наданих відповідачем позивачу в порядку п. 3 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, AT «Укртрансгаз» виконав процедуру алокації фактичних обсягів природного газу по відповідачу та виявив у спірний період безпідставний відбір AT «Полтавагаз» з газотранспортної системи природного газу для покриття власних виробничо-технологічних витрат без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи;

- у зв`язку з цим у відповідача виник негативний місячний небаланс, чим згідно п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації;

- тобто, відповідач як оператор ГРМ самостійно визначив обсяг виробничо-технологічних витрат природного газу у наведених розмірах, які він безпідставно відібрав з газотранспортної системи без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи, що знайшло своє відображення у алокаціях (звітах) AT «Полтавагаз» про поділ фактичного обсягу природного газу за листопад-грудень 2018 року та січень-лютий 2019 року та стало підставою для виконання процедури алокації фактичних обсягів природного газу по відповідачу з метою визначення його небалансу у спірний період;

- на виконання умов п. 9.4 договору позивачем було направлено на електронну адресу відповідача розрахунки вартості послуг та рахунки - фактури за спірні місяці, що підтверджується відповідними скріншотами від 14.12.2018, 15.01.2019, 15.02.2019 та 14.03.2019 (т. 2 а.с. 3 - 6).

Щодо тверджень відповідача про неврахування при встановленні та перегляді тарифів витрат - ВТВ та газу на власні потреби, позивач зазначає, що таке твердження є безпідставним, оскільки 24.12.2019 НКРЕКП було прийнято постанову № 3037 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Полтавагаз», якими передбачено включення до структури тарифів на послуги розподілу природного газу компенсації витрат за попередні періоди. Відповідно до листа НКРЕКП № 178/16/7-20 від 08.01.2020, компенсація витрат за попередні періоди при розрахунку тарифу, розрахована із врахуванням компенсацій витрат, пов`язаних із різницею в цінах при закупівлі природного газу для виробничо-технологічних витрат, нормативних та питомих втрат у 2015-2018 роках.

Також позивач зазначає про хибність твердження відповідача стосовно необхідності застосування коефіцієнту 1 при розрахунку вартості наданих відповідачу послуг балансування обсягів природного газу.

Зокрема, позивач вказує, що відповідач як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав необхідних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав в листопаді 2018, січні 2019 та лютому 2019 - 100 % розміру його небалансу, а в грудні 2018 - 49,35 % розміру його небалансу внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2.

Як зазначає позивач, відповідач помилково приймає обсяги природного газу, що були фізично прийняті до газорозподільної системи з газотранспортної системи по відповідних актах приймання-передачі природного газу через газорозподільні станції як обсяги природного газу, що були прийняті для власного споживання відповідача по Договору, що не відповідає дійсності. Так, оформлення актів приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором суміжної системи здійснюється відповідно до вимог глави 7 «Документальне оформлення приймання-передачі природного газу» розділу III Кодексу ГТС та свідчить лише про фізичне приймання-передачу обсягів природного газу в точках входу та точках виходу між суміжними системами, в таких актах приймання-передачі природного газу не відображено обсягів природного газу, відібраних з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування.

При цьому, сам фактичний обсяг природного газу, відібраний з газотранспортної системи конкретними замовниками послуг транспортування, визначається за процедурою алокації, чим згідно з п. 5 розділу І Кодексу TTC є віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Позивач на підставі даних номінацій/місячних номінацій/ реномінацій, поданих відповідачем по точках входу та по точках виходу, а також на підставі даних суміжних операторів встановив конкретний обсяг природного газу, що був фактично відібраний відповідачем з газотранспортної системи у спірних газових місяцях, який потім і був використаний у розрахунках вартості відповідних послуг балансування.

У даному випадку відповідачем не враховується, що він є оператором газорозподільної системи та надає послуги з розподілу природного газу замовникам таких послуг, які, в свою чергу, фактично і здійснюють відбір природного газу з газотранспортної системи як замовники послуг транспортування для його подальшого розподілу оператором газорозподільної системи.

Такі обсяги дійсно фізично отримує відповідач як оператор газорозподільної системи для їх наступного розподілу споживачам природного газу, але такі дії при цьому не є відбором природного газу безпосередньо самим відповідачем, що може здійснюватися виключно замовниками послуг транспортування стосовно обсягів, які замовлені ними до транспортування.

