ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________
_______________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1403/21

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Смоляк Л.Г.

за участю прокурора: Степаницької О.М. (посвідчення №058863 від 21.12.2020)

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Заступника керівника Житомирської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської міської ради

до Фізичної особи- підприємця Кучика Василя Карімовича

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

- Департаменту реєстрації Житомирської міської ради;

- приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Віктора Ярославовича

про витребування майна, скасування державної реєстрації прав.

Зміст позовних вимог та заперечень.

Прокурор звернувся з позовом, у якому просить:

1.Витребувати у фізичної особи - підприємця Кучика Василя Карімовича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ;) на користь Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24 кв. метрів.

2.Скасувати державну реєстрацію права власності Кучика Василя Карімовича на нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1 (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №4161716).

Позовні вимоги грунтуються на тому, що питання прав власності на приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24 кв. метрів, вирішувалось судами неодноразово; право власності на вказане приміщення належить Житомирській міській раді та не підлягає відчуженню; небажаючи повернути спірне приміщення його власнику, шляхом самочинної зміни адреси вказаного приміщення, відповідач протиправно набув прав на земельну ділянку під ним; виконавчими органами Житомирської міської ради рішення про присвоєння спірному об`єкту нерухомого майна адреси: вул. І. Кочерги, 11а чи 11б, не приймалися, це одне і те ж приміщення; спірне приміщення колишньої вечірньої загальноосвітньої школи II- III ступенів №2 використовується відповідачем для здійснення підприємницької діяльності в якості магазину; частиною четвертою статті 80 Закону України "Про освіту" встановлено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти.

У відзиві на позовну заяву (а.с.118) ФОП Кучик Василь Карімович позов не визнав посилаючись на те, що прокурор не надав доказів використання відповідачем приміщення комунального закладу освіти; на момент звернення прокурора до суду припинено вечірню загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів Житомирської міської ради; спірне приміщення було повернуто до територіальної громади м.Житомира на виконання рішення суду по справі №906/79/14; прокурором не дотримано процедури здійснення представництва інтересів позивача у суді.

У відповіді на відзив (а.с.153) прокурор зазначив, що на виконання рішення у справі №906/79/14, приміщення площею 24 кв.м. по вул.Кочерги,11 було повернуто ФОП Сагадін Т.Д. до комунальної власності територіальної громади м.Житомира; приміщення площею 24 кв.м. по АДРЕСА_2 та 11-б це одне і те ж приміщення; також вказаним рішенням суду визнано недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 31.07.13, на підставі якого зареєстроване право власності за ФОП Кучик В.К.; ОСОБА_1 протиправно використовує приміщення, яке належить територіальній громаді м.Житомира та не може перебувати у приватній власності; після припинення загальноосвітньої школи , вирішено будівлі, споруди та земельну ділянку передати на баланс департаменту освіти Житомирської міської ради; на повідомлення прокурора про вирішення питання повернення приміщення Житомирьска міська рада не відреагувала, однак підтримала прокуратуру у зверненні з даними позовом до суду.

Рух справи.

28.12.2021 до суду надійшла позовна заява.

30.12.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, вирішив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 25.01.22, залучив до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Департаменту реєстрації Житомирської міської ради; приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Віктора Ярославовича (а.с.67).

08.02.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с.118).

16.02.2022 до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.153).

У судовому засіданні 26.04.2022 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 26.05.2022.

У судовому засіданні 26.05.22 відкладено розгляд справи по суті на 14.06.22.

Прокурор у судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві.

07.06.22 до суду надійшла заява №416 від 02.06.22, у якій приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович просить розглянути справу без його участі, вирішення спору покладає на розсуд суду.

14.06.22 надійшла заява від ОСОБА_2 з проханням перенести слухання справи. Заява не містить інформації в чиїх інтересах вона подана. Матеріали судової справи містять ордер адвоката Андрієвської Г.В. на представництво відповідача, тому суд припускає, що заява подана в інтересах відповідача. Заява надійшла електронною поштою однак не підписана цифровим підписом. Заява містить не юридичне словосполучення "перенести слухання справи", що не властиво для адвоката. До заяви не додані докази неможливості явки до суду. Усі викладені обставини унеможливлюють ідентифікувати автора заяви в інтересах відповідача у справі. Крім того, неявка відповідача є повторною, що відповіно до ст. 202 ГПК України не є перешкодою для розгляду справи.

В зв`язку з цим суд ухвалив розглядати справу у відсутності відповідача.

Житомирська міська рада та Департамент реєстрації Житомирської міської ради своїх представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, про день розгляду справи повідомлялись шляхом направлення ухвали на поштову та електронну адреси.

