ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30.06.2022 Справа № 914/2620/21

За заявою: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021

у справі № 914/2620/21

за позовом: Фізичної особи-підприємця Андрійчак Артура Стефановича, Закарпатська область, с. Баранинці

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни, м. Львів

про стягнення 76 843,00 грн

Суддя Мороз Н. В.

При секретарі Забора Ю. П.

Представники:

Від заявника (боржника): Білик П. Б.

Від стягувача: Кіт У. В.

Суть спору:

21.06.2022 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла заява Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни від 20.06.2022 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 за позовом Фізичної особи підприємця Андрійчак Артура Стефановича до Фізичної особи підприємця Ковалик Галини Романівни про стягнення 76 843,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.06.2022 заяву прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 30.06.2022.

Представник заявника в судове засідання з`явився, дав пояснення по суті заяви, просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівській області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 рівними частинами строком на 12 місяців, враховуючи часткову оплату відповідної заборгованості у сумі 5 000,00 грн.

Представник стягувача в судове засідання з`явився. Проти заяви заперечив усно. Зазначив, що розстрочення виконання рішення суду буде істотно порушувати майнові інтереси позивача внаслідок надзвичайно тривалого перенесення терміну виконання зобов`язання відповідача у спірних правовідносинах.

Розглянувши заяву та подані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення повноважних представників сторін, суд встановив:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 позов задоволено повністю та стягнуто з Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни на користь Фізичної особи-підприємця Андрійчак Артура Стефановича 76843,00 грн основного боргу, 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору та 4727,00 грн витрат на правничу допомогу.

19.05.2022 на примусове виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021, та постанови Західного апеляційного господарського суду від 03.05.2022 у справі №914/2620/21 видано наказ.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 16.06.2022 відмовлено в задоволенні заяви Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни від 25.05.2022 про відстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 строком на 1 рік.

21.06.2022 Фізичною особою-підприємцем Ковалик Галиною Романівною, в порядку ст.331 ГПК України, подано заяву про розстрочення виконання рішення господарського суду на 12 місяців рівними частинами, у зв`язку з наявністю обставин, що ускладнюють своєчасне виконання рішення суду. Подана заява обґрунтована важким фінансовим становищем відповідача, зумовленим карантином та введенням військового стану в Україні, що призвело до виникнення кредиторської заборгованості перед іншими контрагентами а відтак, необхідності залучення ФОП Ковалик Г. Р. кредитних коштів. Крім того, до заяви про розстрочення виконання рішення суду відповідачем (заявником) додано платіжні доручення, що підтверджують часткові оплати по раніше існуючих заборгованостях, в тому числі докази про часткове погашення заборгованості перед Фізичною особою-підприємцем Андрійчак Артуром Стефановичем, на суму 5 000, 00 грн, згідно платіжних доручень від 17.06.2022 №1969 та від 20.06.2022 № 1971 (в матеріалах справи).

Відповідачем зазначено, що часткове погашення заборгованості перед позивачем свідчить про спрямованість дій боржника на погашення боргу, що виник перед вказаним контрагентом.

Відповідно до ст.326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

В силу ст.331 ГПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує зокрема, ступінь вини відповідача у виникненні спору. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до п.7.1.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Положення статей ГПК України не містять вичерпного й чітко визначеного переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити заборгованість на підставі поданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням. Водночас підстави для відмови суду у подібних заявах мають бути достатньо аргументовані.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 44 рішення від 26.07.2005 у справі «Kniat v. Poland» та п.п.63-64 рішення від 26.07.2005 у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland», оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з заявою про надання відстрочки чи розстрочки виконання рішення суду, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища.

Аналогічна позиція міститься у постанові Верховного суду від 04.07.2018р. у справі №686/114/16-ц.

Законодавець у будь-якому випадку пов`язує розстрочку виконання рішення у судовому порядку з винятковими (об`єктивними, непереборними) та виключними обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

У поданій заяві боржником зазначено про те, що примусове стягнення державною виконавчою службою всієї суми заборгованості та накладення арешту на поточні рахунки відповідача, може негативно вплинути на господарську діяльність останнього та призвести до її зупинення.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що зокрема, підтверджується долученим до заяви про розстрочення виконання рішення суду кредитним договором № CL-320133 від 23.06.2021 (зі строком (терміном) кредитування 60 місяців терміном до 22.06.2026) та випискою по рахунку ФОП Ковалик Г. Р. станом на 20.06.2022.

Вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обидвох сторін, їх фінансований стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів в економіці держави та інші обставини справи, які б свідчили про можливість надання заявнику відстрочки виконання судового рішення.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки як для відповідача (боржника) при виконання рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом так і для позивача (стягувача) при затримці виконання рішення.

У рішенні Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі № 5-рп/2013 зазначено, що розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Судом враховано, що рішенням суду від 16.11.2021 позов у даній справі задоволено повністю, період прострочення оплати коштів є тривалим, починаючи з лютого 2021. Крім того, з моменту прийняття рішення Господарським судом Львівської області до моменту набрання ним законної сили та видачі судом наказу про примусове виконання рішення минуло 6 місяців.

Суд також приймає до уваги наведені представником позивача обставини відносно невиконання судового рішення після набрання ним законної сили 03.05.2022 (дата постанови суду апеляційної інстанції) аж до 17.06.2022 (дата платіжного доручення №1969, яким відповідачем сплачено на користь позивача 3 000, 00 грн) та 20.06.2022 (дата платіжного доручення №1971, яким відповідачем сплачено на користь позивача 2 000, 00 грн) на загальну суму 5 000,00 грн, що у співвідношенні до загальної суми боргу в розмірі 83 840,00 (включаючи судовий збір та витрати на правничу допомогу) є незначною частиною сплати заборгованості.

Таким чином, розстрочення виконання рішення суду на один рік створить дисбаланс у відносинах сторін, не відповідатиме істотному ступеню вини відповідача у виникненні спірних правовідносин.

Крім того, вимоги відповідача розстрочити виконання рішення рівними частинами на 12 місяців суперечить вимогам ч. 5 ст. 331 ГПК України, згідно з якою, розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

В силу ч. 5 ст. 240 ГПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

За матеріалами справи оголошення вступної та резолютивної частини рішення відбулося 16.11.2021 за відсутності учасників процесу, повний текст судового рішення складено 22.11.2021.

Тобто, граничним терміном розстрочення виконання судового рішення є 22.11.2022.

Водночас, суд вважає загальновідомим та нормативно врегульованим питання відносно існування на території України надзвичайних обставин, а саме введення воєнного стану, що неодмінно впливає на спроможність своєчасного ведення розрахунків, обмежує безперешкодне провадження господарської діяльності.

Дані обставини, на переконання суду частково доводять обґрунтованість вимог заявника щодо існування виключних обставин, котрі впливають на своєчасне виконання судового рішення.

Так, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хв. 26 березня строком на 30 діб.

Законом України від 15 березня 2022 № 2119-IX затверджено Указ Президента України від 14 березня 2022 № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Станом на момент розгляду заяви дію воєнного стану на території України продовжено до 23.08.2022 включно.

Приймаючи до уваги характер спору, ступінь вини Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни у виникненні заборгованості, враховуючи дійсне існування виняткових надзвичайних обставин в Україні внаслідок введення воєнного стану, з урахуванням засад законності, розумності, добросовісності, справедливості та пропорційності дотримання балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву відповідача та розстрочити виконання судового рішення строком на два місяці від дати проголошення ухвали.

Згідно ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Баланс інтересів позивача суд вважає дотриманим шляхом: обмеження терміну розстрочення до двох місяців, а не до граничного річного строку, як про це просить відповідач.

Положеннями ч. 5 ст. 331 ГПК України не визначено особливих вимог відносно розміру платежів, періоду їх сплати або інших вимог до ухвали про розстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, заява Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни про розстрочення виконання рішення підлягає задоволенню частково на 2 місяці рівними частинами.

Керуючись ст.ст. 234, 331 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Ковалик Галини Романівни від 20.06.2022 про розстрочення виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 задоволити частково.

2. Розстрочити виконання рішення Господарського суду Львівської області від 16.11.2021 у справі № 914/2620/21 на 2 місяці рівними частинами.

3. В задоволенні решти вимог за заявою - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст. 235 ГПК України.

Суддя Мороз Н.В.