ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 911/1789/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Алданової С.О.

Суліма В.В.

секретар судового засідання: Гибало В.О.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Пилипенко Є.В.;

від відповідача: Муравський С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс»

на рішення Господарського суду Київської області

від 09.11.2021 (повний текст складено - 16.11.2021)

у справі №911/1789/21 (суддя - Заєць Д.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К»

до Товариства з обмеженою відповідальністю

«Енерго-промислова група «Югенергопромтранс»

про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Крон Ч та К» (надалі - ТОВ «Крон Ч та К», позивач) звернулося до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (надалі - ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс», відповідач, скаржник) про стягнення заборгованості за Договором підряду №012/05 від 28.05.2018 (надалі - Договір) у сумі 257 467,41 грн, з яких 135 010,48 грн основного боргу, 88 076,17 грн пені, 23 883,27 грн 3% річних та 10 497,49 грн інфляційних збитків.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов укладеного між сторонами Договору в частині не здійснення розрахунку із позивачем за виконані останнім роботи та не підписання довідки про вартість виконаних будівельних робіт, акту № 1 прийому виконаних будівельних робіт.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на невиконання позивачем робіт за Договором, а відтак і відсутність підстав для здійснення відповідачем оплати. Окрім того, додані до позову рахунки на оплату та листи містять посилання на інший Договір, а саме від 21.05.2018 № 012/05, а не на Договір від 28.05.2018 № 012/05.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.11.2021 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 135 010, 48 грн основного боргу, 24 368, 47 грн пені, 10 098, 04 грн 3% річних, 23 883, 27 грн інфляційних втрат та 2 900, 40 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що позивачем належними та допустимими доказами доведено факт виконання робіт за Договором, чого не спростовано відповідачем. Встановивши, що відповідачем не підписано Акт виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), як і не надано доказів, які б підтверджували наявність мотивованої відмови від підписання зазначених документів чи повідомлення про виявлення недоліків вказаного Акта, суд дійшов висновку про ухилення відповідача від обов`язку прийняти та оплатити виконані позивачем роботи.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідач (ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс») звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 в частині стягнення заборгованості, прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийняте при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також наявна невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи. Відтак, судове рішення у цій справі ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції залишено поза увагою та не досліджено у повній мірі чи було позивачем виконано положення пунктів 1.1, 3.1, 4.1, 5.1, 6.1 та 8.1 Договору, а також не встановлено причин не підписання відповідачем Акту

№ 1 прийому виконаних будівельних робіт.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021 апеляційну скаргу ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П., суддів: Алданової С.О., ОСОБА_1

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2021 відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду, витребувано з Господарського суду Київської області матеріали даної справи.

20.12.2021 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №911/1789/21 з Господарського суду Київської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21, розгляд апеляційної скарги призначено до розгляду у судовому засіданні на 15.02.2022.

Роз`яснено сторонам у справі право та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, заяв та клопотань до суду апеляційної інстанції.

08.02.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання, у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване судове рішення залишити без змін.

14.02.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про призначення у справі №911/1789/21 судової будівельно-технічної експертизи.

У зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 , яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) з посади судді Північного апеляційного господарського суду у відставку, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.02.2022, для розгляду апеляційної скарги у даній справі визначено колегію суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуюча суддя - Зубець Л.П. (суддя - доповідач), судді: Алданова С.О., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2022 справу №911/1789/21 за апеляційною скаргою ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 прийнято до провадження у визначеному вище складі колегії суддів та призначено до розгляду у судовому засіданні на 12.04.2022.

06.04.2022 та 11.04.2022 через управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про відмову відповідачу у задоволенні клопотання про призначення у даній справі судової експертизи.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

За положеннями статті 26 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

Водночас, відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Виходячи із положень вказаної статті Конституції України, Рада суддів України рішенням від 24.02.2022 №9 рекомендувала зборам суддів, головам судів, суддям судів України у випадку загрози життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників апарату суду, суддів оперативно приймати рішення про тимчасове зупинення здійснення судочинства певним судом до усунення обставин, які зумовили припинення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд апеляційної скарги ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21, призначений на 12.04.2022, не відбувся.

Разом з тим, конституційне право кожного на судовий захист, гарантоване статтею 55 Конституції України, не може бути обмеженим.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

З метою забезпечення конституційних прав учасників справи на судовий захист, безперервного здійснення правосуддя та дотримання розумності строків розгляду справ, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.05.2022 апеляційну скаргу ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 призначено до розгляду у судовому засіданні на 21.06.2022.

