ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"16" червня 2022 р. Справа № 902/196/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Василишин А.Р.

судді Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

скаржника: Пунько І.В.

позивача: не з`явився

відповідача 1:не з`явився

відповідача 2:не з`явився

відповідача 3: Сніцаренко А.А.

третя особа: не з`явився

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка не брала участь у справі ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19, ухвалене суддею Міліціановим Романом Валерійовичем повний текст рішення складено 29.07.2019 р.

за позовом ОСОБА_2

до відповідачів:

1) ОСОБА_3

2) Фермерського господарства "Ланецького"

3) ОСОБА_4

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державний реєстратор Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області

про визнання недійсним рішень засновників та відновлення правового становища

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_3 , Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_4 в якому (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) просив визнати недійсними рішення №7 від 10.12.2015, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 3000414 від 10.12.2015; рішення №8 від 29.12.2015, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером №4000414 від 29.12.2015; рішення №1/18 від 28.02.2018, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційними номерами №5000414 та №6000414 від 01.03.2018; рішення №2/18 від 01.03.2018, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 7000414 від 01.03.2018; відновити становище ОСОБА_2 шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо складу інформації про засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), про визнання недійсним договору №1 купівліпродажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177) від 28.02.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який пов`язаний з предметом спору і суперечить закону.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на незаконне виключення його зі складу засновників Фермерського господарства "Ланецького" на підставі рішення зборів засновників № 7 від 10.12.2015.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Фермерського господарства "Ланецького", ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Державний реєстратор Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, про визнання недійсним рішень засновників та відновлення правового становища задоволено частково. Визнано недійсним Рішення засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №7 від 10.12.2015, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 3000414 від 10.12.2015. Визнано недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №8 від 29.12.2015, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 4000414 від 29.12.2015. Визнано недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №1/18 від 28.02.2018, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено записи за реєстраційними номерами № 5000414 та № 6000414 від 01.03.2018. Визнано недійсним Рішення зборів засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177), оформлене рішенням №2/18 від 01.03.2018, на підставі якого до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за реєстраційним номером № 7000414 від 01.03.2018. Визнано недійсним договір №1 купівліпродажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177) від 28.02.2018, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про відновлення становища ОСОБА_2 шляхом відновлення запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо складу інформації про засновників Фермерського господарства "Ланецького" (код 36244177).

При ухвалені вказаного рішення суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази реалізації позивачем права виходу з фермерського господарства, реєстрації для участі у загальних зборах, безпосередньої участі у проведенні загальних зборів ФГ "Ланецького", на яких прийнято рішення про його виключення.

Суд вказав, що заява про вихід з господарства громадянином ОСОБА_2 не підписувалась та не подавалася, реєстрацію у протоколі комісії щодо присутніх осіб позивач не здійснював. Вказане підтверджується матеріалами кримінального провадження Слідчого відділення Погребищенського відділу поліції Калинівського ВП ГУ НП у Вінницькій області № 0000114 від 26.04.2018, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 358 ч. 4 КК України по обвинуваченню ОСОБА_3 . В ході здійснення якого було проведено технічну та почеркознавчу експертизу заяви про вихід позивача зі складу засновників ФГ "Ланецького" від 07.12.2015, протоколу реєстрації учасників Загальних зборів ФГ "Ланецького" 10.12.2010, рішення засновників №7 від 10.12.2015.

Експертним висновком № 3036/3037/18-21 від 12.06.2018 встановлено, що на зазначених документах підписи вчинено не позивачем а іншою особою. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідачами не надано до суду жодних доказів щодо належного повідомлення позивача про збори засновників ФГ "Ланецького", які проводились 10.12.2015, а також не спростовано експертного висновку № 3036/3037/18-21 від 12.06.2018 в частині проставлення іншою особою підписів у документах щодо виключення позивача зі складу учасників. При цьому, відповідачі не спростовували своєї участі у проведенні загальних зборів засновників ФГ Ланецького 10.12.2015.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення №7 від 10.12.2015 прийнято з порушенням норм чинного законодавства України, з недотриманням вимог п.п. 12.4., 12.6 12.8 Статуту ФГ "Ланецького", а тому, прийняте зборами засновників рішення №7 від 10.12.2015, що є предметом спору, є незаконним ухвалене неповноважними зборами засновників за відсутності кворуму, отже підлягає визнанню судом недійсним.