Встановлені судом обставини.

Житомирською міською радою 18.04.2013 прийнято рішення №528 "Про перелік об`єктів комунальної власності міста Житомира, що підлягають та не підлягають приватизації в 2013 році" у пункті 1 якого затверджено перелік об`єктів комунальної власності міста Житомира, що підлягають та не підлягають приватизації в 2013 році згідно з додатками 1, 2, зокрема щодо викупу Фізичною особою-підприємцем Сагадін Т.Д. об`єктів за адресою: АДРЕСА_2 . Даним рішенням вирішено, що спірне майно - приміщення вечірньої загальноосвітньої школи ІІ-ІІІ ступенів №2, яке розташовано за адресою вул. І. Кочерги, 11 площею 24 кв.м підлягає приватизації.

01.07.2013 державним реєстратором прийнято рішення №3552340 про реєстрацію права власності на приміщення, яке розташоване у м.Житомирі по вул.Івана Кочерги,11 за Територіальною громадою м.Житомира в особі Житомирської міської ради (а.с.36).

На виконання рішення №528, 31.07.2013 між Територіальною громадою міста Житомира в особі Житомирської міської ради (продавець/позивач) та Фізичною особою-підприємцем Сагадін Т.Д. (покупець) укладено договір купівлі-продажу приміщення, що не є окремо розташованим майном, площею 24 кв.м. та знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.27).

Даний договір купівлі-продажу зареєстрований в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №8074.

18.12.2013 державним реєстратором прийнято рішення №9218144 про реєстрацію права власності на приміщення, яке розташоване у АДРЕСА_2 за Сагадін Тетяною Дмитрівною (а.с.37).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, на підставі договору купівлі-продажу приміщення №8074 від 31.07.13, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на приміщення площею 24 кв.м., яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Реєстраційний номер нерухомого майна: 1 (а.с.83).

31.12.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Сагадін Тетяною Дмитрівною (продавець) та ОСОБА_1 (покупець/відповідач) укладено договір купівлі-продажу приміщення, що не є окремо розташованим майном, площею 24 кв.м. та знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.32).

Згідно п.1.2 вказаного договору, приміщення належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу приміщення, посвідченого нотаріусом 31.07.13 за №8074, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.12.2013 за №1.

Цього ж дня на підставі зазначеного договору за Кучиком Василем Карімовичем в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на спірне нежитлове приміщення, про що вчинено запис №4161716 від 31.12.2013 (а.с.39).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 03.04.2014 у справі №906/79/14 (а.с.19), залишеним в силі постановою Вищого господарського суду України від 06.08.2014 (а.с.24), задоволено позов прокурора міста Житомира та вирішено:

- визнати незаконним та скасувати п.1 п.п. 15, 16 додатку 1 до рішення Житомирської міської ради №528 від 18.04.2013 "Про перелік об`єктів комунальної власності міста Житомира, що підлягають та не підлягають приватизації в 2013 році";

- визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 загальною площею 24 кв.м. від 31.07.2013, зареєстрованому в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №8074;

-фізичній особі-підприємцю Сагадін Тетяні Дмитрівні повернути приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24 кв.м. вартістю 73370,40 грн. до комунальної власності територіальної громади м. Житомира.

Під час вирішення вказаної справи, судами встановлено, що зазначене приміщення становить собою одноповерхову будівлю "В" комплексу будівель вечірньої загальноосвітньої школи ІІ-ІІІ ступенів №2, а тому, будучи майном комунального навчального закладу, в силу вимог Законів України "Про освіту" та "Про приватизацію державного майна" (в редакціях чинних на момент відчуження приміщень з комунальної власності) не підлягають приватизації та використанню не за призначенням, тобто не для навчального та наукового процесу.

Відповідно до ст.75 ч.4 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Прокурор посилається на те, що за змістом пункту 1.2. договору купівлі-продажу від 31.12.2013 предмет договору належав ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу приміщення від 31.07.2013, посвідченого та зареєстрованого нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за №8074, тобто саме того договору, що був визнаний недійсним рішенням господарського суду Житомирської області від 03.04.2014 у справі №906/79/14. Згідно цього ж пункту договору вбачається, що відчужуване приміщення зареєстроване в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1.

Незважаючи на це, спірне приміщення площею 24 кв.м., що не є окремо розташованим майном та являло собою складову комплексу будівель вечірньої загальноосвітньої школи ІІ-ІІІ ступенів №2 до цього часу до комунальної власності Житомирської міської територіальної громади відповідачем не повернуто.

Висновки суду та норми права.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта.

Відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером №1 (нежитлове приміщення площею 24 кв. метрів) свідчать, що адреса відповідного об`єкту при відкритті розділу була визначена як " АДРЕСА_2 ", однак в подальшому була змінена на " АДРЕСА_2 ".

Інші відомості щодо даного об`єкту, які наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно підтверджують висновок, що об`єкти нерухомості за адресою: м.Житомир, вул. І.Кочерги, 11, та за адресою: АДРЕСА_2 , є одними і тими самими об`єктами, позаяк мають один і той же реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, єдині підстави та послідовність переходів права власності на це нерухоме майно.

Порядок надання адрес на території м.Житомира на час внесення відомостей до реєстру та укладення договору купівлі-продажу приміщення від 31.12.2013 регулювався Положенням про надання та впорядкування адрес топонімічних об`єктів на території міста Житомира, затвердженим рішенням Житомирської міської ради №78 від 03.03.2011.

Відповідно до п. 1.3. даного Положення, надання та зміна адрес об`єктам нерухомості здійснюється шляхом прийняття рішень виконкому міської ради.

Згідно листа Департаменту містобудування тя земельних відносин Житомирської міською ради №2/118/11 від 27.08.2019 (а.с.34) у департаменті відсутні відомості про присвоєння адреси вул. Івана Кочерги, 11-а приміщенню площею 24 кв. м. Цим же листом окружну прокуратуру повідомлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради №4 від 09.01.2019 для усунення розбіжностей у адресації будівлі під літ. "В" ( АДРЕСА_3 ), останній присвоєно адресу: АДРЕСА_2 .

Наведене свідчить про те, що виконавчим комітетом та іншими виконавчими органами Житомирської міської ради не приймалося рішень про присвоєння будь-якій будівлі, в тому числі спірній, адреси: АДРЕСА_2 , а окрім того додатково підтверджує, що приміщення площею 24 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що підлягало поверненню до комунальної власності Житомирської міської територіальної громади та приміщення площею 24 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , що придбане ОСОБА_1 у ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 13.12.2013 є одним і тим самим об`єктом.

Наразі спірне приміщення колишньої вечірньої загальноосвітньої школи II- III ступенів №2 використовується ФОП Кучиком В.К. для здійснення підприємницької діяльності в якості магазину, доказів повернення майна його власнику не надано.

Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечуючи проти позову зазначив, що прокурор не надав доказів використання відповідачем приміщення комунального закладу освіти; на момент звернення прокурора до суду припинено вечірню загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів Житомирської міської ради; спірне приміщення було повернуто ОСОБА_3 до територіальної громади м.Житомира на виконання рішення суду по справі №906/79/14.

Як встановлено судом, ФОП Кучик В.К. придбав приміщення за договором №14415 від 31.12.13 у Сагадін Т.Д. та в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстрував право власності на спірне нежитлове приміщення, про що вчинено запис №4161716 від 31.12.2013.

Частиною четвертою статті 80 Закону України "Про освіту" встановлено, що об`єкти та майно державних і комунальних закладів освіти не підлягають приватизації чи використанню не за освітнім призначенням, крім надання в оренду з метою надання послуг, які не можуть бути забезпечені безпосередньо закладами освіти, пов`язаних із забезпеченням освітнього процесу або обслуговуванням учасників освітнього процесу, з урахуванням визначення органом управління можливості користування державним нерухомим майном відповідно до законодавства.

За таких обставин, ФОП Кучик В.К. протиправно, всупереч рішенню господарського суду Житомирської області від 03.04.2014 та постанови Вищого господарського суду України від 06.08.2014 у справі №906/79/14, використовує приміщення комунального закладу освіти, яке належить Житомирській об`єднаній територіальній громаді та не може перебувати у приватній власності, до того ж, з метою, не пов`язаною із забезпеченням освітнього процесу або надання послуг учасникам освітнього процесу, що прямо заборонено вищезацитованою нормою Закону України "Про освіту".

Частиною першою статті 387 Цивільного кодексу України передбачається, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, що викладена у постанові від 16.02.21 по справі №910/2861/18, у разі незаконного заволодіння майном власника іншою особою належним способом захисту є віндикаційний позов (стаття 387 ЦК України). Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

Згідно з частиною першою статті 388 Цивільного кодексу України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Згідно висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.18 у справі №522/2202/15-ц, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення органу місцевого самоврядування, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Оскільки нежитлове приміщення, вагальною площею 24 кв.м.,що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (наразі змінену на адресу: АДРЕСА_2 ) вибуло з комунальної власності на підставі рішення Житомирської міської ради №528 від 18.04.13, скасованого в судовому порядку у справі №906/79/14 через його незаконність, відчуження об`єкта нерухомості відбулось без вираження волі територіальної громади міста Житомира, тобто власника цього майна , приймаючи до уваги факт вибуття спірного майна поза волею власника, його витребування у відповідача може бути здійснено незалежно від добросовісності набуття ним цього майна.