У судове засідання 21.06.2022 з`явилися представники сторін, які надали колегії суддів пояснення по суті спору. Так, представник відповідача (скаржника) підтримав доводи апеляційної скарги, просив оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. Представник позивача просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також сторони висловили свої позиції щодо поданого відповідачем клопотання про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Згідно із ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У судовому засіданні 21.06.2022 оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 28.05.2018 між ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» (Замовник) та ТОВ «Крон Ч та К» (Підрядник) укладено Договір підряду № 012/05, згідно умов п. 1.1 якого підрядник зобов`язується своїми або залученими силами і засобами виконати у встановлений строк ізоляційні роботи Димової труби (надалі - роботи) на об`єкті будівництва - Електростанція на біомасі встановленою потужністю 5000 кВт - перша черга будівництва, за адресою: поштовий індекс 08400, Київська область, місто Переяслав-Хмельницький, вул. Героїв Дніпра, 38а/1 (надалі - об`єкт), а замовник зобов`язується прийняти виконані підрядником роботи та оплатити їх. Перелік, об`єм та вартість робіт з`ясовані сторонами та підписані в вигляді Специфікації вартості робіт №1, що оформлена Додатком №1, Дефектним актом №1, що оформлений Додатком №2 та є невід`ємною частиною Договору (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 2.1 Договору, вартість предмету Договору, за домовленістю сторін відповідно Специфікації вартості робіт №1 «Ізоляційні роботи Димової труби, становить 112 508,73 грн, ПДВ 20% складає - 22 501,75 грн, разом з ПДВ - 135 010,48 грн, що визначено в Специфікації вартості робіт №1 до Договору підряду №012/05 від 28.05.2018.

Загальну вартість робіт за цим Договором може бути змінено сторонами лише за умов надання згоди замовником на перегляд обсягів та/або складу робіт за цим Договором, шляхом підписання Додаткової угоди до цього Договору (п. 2.2 Договору).

Відповідно до п. 2.3 Договору, оплата суми, визначеної у п. 2.1. Договору підряду №012/05 від 28.05.2018, здійснюється замовником шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок підрядника в наступному порядку:

2.3.1 авансовий платіж у розмірі 60% від суми Специфікації вартості робіт №1 Договору №012/05 від 28.05.18, що становить 67 505,24 грн, ПДВ 20%, складає 13 501,05 грн, разом з ПДВ 81 006,29 грн, замовник перераховує на поточний рахунок підрядника до 29.07.2018 відповідно рахунку підрядника (пп. 2.3.1 п. 2.3 Договору);

2.3.2 решту суми 40% від суми Специфікації вартості робіт №1 Договору, що складає 45 003,49 грн, ПДВ 20% складає 9000,70 грн, разом з ПДВ 54 004,19 грн замовник перераховує на поточний рахунок підрядника протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами Довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та Акту приймання виконаних робіт КБ-2в.

За положеннями п. 3.1 Договору роботи за цим Договором, підрядник зобов`язаний виконати у строк не більше 30 робочих днів, починаючи з дня зарахування авансових внесків на поточний рахунок підрядника, при умові передачі Димової труби до 28.05.2018. При зміні терміну передачі Димової труби відповідно термін виконання робіт буде продовжений на новий термін тільки після передачі Димової труби. Підготовчий період складає 5 календарних днів. Акт передачі Димової труби є основою для продовження терміну роботи ізоляційних робіт. Якщо офіційно буде перенесено термін передачі Димової труби, відповідно і буде перенесений термін виконання робіт по тепловій ізоляції.

У п. 4.1 Договору сторони погодили, що замовник надав на день підписання цього Договору всю необхідну інформацію про обсяг та перелік робіт.

Згідно п. 8.1, 8.2 Договору, після виконання робіт за цим Договором підрядник зобов`язаний передати їх результати замовнику за Актами приймання-передачі виконаних робіт (форма КБ2в, КБ3). Замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання від підрядника Актів приймання-передачі виконаних робіт має підписати або спрямувати обґрунтовану відмову підряднику від їх підписання.

У випадку наявності обґрунтованої відмови від підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт за цим Договором, сторони протягом трьох робочих днів зобов`язані скласти двосторонній Акт, який має містити перелік необхідних і обов`язкових для підрядника доопрацювань, строки і умови їх виконання (п. 8.3 Договору).