Суд вказав, що підлягають визнанню недійсними послідуючі прийняті рішення № 8 від 29.12.2015, № 1/18 від 28.02.2018, № 2/18 від 28.02.2018, що є предметом спору, оскільки прийняті без участі позивача, після факту його протиправного виключення зі складу ФГ "Ланецького", що встановлено судом в рамках даної справи.

Також, враховуючи протиправне виключення позивача зі складу учасників ФГ "Ланецького", відчуження частки у статутному капіталі господарства здійснено за відсутності у сторін договору необхідного обсягу цивільної дієздатності (ч.2 ст.203 ЦК України), що суперечить вимогам ч.1 ст.215 ЦК України. Підписання договору купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі ФГ "Ланецького" № 1 від 28.02.2018 порушує право позивача на володіння часткою у статутному капіталі, яка відчужена без його відома.

Враховуючи вищевикладене суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані рішення загальних зборів учасника, а також оспорюваний договір порушують законні права та інтереси позивача, їх вчинення здійснено з порушенням вимог законодавства, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.

Судом зазначено, що вимога позивача, щодо відновлення його становища, шляхом відновлення запису в державному реєстрі щодо складу та інформації про засновників ФГ "Ланецького" фактично не відповідає заявленому способу захисту свого права, оскільки являється самостійною дією яку державний реєстратор повинен вчинити за наявністю відповідного рішення суду яке набрало законної сили. В зв`язку з чим у позовній вимозі про відновлення становища ОСОБА_2 шляхом відновлення запису в державному реєстрі щодо складу та інформації про засновників ФГ "Ланецького" суд першої інстанції відмовив.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №902/196/19 апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19 без змін.

В подальшому, не погоджуючись з вказаним рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулася особа, яка не брала участь у справі, ОСОБА_1 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 року та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 року в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт вказує, на те, що ОСОБА_1 з 03.11.1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (копія паспорту з відміткою про реєстрацію шлюбу додається).

22.12.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано, про що Погребищенським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області складено актовий запис №19 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 22.12.2016 року (копія свідоцтва додається).

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_3 було створено Фермерське господарство «Ланецького» (господарство створене на підставі Рішення № 1 від 31.03.2010 року, дата запису про державну реєстрацію 01.04. 2010 року, копія рішення наявна в матеріалах справи).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про фермерське господарство» до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу.

Складений капітал ФГ «Ланецького» формувався ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за спільні кошти, але засновником та головою такого господарства на момент його створення за нашою взаємною згодою було визначено ОСОБА_3 .

На момент державної реєстрації створення ФГ «Ланецького» розмір складеного капіталу останнього становив 100,00 грн., при цьому частка ОСОБА_3 складала 100% складеного капіталу.

З моменту створення ФГ «Ланецького» у його розвиток на постійній основі вкладались грошові кошти з спільного бюджету ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

В рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 року № 17-рп/2012 по справі №1-8/2012, зокрема, зазначено, що Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом їх спільної сумісної власності.

При цьому, в абзаці 5 ч.3.1. рішення Конституційного Суду України від 05.02.2013 року №1-рп/2013 у справі №1-3/2013 зазначено, зокрема, що статутний (складений) капітал є однією з юридичних ознак господарського товариства.

Таким чином, згідно вказаних висновків Конституційного Суду України як фермерські господарства (які мають складений капітал), так і приватні підприємства (які мають статутний капітал) відносяться до господарських товариств, а отже з урахуванням встановлених ст. 8 ЦК України правил застосування аналогії закону, складений капітал фермерських господарств також є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

З урахуванням наведеного, на думку апелянта, складений капітал ФГ «Ланецького» є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що має право, зокрема, на отримання вартості внесеного ОСОБА_3 майна подружжя до складеного капіталу ФГ «Ланецького» або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності ФГ «Ланецького».