Так, відповідач у спірних правовідносинах є замовником послуг транспортування виключно стосовно обсягів природного газу, які він відбирає для власного споживання, наприклад для виробничо-технічних витрат чи нормативних витрат тощо, у зв`язку з чим відповідач і здійснює відбір саме таких обсягів природного газу з газотранспортної системи (саме відбір, а не отримання), та жодним чином не здійснює відбір природного газу інших замовників послуг транспортування, розподілу природного газу, адже, у протилежному випадку, такі дії порушували б права інших суб`єктів ринку природного газу.

Позивач вважає, що для визначення коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування ним було правильно визначено обсяги природного газу, відібрані відповідачем у спірні газові місяці з фізичних точок виходу з газотранспортної системи у розмірах небалансів відповідача за вказані періоди.

Згідно з інформацією самого відповідача, відображеною в алокаціях про фактичні обсяги (об`єми) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за спірні газові місяці, вказано, що відповідач у вказаних періодах не здійснив подачі природного газу через точки входу до газотранспортної системи, однак при цьому ним було здійснено відбір природного газу, що і склав обсяги його негативних небалансів за такі місяці.

У вказаних алокаціях відповідача також зазначено, що інші обсяги природного газу, відображені в такій інформації, були відібрані не відповідачем, а іншими споживачами природного газу, зокрема підприємствами промисловості, теплогенеруючими підприємствами, іншими суб`єктами господарювання, населенням, релігійними, бюджетними організаціями.

На підтвердження правильності наведеного висновку, позивач посилається на постанову Вищого господарського суду України від 26.06.2017 у справі № 902/232/16.

Крім цього позивач стверджує, що відповідач безпідставно та необґрунтовано вважає, що оскільки постачальником природного газу за період листопад 2018 року - лютий 2019 року для нього були ТОВ Фірма «ТДК» та ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс», то місячний обсяг природного газу спожитий відповідачем в цей період повинен бути віднесений оператором ГТС в алокацію на постачальників природного газу.

Так, позивач зазначає, що в розумінні Кодексу ГТС споживач ідентифікується ЕІС- кодом споживача та за наявності ЕІС-кодом його точок обліку. Отже діючим постачальником для споживача зі сполученням ЕІС коду 56X018 та ЕІС кодом точки обліку 56Z026I039RPC02Y в зазначені періоди було ТОВ ГК «Інвестсервіс», та відповідно діючим постачальником для споживача зі сполученням ЕІС коду 56X018 та ЕІС кодами точки обліку 56Z026I039RPC001 та 56ZP26I039RPC01N в зазначені періоди було ТОВ «Фірма ТДК».

Відповідно до пункту 1 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, суміжним газовидобувним підприємством, газовидобувним підприємством, підключеним безпосередньо до газорозподільної системи, оператором газосховищ, оператором установки LNG та прямим споживачем, надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачі та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу (D) в порядку, встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування.

Таким чином, у відповідності до положень розділу XII Кодексу ГТС інформація про відбори в точках виходу до оператора газорозподільної систем АТ «Полтавагаз» споживача зі сполученням ЕІС коду 56X018 та ЕІС кодами точки обліку 56Z026I039RPC001, 56ZP26I039RPC01N та 56ZQ26I039RPC02Y була врахована оператором ГТС при здійсненні попередньої та остаточної алокації та розрахунком обсягів небалансу оператора газорозподільної систем АТ «Полтавагаз», який має ЕІС код 56X018 без будь яких ЕІС кодів точок комерційного обліку.

Відповідно до пункту 7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС алокація відборів природного газу споживача можлива тільки на замовника послуг транспортування природного газу, що є діючим постачальником такого споживача згідно з даними Реєстру споживачів постачальника, та відноситься на нього оператором газотранспортної системи до моменту припинення постачання природного газу такому споживачу в установленому порядку.

Отже, на думку позивача, віднесення негативного небалансу оператора газорозподільної системи АТ «Полтавагаз», який має ЕІС код 56X018 на замовників послуг транспортування ТОВ ГК «Інвестсервіс» та ТОВ «Фірма ТДК», які згідно до Реєстру споживачів постачальника є діючими постачальниками для споживача зі сполученням ЕІС коду 56X018 та ЕІС кодами точки обліку 56Z026I039RPC001, 56ZP26I039RPC01N та 56Z026I039RPC02Y суперечить положенням Кодексу ГТС.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Згідно з ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України) майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір транспортування природного газу.