У п. 15.2 Договору сторони погодили, що Договір є чинним з дати його підписання сторонами і до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не пізніше 31.08.2018.

Відповідно до п. 15.14 Договору, на момент підписання цього Договору до нього додаються Додаток №1 Специфікація вартості робіт №1 (надалі - Специфікація), Додаток №2 Дефектний акт №1 (надалі - Дефектний акт).

Сторонами підписано Специфікацію, якою останні погодили найменування робіт, одиницю виміру, кількість, вартість за одиницю та загальну вартість, а саме: ізоляційні роботи Димової труби, вартість послуг всього становить 135 010,48 грн. (з ПДВ).

Також, підрядником складено та затверджено замовником Дефектний акт на теплову ізоляцію Димової труби.

Позивачем вказувалось, що в порушення умов Договору відповідачем не було перераховано позивачу авансовий платіж у розмірі 60% від суми Специфікації в сумі 81 006,29 грн.

На виконання умов Договору позивачем виконано визначені умовами Договору та Специфікації ізоляційні роботи Димової труби, та 20.08.2018 складено та підписано Акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3).

Як зазначено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, у додатках до позовної заяви містяться вищевказані Акт приймання виконаних будівельних робіт та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт, які підписані в односторонньому порядку представником позивача.

При цьому, про отримання відповідачем, зокрема, Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрати/ за серпень 2018 року свідчить підпис представника відповідача - інженера-будівельника Агеєва Н.Н. від 20.08.2018 на вказаній довідці.

Оскільки, відповідачем не підписано Акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3), позивачем листом від 17.09.2018 № 0195 надіслано на адресу відповідача зазначені Акт виконаних робіт та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт з вимогою підписати такі документи та повернути їх позивачу, а також оплатити виконані роботи.

Зазначений лист від 17.09.2018 № 0195 отримано відповідачем 25.09.2018, що підтверджується інформацією, отриманою з офіційного сайту Укрпошти щодо відстеження поштового відправлення №281.

Однак, як зазначено місцевим господарським судом, вказані документи відповідачем не підписано та не повернуто позивачу, а роботи згідно умов Договору не оплачені.

Позивачем на адресу відповідача надіслано лист-претензію №0143 від 11.06.2019 з доданими до неї копіями Договору підряду №012/05 від 28.05.2018, Акту звірки від 12.02.2019, рахунок на оплату №16 від 11.06.2019 (докази надіслання додано до матеріалів справи) з вимогою щодо сплати заборгованості.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині оплати виконаних робіт, не підписанням Акту №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3), позивач звернувся до Господарського суду Київської області із даним позовом.

При цьому, позивачем нараховано відповідачу на суму основної заборгованості 88 076,17 грн пені, 23 883, 27 грн. 3% річних та 10 497,49 грн. інфляційних втрат за період з 28.08.2018 по 31.03.2021.

Суд першої інстанції враховуючи положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність правових підстав для часткового задоволення даного позову. Судом за результатами перерахунку заявлених позивачем до стягнення з відповідача штрафних санкцій за порушення останнім зобов`язання щодо оплати виконаних робіт за Договором, зменшено розмір пені з 88 076, 17 грн до 24 368, 47 грн, розмір 3% річних зменшено з 10 497,49 грн до 10 098,04 грн; решту позовних вимог - задоволено.

Здійснивши перевірку правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає правомірними висновки суду першої інстанції, а твердження скаржника вважає безпідставними та необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Відповідно до ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір.

Так, укладений між сторонами спору Договір за своєю правовою природою є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом апеляційної інстанції згідно матеріалів справи встановлено, що позивачем на виконання умов Договору виконано роботи, про що у відповідності до п. 6.3.11 Договору останнім складено, підписано та надано для погодження та підписання відповідачу (замовнику) Акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3), які підписано позивачем 20.08.2018.

Зазначені документи було надіслано на адресу відповідача листом від 17.09.2018 № 0195 у поштовому відправленні № 281, яке отримано відповідачем 25.09.2018 згідно даних щодо відстеження даного відправлення з офіційного сайту АТ «Укрпошта». Факт отримання даного листа відповідачем не спростовано.