Враховуючи наведене, звертаю увагу апеляційного суду на те, що 29.12.2015 року відбулись збори засновників ФГ «Ланецького», на яких, зокрема, було вирішено питання щодо розподілу прибутку ФГ «Ланецького» з метою визначення частки дивідендів, що нараховуються засновникам пропорційно їх частки у статутному капіталі за результатами господарської діяльності. При цьому за результатами прийнятих рішень, оформлених Рішенням №8 Зборів засновників ФГ «Ланецького» від 29.12.2015 року, розподілено чистий прибуток останнього за 2014 рік в сумі 6 (шість) мільйонів грн. у вигляді дивідендів засновникам відповідно до їх частки у статутному капіталі господарства, а саме: ОСОБА_3 , що володіє 55 % статутного капіталу, було розподілено 3 330 000,00 грн., а ОСОБА_4 , що володіє 44,5 % статутного капіталу, - 2 670 000,00 грн. Вказані дивіденди було реінвестовано в статутний капітал ФГ «Ланецького», в результаті чого його розмір було збільшено на 6 000 000,00 грн.

28.02.2018 року також відбулись збори засновників ФГ «Ланецького», на яких в тому числі приймались рішення щодо збільшення розміру складеного (статутного) капіталу господарства за рахунок отриманого прибутку у вигляді дивідендів засновників та розподіл часток останніх у складеному (статутному) капіталі ФГ «Ланецького».

За результатами прийнятих на таких зборах рішень, які були оформлені Рішенням №1/18 Зборів засновників ФГ «Ланецького» від 28.02.2018 року, збільшено розмір статутного капіталу ФГ «Ланецького» з 6 000 180,00 грн, до 16 423 180,00 грн. шляхом внесення засновниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до складеного (статутного) капіталу господарства вартості отриманого прибутку ФГ «Ланецького» з 2015 по 2017 роки у вигляді дивідендів у розмірі 10 423 000,00 грн. (дивіденди ОСОБА_3 5 784 765,00 грн., дивіденди ОСОБА_4 , 4638235,00 грн.); затверджено новий розмір вкладів та розподіл часток у статутному капіталі товариства, які становлять:

- ОСОБА_4 - 7 308 315,00 грн., що становить 44,5 % статутного капіталу господарства.

- ОСОБА_3 - 9 114 865,00 грн., що становить 55,5 % статутного капіталу господарства.

Таким чином, на зазначених зборах були прийняті рішення щодо долі належного ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 майна у вигляді, зокрема, доходу від діяльності ФГ «Ланецького» у розмірі понад 9 000 000,00 грн. - тобто визначено склад спільного сумісного майна подружжя, який підлягає поділу.

Однак, оскаржуваним рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 року, такі рішення зборів засновників ФГ «Ланецького» було визнано недійсними. Враховуючи те, що наразі між колишнім подружжям ОСОБА_5 існує спір щодо поділу майна подружжя, який розглядається Погребищенським районним судом Вінницької області в межах справи №940/59/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя (під час розгляду якої ОСОБА_1 й дізналась про вищевказані обставини та оскаржуване рішення). Оскаржуване рішення у даній справі безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , оскільки ним було фактично визначено склад спільного майна подружжя (розмір складеного капіталу ФГ «Ланецького» та належної ОСОБА_3 частки у ньому, належна ОСОБА_3 частина доходу від діяльності господарства у вигляді дивідендів тощо), яке підлягає розподілу, а також коло осіб, які мають право претендувати на частину такого майна. А саме внаслідок прийняття оскаржуваного рішення до складу засновників ФГ «Ланецького» було фактично включено (повернуто) ОСОБА_2 з часткою у складеному капіталі в розмірі 55%, що безпідставно надає йому формальне права претендувати на відповідну частину належного ОСОБА_1 доходу від діяльності ФГ «Ланецького», а отже безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків апелянта.

Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.05.2022 у справі №902/196/19, серед іншого, поновлено скаржнику строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19, призначено справу до розгляду на 02.06.2022 о 10:30 год.

25.05.2022р. на електронну адресу Північно-західного апеляційного господарського суду від представників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 надійшли клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2022 р. клопотання представників ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/196/19 - задоволено.

31.05.2022 р. представником апелянта на електронну адресу апеляційного господарського суду надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки через об`єктивні обставини, які не залежали від адвоката Пунько І.В., а саме остання задіяна у іншому судовому засіданні призначеному на 11:00 год 02.06.2022 року в приміщені Вінницького апеляційного суду по справі №152/87/22.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 02.06.2022 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на "16" червня 2022 р. об 11:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань № 2(ВКЗ).

В судове засідання 16.06.2022 представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення по суті спору.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні надав власну правову позиції по суті спору.

В судове засідання 16.06.2022 представники ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Фермерського господарства "Ланецького" та Державного реєстратора Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області не з`явилися.