Правовідносини з транспортування природного газу врегульовані, зокрема, нормами Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексом газотранспортної системи (в редакції чинній на дату виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Згідно п. 3 гл. 3. розд. 1 Кодексу ГТС АТ "Укртрансгаз" як оператор ГТС (станом на момент виникнення спірних правовідносин) забезпечував, зокрема, стале функціонування газотранспортної системи та виконання договорів транспортування природного газу із замовником послуг транспортування; функціонування газотранспортної системи в скоординований та ефективний спосіб зі збереженням необхідної надійності транспортування природного газу та його якості; вжиття заходів, необхідних для надійного функціонування газотранспортної системи; балансування системи та управління перевантаженнями в газотранспортній системі, а також проведення розрахунків із замовниками послуг транспортування, які виникають через їх незбалансованість.

Пунктом 5 гл.1 розд. 1 Кодексу ГТС визначено, що балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування.

Фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу.

Комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації.

Алокація - це віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників.

Небаланс - різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації.

Відповідно до пунктів 1-3 розд. ХІІІ Кодексу ГТС замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій. Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи вчиняє балансуючі дії виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Послуги з транспортування природного газу і послуги з балансування є пов`язаними і надаються на підставі єдиного договору про транспортування природного газу.

Відповідно до п. п. 1, 2 глави 3 розділу ХІV Кодексу газотранспортної системи, оператор газотранспортної системи визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу (у тому числі щодо власних споживачів) за цей газовий місяць. Місячний небаланс розраховується оператором газотранспортної системи до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор газотранспортної системи, а також алокацій, одержаних від операторів суміжних газотранспортних систем, операторів газорозподільних систем, операторів газосховищ, газовидобувних підприємств або прямих споживачів.

Отже, як випливає із зазначених приписів чинного законодавства та укладеного між сторонами договору, позивач має права та обов`язки щодо визначення за відповідачем наявності негативного місячного небалансу та надання йому, у зв`язку з цим, послуг балансування у разі не врегулювання негативного місячного небалансу у наступному місяці після місяця, у якому здійснювалось балансування.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - постанова НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2497 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Додатком до постанови НКРЕКП № 2497 від 30.09.2015, є типовий договір транспортування природного газу та додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - розподіл потужності з обмеженнями, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи /прямим споживачем/ газовидобувним підприємством/ виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних дочках входу/виходу до відповідного замовника.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, як оператором газотранспортної системи, здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем, за результатами чого у останнього виявлені обсяги негативних місячних небалансів, що зафіксовано у односторонніх звітах по точках входу/виходу замовника послуг транспортування за спірні періоди, зокрема газу в листопаді 2018 року в обсязі 3197,178 тис. куб. м, в грудні 2018 року в обсязі 3410,635 тис. куб. м, у січні 2019 року в обсязі 4011,086 тис. куб. м, та у лютому 2019 року в обсязі 3998,454 тис. куб. метрів.

Позивачем для оформлення наданих відповідачу послуг балансування в межах повноважень визначених в Кодексі ГТС складено односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газ та надіслано відповідачу супровідними листами від 14.12.2018, від 14.01.2019, від 14.02.2019, від 14.03.2019 з додатками (рахунками, додатками до актів: розрахунками вартості послуг балансування та звітами по точках входу/виходу відповідача за спірний період).

Судом встановлено, що позивачем також було здійснено направлення розрахунків вартості послуг та рахунки - фактури за спірні періоди на електронну адресу відповідача, що підтверджується наданими копіями відповідних скріншотів (т. 2 а. с. 3-6).

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС надсилає замовнику послуг транспортування відомості для визначення статусу небалансу замовника послуг транспортування; відомості про статус небалансу надаються замовнику послуг транспортування за допомогою інформаційної системи. Згідно з пунктом 4 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця має можливість самостійно врегулювати небаланс. Тому направлення оператором ГТС акта про надання послуг балансування пізніше 14-го числа, наступного за їх складенням місяця, жодним чином не впливає на можливість замовника самостійно врегулювати негативні небаланси в порядку та строки, визначені Кодексом ГТС. Сам факт складення оператором ГТС акта надання послуг балансування свідчить про те, що замовником не було самостійно врегульовано місячний негативний небаланс. Оскільки строк оплати за послуги балансування відраховується з моменту отримання замовником відповідного акта про надання таких послуг, слід визнати відсутнім порушення прав замовника у зв`язку з простроченням направлення такого акта оператором ГТС. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18.