Слід зазначити, що положеннями п. 15.4 Договору сторони погодили, що повідомлення та інші документи, які надсилаються сторонам на виконання цього Договору або у зв`язку з ним, повинні бути складені у письмовій формі і підписані представниками іншої сторони, які мають на це повноваження. Вказані документи вважатимуться переданими сторонам належним чином, якщо вони будуть вручені нарочним, передані кур`єрською службою або відправлені поштою рекомендованим листом з отриманням повідомлення про вручення. Документи, отримані стороною протягом звичайного робочого часу в робочий день, вважатимуться переданими в день їх отримання, а в інших випадках - на наступний робочий день. Всі повідомлення та інші документи надсилаються на адреси та номери сторін, що наводяться нижче в цьому Договорі, або на інші адреси і номери сторін. Кожна із сторін зобов`язується негайно письмово інформувати іншу сторону про зміну адреси або телефонних номерів, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із ним несприятливих наслідків.

Враховуючи наведене, лист позивача від 17.09.2018 № 0195 із Актом №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт/ та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3) є такими, що передані відповідачу належним чином.

Однак, відповідач у встановлений Договором строк обов`язок щодо оплати виконаних позивачем робіт не виконав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника. У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза. Витрати на проведення експертизи несе підрядник, крім випадків, коли експертизою встановлена відсутність порушень договору підряду або причинного зв`язку між діями підрядника та виявленими недоліками. У цих випадках витрати на проведення експертизи несе сторона, яка вимагала її призначення, а якщо експертизу призначено за погодженням сторін, - обидві сторони порівну.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об`єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідно до п.п. 8.2, 8.3 Договору, замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання від підрядника Актів приймання-передачі виконаних робіт має підписати або спрямувати обґрунтовану відмову підряднику від їх підписання. У випадку наявності обґрунтованої відмови від підписання Актів приймання-передачі виконаних робіт за цим Договором, сторони протягом трьох робочих днів зобов`язані скласти двосторонній Акт, який має містити перелік необхідних і обов`язкових для підрядника доопрацювань, строки і умови їх виконання.

Надані до матеріалів справи Акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідка про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3) не містять жодних зауважень чи претензій відповідача щодо недоліків у виконаних роботах згідно Акту, їх об`єму та якості, що є порушенням замовником вимог ст. 853 ЦК України.

Колегія суддів зазначає, що передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав і обов`язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт (виявлені недоліки) у строк, визначений договором. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов`язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №917/1489/18, від 18.07.2019 у справі №910/6491/18, від 19.06.2019 у справі №910/11191/18.

Якщо замовник в порушення вимог статей 853, 882 ЦК України безпідставно ухиляється від прийняття робіт, не заявляючи про виявлені недоліки чи інші порушення, які унеможливили їх прийняття, то нездійснення ним оплати таких робіт є відповідно порушенням умов договору і вимог статей 525, 526 ЦК України, статті 193 ГК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 910/2184/18, від 16.09.2019 у справі № 921/254/18, від 15.10.2019 у справі № 921/262/18, від 05.05.2020 у справі № 904/2082/19.

Таким чином, отримавши Акт №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3), відповідач не надав позивачу обґрунтовану відмову від прийняття робіт і підписання акту.

Також в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про заявлені відповідачем претензії щодо якості чи обсягу виконаних робіт на момент отримання замовником Акта №1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати/ за серпень 2018 року (форма КБ-3) та на момент звернення позивача до суду з позовною заявою.

Щодо доводів скаржника про завищення вартості виконаних позивачем робіт за Договором, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Статтею 843 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Пунктами 2.2, 2.3 Договору визначено, що вартість предмету Договору, за домовленістю сторін відповідно Специфікації становить 135 010,48 грн; загальну вартість робіт за Договором може бути зміненою сторонами лише за умови надання згоди замовником на перегляд обсягів та/або складу робіт за цим Договором, шляхом підписання Додаткової угоди до цього Договору.

В матеріалах справи відсутні додаткові угоди, якими б вносилися зміни до Договору, зокрема до Специфікації, та узгоджувалася би вартість відповідних робіт.

Враховуючи викладене, оскільки обсяг робіт, що підлягали виконанню ТОВ «Крон Ч та К» за Договором, їх кількісні характеристики, узгоджені сторонами, викладені у Додатках до Договору №1 та №2, зокрема, Специфікації та Дефектному акті, а зміни в цій частині до умов Договору у встановленому умовами Договору та чинним законодавством порядку не вносились, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав вважати, що роботи, які вказані у Акті №1 приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2018 року, здійснені не на виконання Договору та у відповідача відсутній обов`язок з їх прийняття та оплати.