Фермерське господарство "Ланецького" належним чином повідомлене про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення про вручення поштової кореспонденції.

Поштові відправлення з рекомендованими повідомленнями, якими надсилалися примірники ухвали суду на адресу Державного реєстратора Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повернулись до суду апеляційної інстанції з позначкою органу зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до пункту четвертого частини шостої статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини 7 статті 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Враховуючи, що ухвали суду направлялися на адреси Державного реєстратора Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які встановлені судом апеляційної інстанції з матеріалів справи, і інші адреси ними не повідомлялися, колегія суддів вважає, що Державний реєстратор Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вважаються належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, навіть незважаючи на те, що процесуальні документи суду не були ним отримані та повернулися до суду з причини "адресат відсутній за вказаною адресою".

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.11.2021 у справі №873/41/21.

Таким чином, судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про день, час та місце розгляду справи.

Надаючи оцінку доводам скаржника щодо наявності в неї права на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі №902/196/19, колегія суддів зазначає наступне.

Приписами статті 129 Конституції України встановлено основні засади судочинства, до яких, зокрема, віднесено забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом, законність, рівність всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін.

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

У відповідності до статті 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону . Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи мають право на судовий захист в Україні нарівні з громадянами і юридичними особами України.

Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону. Кожен має право на участь у розгляді своєї справи у визначеному процесуальним законом порядку в суді будь-якої інстанції.

Таким чином, конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена на належній судовій процедурі і формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному об`ємі і забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" передбачено, що учасники справи, яка є предметом судового розгляду та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи.

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення названим законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Процесуальна діяльність суду щодо здійснення правосуддя має чітко визначені в законі мету, завдання і коло учасників - носіїв процесуальних прав і обов`язків. Реалізація своїх процесуальних прав обумовлена виключно процесуальним статусом учасника (позивач, відповідач, третя особа, а у справах про банкрутство - боржник, кредитор, інші учасники у справі).

Пунктом 9 частини третьої статті 2 ГПК України передбачено, що одним із принципів господарського судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Частиною першою статті 17 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 264 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Таким чином, положеннями господарського процесуального законодавства визначено право особи подати апеляційну скаргу на рішення, яким розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких є скаржник, або містяться судження про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи у відповідних правовідносинах, виходячи з предмету та підстав позову.

У контексті зазначеного, за приписами процесуального законодавства, судове рішення, оскаржуване особою, яка не брала участі у справі, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, що випливають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто і вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах.

Якщо скаржник лише зазначає про те, що оскаржуване рішення може вплинути на його права та/або інтереси, та/або обов`язки, або лише зазначає (констатує), що рішенням вирішено про його права та/або обов`язки чи інтереси, то такі посилання, виходячи з наведеного, не можуть бути достатньою та належною підставою для розгляду, зокрема апеляційної скарги.

Особа, яка звертається з апеляційною скаргою в порядку статей 17, 254 Господарського процесуального кодексу України, повинна довести, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним, що означає, що скаржник в апеляційній скарзі має чітко зазначити, в якій частині оскаржуваного ним судового рішення (в мотивувальній та/або резолютивній) прямо вказано про його права, інтереси та (або) обов`язки, та про які саме.

Рішення є таким, що прийнято про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення наявні висновки суду про права та обов`язки цієї особи або у резолютивній частині рішення суд прямо зазначив про права та обов`язки цієї особи. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не приймається до уваги.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №921/730/13-г/3, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №904/897/19, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.05.2020 №910/9016/16, від 21.07.2020 № 914/1971/18.

В обґрунтування доводів стосовно того, що оскаржуване судове рішення прийнято про її права, інтереси та (або) обов`язки, ОСОБА_1 зазначила, 29.12.2015 року відбулись збори засновників ФГ «Ланецького», на яких, зокрема, було вирішено питання щодо розподілу прибутку ФГ «Ланецького» з метою визначення частки дивідендів, що нараховуються засновникам пропорційно їх частки у статутному капіталі за результатами господарської діяльності. При цьому за результатами прийнятих рішень, оформлених Рішенням №8 Зборів засновників ФГ «Ланецького» від 29.12.2015 року, розподілено чистий прибуток останнього за 2014 рік в сумі 6 (шість) мільйонів грн. у вигляді дивідендів засновникам відповідно до їх частки у статутному капіталі господарства, а саме: ОСОБА_3 , що володіє 55 % статутного капіталу, було розподілено 3 330 000,00 грн., а ОСОБА_4 , що володіє 44,5 % статутного капіталу, - 2 670 000,00 грн. Вказані дивіденди було реінвестовано в статутний капітал ФГ «Ланецького», в результаті чого його розмір було збільшено на 6 000 000,00 грн.