За умовами п. 2.4 Договору обсяг послуг, що надаються за цим договором (крім послуг балансування), визначається підписанням додатка 1 до цього договору (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування), які згідно п. 2.8. Договору є його невід`ємними частинами. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

У п. 5.4 Договору сторони встановили, що окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника.

Пунктом 5.5 договору, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з газотранспортної системи складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, додатки 1 та 2 до Договору не укладалися, тоді як додаток 3 був підписаний сторонами ( т. 3 а. с. 49 - 51).

Суд вважає за необхідне зазначити, що відсутність додатків 1, 2, які самі сторони в Договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже й істотними в контексті предмету договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність Договору. До того ж обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з наведених приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом. Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 ГК України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладання господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов. Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18 та в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

Окрім того, складені позивачем односторонні акти не можуть бути визнані належними доказами на підтвердження визначення змісту, обсягу та відповідно вартості послуг балансування газу. Правові висновки щодо обов`язковості документального оформленням факту надання послуг балансування та їх заявленого обсягу при стягненні сум заборгованості за послуги балансування, обов`язковості з доказової точки зору факту понесення витрат оператора газотранспортної системи, пов`язаних із здійсненням балансування обсягів природного газу у заявлені ним періоди, так само як і розміру заявленої до стягнення вартості послуг балансування, наведені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 916/2090/16, від 18.06.2019 у справі № 922/1580/18.

Враховуючи викладене, суд зазначає про неможливість перевірити, який саме обсяг газу позивач облікував в системі, що, на думку останнього, відповідач використав за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи та несанкціонованих відборів з газорозподільної системи відповідача природного газу споживачами.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 22 Закону України "Про ринок природного газу", оператор ГТС зобов`язаний, зокрема, здійснювати балансування та функції оперативно-диспетчерського управління газотранспортною системою в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб.

Згідно з ч. 1 ст. 32, ч. 2 ст. 35 Закону України "Про ринок природного газу" транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовникові послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Розмір плати за небаланси замовників визначається, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат оператора ГТС, пов`язаних зі здійсненням балансування.

Оператор газотранспортної системи зобов`язаний здійснювати балансування в економний, прозорий та недискримінаційний спосіб, виходячи із обґрунтованих та реальних витрат, забезпечуючи замовників безкоштовною, достатньою, своєчасною та достовірною інформацією про статус балансування.

Згідно глави 2 розділу XIII Кодексу ГТС, замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор ГТС вчиняє дії з врегулювання добового небалансу виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування ГТС в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій.

Відповідно до п. 3 розділу XIII Кодексу ГТС, якщо існує загроза цілісності ГТС, оператор ГТС вживає таких заходів:

1) купівлю-продаж природного газу за короткостроковими договорами в точці, в якій відбувається передача природного газу, а в разі відсутності такої можливості - за конкурсною процедурою та за ринковими цінами;

2) регулювання обсягу надходження газу в газотранспортну систему (точки входу та/або виходу) у випадках, передбачених Національним планом дій та цим Кодексом;

3) регулювання обсягу природного газу, який знаходиться в газотранспортній системі;

4) регулювання обсягу природного газу, який зберігається у газосховищах, які знаходяться в управлінні оператора ГТС.

Згідно п. 3 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС, оператор ГТС вчиняє балансуючі дії шляхом купівлі та продажу короткострокових стандартизованих продуктів та/або використання послуг балансування.

Під час здійснення балансуючих дій оператор ГТС враховує: власну оцінку попиту на природний газ за газову добу або протягом газової доби, щодо якої здійснюється(-ються) балансуюча(-і) дія(-ї); інформацію про номінації, алокації та виміряні потоки природного газу; тиск природного газу в газотранспортній системі.