Дійсно, Рішенням Житомирської міської ради №915 від 29.05.15 (а.с.128) припинено вечірню загальноосвітню школу ІІ-ІІІ ступенів №2 м.Житомира шляхом приєднання до вечірньої загальноосвітньої школи ІІ-ІІІ ступенів №1.

В межах виконавчого провадження по виконанню рішення суду у справі №906/79/14, згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.12.18, ФОП Сагадін Тетяна Дмитрівна повернула спірне майно за Актом приймання-передачі від 29.11.18 на користь Територіальної громади м.Житомира (а.с.126).

Незважаючи на це, спірне приміщення згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване та продовжує перебувати у приватній власності ОСОБА_1 .

Таким чином, окружною прокуратурою встановлені достатні правові підстав для захисту порушених інтересів держави шляхом звернення до суду з позовом про витребування у ФОП Кучика В.К. приміщення загальною площею 24 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (наразі змінену на адресу: АДРЕСА_2 ) на користь Житомирської міської об`єднаної територіальної громади.

Щодо вимоги прокурора Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1.

Пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" установлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі за текстом - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи викладене, державна реєстрація права власності Кучика В.К. на об`єкт нерухомого майна - приміщення по АДРЕСА_2 , площею 24 кв. м. (запис про право власності №4161716), підлягає скасуванню.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), видачі дубліката документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно, за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав.

У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, державна реєстрація права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1 (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №4161716) підлягає скасуванню.

Щодо повноважень прокурора звертатися з даним позовом до суду.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

При цьому обставини дотримання прокурором процедури, встановленої частинами 3 та 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", яка повинна передувати зверненню до суду з відповідним позовом, підлягають з`ясуванню судом незалежно від того, чи має місце факт порушення інтересів держави у конкретних правовідносинах, оскільки відповідно до положень статей 53, 174 ГПК України недотримання такої процедури унеможливлює розгляд заявленого прокурором позову по суті. У той же час відповідний уповноважений орган, виконуючи свої функції, не позбавлений можливості самостійно звернутися до суду з позовом з метою захисту інтересів держави.

Отже, з урахуванням вище викладеного, у розумінні положень статей 73, 76, 77 ГПК України прокурор, звертаючись з позовом у справі, повинен навести причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом і які є підставами для звернення прокурора до суду, довести належними та допустимими доказами обставини того, що суб`єкт владних повноважень не здійснює або здійснює неналежним чином захист інтересів держави.

Судом встановлено, що матеріали справи містять таке повідомлення.

23.09.21 Житомирська окружна прокуратура звернулася до Житомирської міської ради з повідомленням (а.с.42) про намір звернутися до суду для захисту інтересів держави про витребування спірного нежитлового приміщення.

Проте, Житомирська міська рада на повідомлення прокурора належним чином не відреагувала, до суду не звернулася, однак у листі №36/5090 від 20.10.21 не заперечувала проти подання позову прокурором (а.с.45).

Повідомленням від 14.12.21 Житомирська окружна прокуратура повідомила Житомирську міську раду про звернення з позовом до суду (а.с.46).

Із врахуванням того, що інтереси держави є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах (ч. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України).

Таким чином, прокурором дотримано процедуру звернення з позовом до суду в інтересах держави.

Розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги задоволенні повністю, судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України покладається судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236,237, 238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2. Витребувати у фізичної особи - підприємця Кучика Василя Карімовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 ;) на користь Житомирської міської об`єднаної територіальної громади в особі Житомирської міської ради (10014, м.Житомир, майдан ім.С.П.Корольова,4/2; код 13576954) нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 24 кв. метрів.

3. Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на нежитлове приміщення з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 1 (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №4161716).

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця Кучика Василя Карімовича ( АДРЕСА_1 ; ІПН НОМЕР_1 ) на користь прокуратури Житомирської області - 4540,00грн. судового збору .

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 24.06.22

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1 - в справу

2-Житомирська міська рада (рек. з повідом.) -

3-ФОП Кучик В.К. (рек. з повідом.)

4-Департамент реєстрації Житомирської міської ради (10014, місто Житомир, майдан імені С.П.Корольова, 4/2)(рек. з повідом.) - reеstr@zt-rada. gov.ua

5-приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Сєтак Віктор Ярославович (10014, місто Житомир, вулиця Басейна, 3) (рек. з повідом.)

6- Житомирська обласна прокуратура (рек. з повідом.)