28.02.2018 року також відбулись збори засновників ФГ «Ланецького», на яких в тому числі приймались рішення щодо збільшення розміру складеного (статутного) капіталу господарства за рахунок отриманого прибутку у вигляді дивідендів засновників та розподіл часток останніх у складеному (статутному) капіталі ФГ «Ланецького».

За результатами прийнятих на таких зборах рішень, які були оформлені Рішенням №1/18 Зборів засновників ФГ «Ланецького» від 28.02.2018 року, збільшено розмір статутного капіталу ФГ «Ланецького» з 6 000 180,00 грн, до 16 423 180,00 грн. шляхом внесення засновниками ОСОБА_4 та ОСОБА_3 до складеного (статутного) капіталу господарства вартості отриманого прибутку ФГ «Ланецького» з 2015 по 2017 роки у вигляді дивідендів у розмірі 10 423 000,00 грн. (дивіденди ОСОБА_3 5 784 765,00 грн., дивіденди ОСОБА_4 , 4638235,00 грн.); затверджено новий розмір вкладів та розподіл часток у статутному капіталі товариства, які становлять:

- ОСОБА_4 - 7 308 315,00 грн., що становить 44,5 % статутного капіталу господарства.

- ОСОБА_3 - 9 114 865,00 грн., що становить 55,5 % статутного капіталу господарства.

Таким чином, на загальних зборах були прийняті рішення щодо долі належного ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_3 майна у вигляді, зокрема, доходу від діяльності ФГ «Ланецького» у розмірі понад 9 000 000,00 грн. - тобто визначено склад спільного сумісного майна подружжя, який підлягає поділу.

Однак, оскаржуваним рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 року, такі рішення зборів засновників ФГ «Ланецького» було визнано недійсними. Враховуючи, що наразі між колишнім подружжям ОСОБА_5 існує спір щодо поділу майна подружжя, який розглядається Погребищенським районним судом Вінницької області в межах справи №940/59/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя (під час розгляду якої ОСОБА_1 й дізналась про вищевказані обставини та оскаржуване рішення), оскаржуване рішення у даній справі безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків ОСОБА_1 , оскільки ним було фактично визначено склад спільного майна подружжя (розмір складеного капіталу ФГ «Ненецького» та належної ОСОБА_3 частки у ньому, належна ОСОБА_3 частина доходу від діяльності господарства у вигляді дивідендів тощо), яке підлягає розподілу, а також коло осіб, які мають право претендувати на частину такого майна. А саме внаслідок прийняття оскаржуваного рішення до складу засновників ФГ «Ланецького» було фактично включено (повернуто) ОСОБА_2 з часткою у складеному капіталі в розмірі 55%, що безпідставно надає йому формальне права претендувати на відповідну частину належного ОСОБА_1 доходу від діяльності ФГ «Ланецького», а отже безпосередньо стосується прав, інтересів та обов`язків апелянта.

Оцінка заявлених доводів призводить колегію суддів до наступних висновків.

Стаття 1 Закону України «Про фермерське господарство» визначає, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.

Відповідно до частини 4 статті 1 цього Закону фермерське господарство підлягає державній реєстрації як юридична особа або фізична особа - підприємець. Фермерське господарство діє на основі установчого документа (для юридичної особи - статуту, для господарства без статусу юридичної особи - договору (декларації) про створення фермерського господарства). В установчому документі зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України.

Частина 5 статті 1 встановлює, що фермерське господарство, зареєстроване як юридична особа, має статус сімейного фермерського господарства, за умови що в його підприємницькій діяльності використовується праця членів такого господарства, якими є виключно члени однієї сім`ї відповідно до статті 3 Сімейного кодексу України.