Таким чином, доводи скаржника щодо завищення ціни робіт за Договором не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки є необгрунтованими.

Водночас, не можуть братись до уваги доводи скаржника, які містять посилання на Договір від 21.05.2018 № 012/05, оскільки даний договір не є предметом даного спору.

Судом першої інстанції також вірно визначено, що відповідно до п. 15.14 Договору, додатками до Договору є Специфікація та Дефектний акт. Затвердження між сторонами локального кошторису та оформлення його додатком умовами Договору не передбачено, а тому, посилання відповідача на обов`язковість затвердження локального кошторису в межах Договору не можуть братись судом до уваги.

Позивачем доведено, що відповідачем, як замовником, було погоджено в установленому законом і Договором порядку обсяг та ціну робіт, заборгованість за виконання яких просить стягнути позивач на підставі Договору. Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 853 ЦК України у замовника виникає обов`язок прийняти роботу, яка виконана підрядником саме відповідно до умов Договору підряду.

Суд апеляційної інстанції також вважає необґрунтованими заперечення відповідача щодо переліку робіт, оскільки згідно п. 4.1 Договору сторони погодили, що замовник надав на день підписання цього Договору всю необхідну інформацію про обсяг та перелік робіт.

Твердження відповідача щодо неможливості встановити факт того, що роботи були виконані та інші заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом, оскільки вони не можуть сприйматись як достатнє обґрунтування підстав звільнення замовника від виконання своїх зобов`язань за Договором.

Пунктом 6.5 Договору визначені обов`язки замовника, зокрема, прийняти належним чином і якісно виконані роботи на умовах визначених статтею 8 цього Договору; своєчасно та відповідно до умов цього Договору, оплачувати підряднику належним чином і якісно виконані роботи; замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання від підрядника Актів приймання-передачі виконаних робіт має підписати або спрямувати обґрунтовану відмову підряднику від їх підписання (п. 8.2 Договору).

Оскільки відповідачем Акт виконаних робіт (форма КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3) не підписано, як і не надано мотивованої відмови від підписання акту виконаних робіт, чи повідомлення про виявлення недоліків такого акта, наявні підстави вважати про безпідставне ухилення відповідача від свого обов`язку прийняти роботи та оплатити їх.

Із урахуванням зазначеного, враховуючи положення ч.ч. 1, 2 ст. 853 ЦК України, відповідач втратив своє право посилатись на недоліки у виконаній позивачем роботі.

Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 135 010,48 грн основного боргу по оплаті вартості виконаних робіт за Договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, як вже зазначалось, позивачем, разом із вимогою про стягнення із відповідача суми основного боргу, заявлено вимоги про стягнення сум пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфіковано як порушення зобов`язання.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За приписами ст. 230 ГК України визначено, що порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, що передбачено статтею 3 зазначеного Закону.

Згідно п. 9.2 Договору, у випадку порушення строків оплати, передбачених п. 2.3 Договору, замовник сплачує підряднику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на час прострочення, від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Замовник зобов`язаний відшкодувати підряднику завдані ним збитки на умовах та в розмірах, передбачених ст. 22 ЦК України. Збитки включають в себе реальні збитки та упущену вигоду (втрачену вигоду) підрядника. Підрядник залишає за собою право на відшкодування збитків у повному обсязі відповідно до законодавства України, якщо замовник не доведе, що порушення цього Договору сталося не з його вини.

Під час розгляду даної справи судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що відповідач невчасно розрахувався за виконані роботи, допустивши прострочення, що ним не спростовано. Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений умовами Договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно п. 2.3 Договору, плату за виконані роботи замовник перераховує на поточний рахунок підрядника протягом 5 (п`яти) банківських днів після підписання сторонами Довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 та Акту приймання виконаних робіт КБ-2в.

З урахуванням викладеного, місцевим господарським судом вірно визначено, що враховуючи отримання відповідачем листа №0195 від 17.09.2018 із Актом виконаних робіт та Довідкою про вартість виконаних будівельних робіт - 25.09.2018, кінцевим строком погашення боргу відповідачем є 02.10.2018 включно (сім днів з моменту отримання листа).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем та розрахованих судом першої інстанції до стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції встановив правильність перерахунку, здійсненого судом першої інстанції, з огляду на що погоджується із висновком про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення з відповідача на користь позивача: 135 010, 48 грн основного боргу, 24 368, 47 грн пені, 10 098, 04 грн 3% річних, 23 883, 27 грн інфляційних втрат.