Таким чином, з системного аналізу положень законодавства вбачається, що при встановленні факту наявності чи відсутності врегулювання оператором ГТС місячного небалансу та підстав для оплати заявлених вимог, необхідно виходити із доказів, які свідчитимуть про відхилення у функціонуванні ГТС від її звичайного рівня (загроза цілісності ГТС); доказів, які дії були вчинені оператором ГТС з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій); залежно від результатів вчинення балансуючих дій, оператор ГТС виставляє рахунки за врегулювання небалансів до оплати.

Позивачем у поясненнях (т. 2 а.с. 225-232) зазначена інформація про те, що ним були здійснені витрати на закупівлю природного газу, що підтверджуються договорами № -ВТВ від 22.12.2017, № ВТВ від 28.08.2018, № -ВТВ від 28.08.2018, № -ВТВ від 28.08.2018, № -ВТВ від 28.08.2018, № від 28.08.2018, № від 28.08.2018, № -ВТВ від 28.08.2018, № -ВТВ від 25.09.2018, № -ВТВ від 25.09.2018, № -ВТВ від 25.09.2018, № від 22.11.2018, № від 22.11.2018, а також актами приймання-передачі про закупівлю природного газу у постачальників від 31.07.2018, 31.08.2018, 30.09.2018, 31.10.2018, 30.11.2018, 26.12.2018, 28.01.2019 та 31.01.2019.

Однак дана інформація не є доказом вчинення балансуючих дій шляхом використанням послуги балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року та не підтверджує обґрунтовані та реальні витрати позивача, пов`язані із врегулюванням місячних небалансів AT "Полтавагаз", як це передбачено Законом України "Про ринок природного газу" та Кодексом ГТС. Крім цього, суд зазначає, що до матеріалів справи не додано копії вищезазначених доказів.

Як стверджує позивач та не заперечує у відзиві на позов відповідач, АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" частково здійснив оплату послуг балансування обсягів природного газу за спірний період на суму 2 511 049,16 грн (платіжне доручення № 37 від 23.05.2019 та платіжне доручення № 35 від 25.04.2019).

Однак, до позовної заяви не додані докази, які свідчили б про те, які саме дії були вчинені позивачем з врегулювання небалансу (вчинення балансуючих дій), як того вимагають положення розділу XIII та розділу XIV Кодексу ГТС (не надано інформацію про номінації, алокації в розрізі усіх замовників послуг транспортування та виміряні потоки природного газу, тиск природного газу в газотранспортній системі, тобто докази. Також, оператор ГТС не надав доказів, з яких можна встановити процедуру алокації для визначення обсягів небалансу, та який би підтверджував поділ за певний розрахунковий період фактичного обсягу (об`єму) природного газу, поданого для транспортування в точку входу або відібраного з точки виходу, між усіма замовниками послуги транспортування).

За змістом Кодексу ГТС, саме оператор ГТС наділений повноваженнями не допускати виникнення розбалансування газотранспортної системи і має обов`язок вживати передбачених заходів, таких як: надання послуг транспортування газу виключно в межах договірних потужностей та підтверджених номінацій (п.Глави 3 Розділу І Кодексу ГТС); надання послуг транспортування газу виключно з моменту отримання від замовника газу в точці входу (п.7 глави 3 Розділу І); обов`язок оператора ГТС ще на стадії приєднання суміжного газопроводу до його мереж здійснити заходи з унеможливлення несанкціонованого відбору газу до початку транспортування газу (п.17 глави 2 Розділу IV).

Судом враховано, що 15.02.2016 між Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Полтавагаз» та ТОВ «Фірма ТДК» було укладено договір купівлі-продажу № 010216/Г, предметом якого є передача у власність АТ Полтавагаз» протягом 2016-2020 років природного газу для виробничо - технологічних витрат. Також між відповідачем та ТОВ «Газова компанія «Інвестсервіс» укладено договір постачання природного газу № 2-02/04/16 від 13.03.2019 з додатковими угодами, предметом якого є постачання природного газу виключно для убезпечення виробничо-технологічних та нормованих втрат відповідача.