Разом з цим, зміст корпоративних прав визначено статтею 167 Господарського кодексу України, відповідно до якої корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Згідно сталої судової практики, з огляду на положення статті 84 Цивільного кодексу України, частини п`ятої статті 63, частин першої та третьої статті 167 Господарського кодексу України, Закону України "Про господарські товариства", Закону України "Про акціонерні товариства", статей 1, 19 і частин першої, шостої статті 20 Закону України "Про фермерське господарство", статей 6, 8, 19 та 21 Закону України "Про кооперацію" корпоративні відносини виникають, зокрема, у господарських товариствах, виробничих кооперативах, фермерських господарствах, приватних підприємствах, заснованих на власності двох або більше осіб. Наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №916/978/17.

Наявність статутного капіталу фермерського господарства дає певний обсяг корпоративних прав особі, частка якої визначається у статутному капіталі. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №911/3215/17.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням місцевого господарського суду вирішено спір між учасниками (засновниками) Фермерського господарства "Ланецького" (станом на момент прийняття оспорюваних рішень загальних зборів учасниками (засновниками) були ОСОБА_3 (25%), ОСОБА_4 (20%), ОСОБА_2 (55%)) щодо виключення ОСОБА_2 зі складу засновників господарства, правомірності прийняття рішень зборів засновників щодо зміни складу учасників юридичної особи, зміни статутного капіталу та щодо укладення договору купівлі-продажу частки у складеному (статутному) капіталі Фермерського господарства "Ланецького" від 28.02.2018, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Підставою позову визначено порушення корпоративних прав позивача як учасника Фермерського господарства "Ланецького" у зв`язку з виключенням з господарства поза його волею та порушенням проведення зборів учасників без позивача.

Заявник ОСОБА_1 мотивує подання апеляційної скарги тим, що на час прийняття рішення про створення фермерського господарства перебувала у шлюбі з засновником цього господарства ОСОБА_3 , з яким у подальшому розірвала шлюб. На час розгляду справи триває судовий розгляд справи про поділ спільного майна подружжя.

Заявник виходить з того, що відповідно до частини 1 статті 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Рішенням Конституційного суду України від 19.09.2012 №17-рп/2012 надано тлумачення положенням статті 61 СК України, згідно з яким статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об`єктом їх спільної сумісної власності.

Разом з тим слід наголосити, що предметом розгляду у корпоративному спорі у межах судової справи №902/196/19 є порушення корпоративних прав позивача ОСОБА_2 як учасника фермерського господарства. Прийняті загальними зборами рішення, які оскаржуються, мають безпосередній вплив на права і обов`язки лише учасників фермерського господарства, оскільки призводять до зміни їх правового статусу у фермерському господарстві.

Натомість, заявниця апеляційної скарги ОСОБА_1 не мала правового статусу учасника Фермерського господарства "Ланецького" на час прийняття оскаржених рішень, та не має його на час звернення до апеляційного суду. Відтак судове рішення не могло стосуватися безпосередньо корпоративних прав ОСОБА_1 , оскільки таких прав вона не мала.

Щодо майнових прав заявниці як учасника подружжя та суб`єкта права спільної сумісної власності подружжя апеляційний суд наголошує, що визначення розміру та складу об`єктів права спільної сумісної власності подружжя, а також питання про розмір частки кожного з подружжя може бути вирішено лише у межах цивільного спору між учасниками подружжя.

Посилання заявниці на рішення Конституційного суду України від 19.09.2012 у справі № 1-8/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» є помилковим, оскільки тлумачення частини 1 статті 61 СК України надано Конституційним судом виходячи з контексту звернення суб`єкта, який стверджував, що неоднакова судова практика порушила його конституційні права, оскільки неоднозначне розуміння змісту права спільної сумісної власності подружжя судами загальної юрисдикції призводить до прийняття різних за змістом і правовими наслідками рішень. Таким чином, офіційне тлумачення надано, виходячи з контексту цивільно-правового спору.

Опосередкований вплив рішень, прийнятих у господарській справі №902/196/19, на майнові права ОСОБА_1 як учасника подружжя і суб`єкта права спільної сумісної власності подружжя, не може бути підставою для повторного апеляційного розгляду.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги обставини цієї справи та правову практику Верховного Суду, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційне провадження має бути закрито на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, а доводи апеляційної скарги щодо рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 апеляційним господарським судом не розглядаються.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, 254, 261, 264, 270 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити апеляційне провадження у справі №902/196/19 за апеляційною скаргою особи, яка не приймала участі у справі - ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2019 у справі № 902/196/19.

2. Справу № 902/196/19 повернути Господарському суду Вінницької області.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, строках та порядку встановлених статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.