Щодо клопотання відповідача про призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи.

Так, у судовому засіданні 21.06.2022 представник відповідача підтримав своє клопотання, просив суд апеляційної інстанції призначити у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання:

- який перелік та об`єми фактично виконаних будівельних робіт виконані ТОВ «Крон Ч та К» за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул. Героїв Дніпра, буд. 38А, згідно з Договором № 012/05 від 28.05.2018?

- яка вартість фактично виконаних ТОВ «Крон Ч та К» робіт за адресою: Київська область, м. Переяслав, вул. Героїв Дніпра, буд. 38А, згідно з Договором № 012/05 від 28.05.2018?

- чи відповідають обсяги та вартість фактично виконаних ТОВ «Крон Ч та К» робіт згідно з Договором № 012/05 від 28.05.2018 обсягам та вартості, зазначеним у Акті № 1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідці про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за серпень 2018 року (форма КБ-3). Якщо не відповідають, то в чому полягають невідповідності.

Представник позивача заперечував проти задоволення клопотання відповідача про призначення судової експертизи у даній справі.

Заслухавши представників сторін, розглянувши клопотання відповідача про призначення у справі №911/1789/21 судової будівельно-технічної експертизи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для призначення у даній справі заявленої відповідачем судової експертизи, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 99 ГПК України встановлено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Здійснивши аналіз вказаних положень, колегія суддів зазначає, що судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи (фактичних даних, що входять до предмета доказування), без яких встановити відповідні обставини неможливо, тобто, у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування, або коли наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

При цьому, неприпустимо ставити перед судовими експертами питання, вирішення яких не спрямовано на встановлення даних, що входять до предмета доказування у справі, а також правові питання, вирішення яких згідно з чинним законодавством віднесено до компетенції суду.

Колегія суддів зауважує на тому, що предметом позову у даній справі є стягнення заборгованості з оплати виконаних позивачем робіт за Договором підряду №012/05 від 28.05.2018. Підставами заявленого позову є неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунків із позивачем за виконані останнім роботи, та не підписання відповідачем Акту № 1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за серпень 2018 року (форма КБ-3).

Таким чином, як вже зазначалось вище, виходячи із положень ст. 853 ЦК України та враховуючи факт не підписання відповідачем зазначених Акту та Довідки, а також відсутність будь-яких заяв останнього щодо недоліків виконаних позивачем робіт, відповідач втратив своє право посилатися на допущені у роботі відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Із наведеного слідує, що спір у даній справі виник не з приводу допущення позивачем недоліків у виконаній роботі, а з приводу ухилення відповідача від підписання Акту № 1 приймання виконаних робіт за серпень 2018 року (форма КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт/та витрати за серпень 2018 року (форма КБ-3) та, відповідно, виконання свого обов`язку щодо оплати виконаних робіт, або, у разі виявлення недоліків робіт, від спрямування обґрунтованої відмови від підписання зазначених документів, як це визначено сторонами у п. 8.2 Договору. У зв`язку з наведеним, передбачені ч. 4 ст. 853 ЦК України підстави для призначення у даній справі судової експертизи відсутні.

Отже, апеляційним господарським судом встановлено, що наявні у справі докази дають можливість суду вирішити спір по суті без призначення судової будівельно-технічної експертизи.

Слід зазначити, що відповідач у разі непогодження з розрахунком позивача, сумнівів щодо його правильності, не позбавлений був права при розгляді справи в суді першої інстанції надати експертний висновок, з цих самих питань та/або надати контррозрахунок щодо заявлених позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

За змістом положень ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищезазначене, відсутня необхідність призначення у даній справі судової будівельно-технічної експертизи, оскільки такі обставини можливо підтвердити/спростувати наявними у матеріалах справи доказами, що додані позивачем до позовної заяви.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах. Доводи апеляційної скарги не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги обґрунтованих висновків суду не спростовують, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути залишеним без змін, а апеляційна скарга позивача - без задоволення.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, з огляду на відмову в задоволенні апеляційної скарги, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на скаржника (ТОВ «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс»).

Керуючись ст.ст. 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс» на рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 09.11.2021 у справі №911/1789/21 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю «Енерго-промислова група «Югенергопромтранс».

4. Матеріали справи №911/1789/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено - 04.07.2022.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді С.О. Алданова

В.В. Сулім