Так, як зазначає відповідач та згідно актів приймання - передачі природного газу для покриття виробничо-технологічних втрат/витрат природного газу АТ «Полтавагаз» (підписаних і скріплених печаткою) в листопаді 2018 року придбано 3100,000 тис. м. куб. природного газу (акт № від 30.11.2018 (т. 1 а. с. 169), акт прийому-передачі природного газу № 11 від 30.11.2018 (т. 1, а. с. 159), в грудні 2018 року - 3729,096 тис. м. куб. природного газу (акт № 655 приймання-передачі природного газу від 31.12.2018 (т. 1 а. с. 170) та акт прийому-передачі природного газу № 12 від 31.12.2018 (т. 1 а. с. 160), в січні 2019 року - 83,474 тис. м. куб. природного газу (акт прийому-передачі природного газу № 1 від 31.01.2019 (т. 1 а. с. 161), в лютому 2019 - 100,000 тис.м. куб. природного газу (акт прийому-передачі природного газу № 2 від 28.02.2019 (т. 1 а. с. 162), що відображено на інформаційній платформі АТ «Укртрансгаз».

Оскільки предметом позову у даній справі є вимога позивача про стягнення суми вартості послуг балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року по договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, то суттєвим у даній справі є встановлення правильності проведеного позивачем розрахунку послуг балансування, підстав для застосовування коефіцієнту компенсації 1,2 та перевірки обґрунтованості нарахувань на прострочену заборгованість.

У зв`язку зі складністю розрахунків, значним об`ємом первинних документів, взаємною суперечливістю наданих сторонами доказів, значною сумою позову та потребою в спеціальних знаннях з огляду на специфіку спірних правовідносин, керуючись ч. 1 ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи ухвалою від 12.03.2020 судом було призначено судово-економічну експертизи по справі.

На вирішення експертизи було поставлено наступні питання:

1) Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ «Полтавагаз» відповідно до умов договору № 7 від 17.12.2015 року у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ «Укргрансгаз» коефіцієнту 1.2 під час надання послуги з балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

2) Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений АТ «Укргрансгаз», обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1.2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

3) Чи підтверджується документально заявлений у позовній заяві АТ «Укртрансгаз» розмір заборгованості в сумі 183 314 474,37 грн. АТ «Полтавагаз» перед АТ «Укртрансгаз» за договором № від 17.12.2015 року (із зазначенням сум та періоду такого прострочення) за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно?

4) Чи підтверджуються документально витрати АТ «Укртрансгаз» за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання в обсягах, достатніх для надання послуг з балансування?

5) Чи визначена АТ «Укртрансгаз» базова ціна газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року відповідно до вимог п.2 гл. 4 розд. XIV Кодексу газотранспортної системи, чи підтверджується це бухгалтерськими та первинними документами?

6) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання): здійснено позивачем розрахунок пені за договором № від 17.12.2015 року ? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір пені.

7) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок 3% річних за договором № від І7.12.2015 року? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір 3% річних.

8) Чи вірно (з урахуванням відповідей на попередні питання) здійснено позивачем розрахунок інфляційних втрат за договором № від 17.12.2015 року? Якщо не вірно, то вказати вірний розмір 3% річних.

Відповідно до ухвали суду від 12.03.2020 року експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 Кримінального Кодексу України, за дачу завідомо неправдивого висновку чи відмову експертів без поважних причин від виконання покладених на них судом обов`язків.

Згідно висновку експертів № 303/304/12510 за результатами проведення комісійної судової економічної експертизи по справі № 917/2033/19 від 28.07.2021 (т. 2 а.с. 192-214) експертами встановлено:

- по першому питанню - на підставі наданих документів, визначити обсяг природного газу, який враховано АТ «Укртрансгаз» для застосування коефіцієнту 1.2 під час надання послуги з балансування за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно, щодо отриманого АТ «Полтавагаз» відповідно до умов договору № 7 від 17.12.2015 обсягу газу у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам - не надається за можливе;

- по другому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів - економістів, при визначенні коефіцієнту компенсації «К» встановлено, що за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, арифметичний розрахунок відсотку обсягів негативних місячних небалансів становить меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який відібраного з точки виходу ПАТ «Полтавагаз» (тобто загального значення алокації по даному замовнику). В межах наданих матеріалів неможливе документально та нормативно обґрунтувати застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту 1.2 до обсягу місячних небалансів відповідних періодів;

- по третьому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, при підтверджені базової ціни тазу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, враховуючи оплачену частину заборгованості в сумі 2 511 049,16 грн (враховану безпосередньо АТ «Укртрансгаз» станом на 23.05.2019), розмір заборгованості АТ «Полтавагаз» за послуги балансування відповідно складає 150 251 012,83 грн. з ПДВ в т.ч. (за листопад 2018 - 34363373,11 грн.; за грудень 2018 - 38208757,28 грн.; за січень 2019 - 42184222,44 грн.; за лютий 2019 - 35494660,01 грн.). Відповідно в іншій частині обґрунтувати розмір заборгованості АТ «Полтавагаз» за послуги балансування відповідно в сумі 33 063 461,54грн. не надається за можливе (різниця виникла внаслідок застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування за вказаний період в розмірі 1.2);

- по четвертому питанню - в обсязі наданих матеріалів, підтвердити документально витрати АТ «Укртрансгаз» за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року включно на закупівлю природного газу, транспортування та його зберігання в обсягах, достатніх для надання послуг з балансування, не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по п`ятому питанню - на підставі наданих документів, в межах компетенції експертів-економістів, підтвердити обґрунтування базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року відповідно до вимог п.2 гл. 4 розд. XIV Кодексу газотранспортної системи, враховану АТ «Укртрансгаз» при розрахунках вартості послуг балансування, - не надається за можливе. Встановлення вказаного передбачає проведення додаткових ревізійних дій, що виходе за межі компетенції експертів - економістів;

- по шостому питанню - з результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування (детально наведено в дослідницькій частині), із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0. розрахунок розміру пені, арифметично складатиме 19048936,08 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по сьомому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, розрахунок розміру трьох процентів річних від простроченої заборгованості за договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 1720267,06 грн. В іншій частині підтвердити не надається за можливе;

- по восьмому питанню - за результатами проведеного дослідження, в обсязі наданих матеріалів, при обґрунтуванні базової ціни газу за період з листопада 2018 року по лютий 2019 року, визначеної в відомостях АТ «Укртрансгаз» щодо затвердження базової ціни газу за вказаний період та наведеної в односторонніх актах приймання - передачі послуг балансування, із застосуванням коефіцієнту компенсації при розрахунку вартості послуг балансування в розмірі 1.0, розрахунок розміру від простроченої заборгованості договором № від 17.12.2015 року арифметично складатиме - 4691138,77 грн, в іншій частині підтвердити не надається за можливе.

Враховуючи викладене, у суду відсутня можливість перевірки обсягу газу використаного позивачем для послуг балансування і, відповідно, визначення його вартості.

Крім того, так як з наявних у матеріалах справи доказів неможливо визначити обсяги балансування, то і питання коефіцієнту, який слід застосувати при розрахунку вартості послуги балансування (1 чи 1,2) вирішити не можливо. В зв`язку з цим суд не дає оцінку зазначеним обставинам справи, а правильність застосування позивачем до спірних відносин коефіцієнту 1,2 є недоведеною.

Також суд зазначає, що згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем належними та допустимими доказами наявність негативного місячного небалансу у АТ "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" за спірний період у заявленому розмірі, визначеного з дотриманням вставленого законодавством порядку, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про стягнення 180 803 425,21 грн боргу за послуги балансування обсягів природного газу, слід відмовити.

Крім цього, позивачем заявлено до стягнення з відповідача на підставі п. 13.5 Договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України пеню у розмірі 22 869 182,17 грн, 3% річних у розмірі 2 066 867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 632 090,24 грн.

Враховуючи те, що позивачем не доведено надання відповідачу послуг балансування природного газу у заявлених обсягах за спірний період у відповідності до договору транспортування природного газу № від 17.12.2015, та відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 180 803 425,21 грн за послуги балансування обсягів природного газу, суд не вбачає підстав для нарахування та стягнення з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Полтавагаз" пені, 3% річних та інфляційних втрат за порушення зобов`язань з оплати заборгованості за послуги балансування. Тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 22 869 182,17 грн, 3% річних у розмірі 2 066 867,13 грн та інфляційні втрати у розмірі 5 632 090,24 грн.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, враховуючи відмову судом у задоволенні заявлених Акціонерним товариством "Укртрансгаз" позовних вимог у повному обсязі, витрати зі сплати судового збору, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 232-233,237-238,240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Повне рішення складено 30.06.2022.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України. Порядок та строки оскарження рішення встановлені ст. 256-257 ГПК України.

Суддя О.М. Тимощенко