РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.06.2022Справа № 910/1625/22
За позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рецензійна Палата"

про стягнення 9 257,08 грн,

Суддя Борисенко І.І.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Національного банку Товариства з обмеженою відповідальністю "Рецензійна Палата" про стягнення 9 257,08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди нежитлових приміщень № б/н від 31.03.2018.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.02.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1625/22, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання).

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про розгляду справи.

Ухвала суду була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, що визначені в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4а, офіс 139.

Проте, поштовий конверт № 592 було повернуто суду 26.04.2022 з відміткою пошти: за закінченням терміну зберігання.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з`явилися у засідання. Зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв`язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Правом на подання відзиву відповідач не скористався та заперечення на позов не подав.

Відповідно до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву та додані до неї докази, а також додаткові пояснення позивача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення.

Розглянувши надані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

31.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Експобанк" (Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рецензійна Палата" (Орендар) був укладений Договір оренди нежилих приміщень № б/н.

Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове платне користування окремо визначене майно - нежитлове приміщення площею 12,90 кв.м., що розташовані на четвертому поверсі за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24 (надалі - Об`єкт оренди). Для визначення меж Об`єкту оренди, Сторони можуть додавати план розміщення нежитлового приміщення з позначенням на ньому контурів Об`єкту оренди, що є невід`ємною частиною даного Договору у разі підписання його Сторонами.

Відповідно до п. 2.1 Договору, об`єкт оренди надається в оренду для використання Орендарем для розміщення офісу Орендаря (цільове призначення).

За приписами пунктів 3.1, 3.2 Договору, Орендодавець передає Орендарю Об`єкт оренди за актом приймання-передачі. В акті приймання-передачі Сторони зазначають склад Об`єкту оренди, його стан на момент передачі у користування та інше. Орендар вступає в строкове платне користування Об`єктом оренди з моменту підписання Сторонами акту приймання-передачі Об`єкту оренди.

Відповідно до п. 4.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 29.03.2019, орендна плата за користування одним квадратним метром Об`єкту оренди становить 220,00 грн., в тому числі податок на додану вартість у сумі 36,67 грн., всього за один місяць оренди 2 838,00 грн. з ПДВ.

Орендна плата за Об`єкт оренди підлягає щомісячній індексації з урахуванням індексу споживчих цін на товари та послуги (індекс інфляції), а розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за попередній місяць (наростаючим підсумком). Якщо значення індексу інфляції менше 100%, орендна плата за відповідний місяць не індексується.

Згідно з п. 4.2 Договору, нарахування Орендодавцем орендної плати за цим Договором здійснюється з дня прийняття Орендарем Об`єкту оренди за актом приймання-передачі. Нарахування Орендодавцем орендної плати за цим Договором припиняється з дня наступного за днем повернення Орендарем Об`єкту оренди Орендодавцю та підписання Сторонами відповідного акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.9 Договору експлуатаційні витрати Орендодавця та вартість комунальних послуг (водопостачання, водовідведення, центральне опалення, електроенергія тощо) не включаються до орендної плати та відшкодовуються Орендарем Орендодавцю окремо, відповідно до виставлених Орендодавцем рахунків пропорційно займаній Орендарем площі, у триденний строк з дня отримання Орендарем таких рахунків, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем оренди.

Відшкодування вартості комунальних і експлуатаційних послуг та інших витрат, які споживає Орендар в Об`єкті оренди, здійснюється окремо від орендної плати, на підставі рахунку наданого Орендодавцем (п. 4.10 Договору).

Як встановлено у п. 4.15 Договору, рахунки на оплату орендної плати, експлуатаційних витрат та комунальних послуг надаються Орендарю/його представнику під підпис на їх копіях із зазначенням прізвища та ініціалів особи, яка отримує такі рахунки. Неотримання Орендарем рахунків від Орендодавця не є підставою для звільнення від сплати орендної плати/інших платежів чи їх затримання.

Згідно з п. 5.1 Договору в редакції Додаткової угоди від 29.03.2019 цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 24.01.2020 (включно), але не довше ніж закінчення строку здійснення процедури ліквідації Орендодавця.

У п. 7.1.3 Договору визначено, що Орендодавець зобов`язується у разі закінчення строку дії оренди або в разі дострокового розірвання договору - прийняти Об`єкт оренди на умовах визначених у цьому договорі на підставі відповідного акту приймання-передачі.

Як стверджує позивач, а іншого матеріали справи не містять, відповідач в порушення умов зазначеного договору не передав орендоване приміщення на підставі акту приймання - передачі.

Разом з тим, як слідує з наданого позивачем Листа Асоціації «Наш Дім» вих. № 15 від 14.04.2020, датою звільнення орендованих приміщень, зокрема, орендованого відповідачем є 28.02.2020.

Також, судом встановлено, що 11.01.2020 Національний банк України набув право власності на нерухоме майно, яке є об`єктом оренди за Договором, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Так, звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що він набув усі права та обов`язки орендодавця за Договором, а тому відповідач зобов`язаний сплатити позивачу як орендодавцю несплачену орендну плату за користування об`єктом оренди за період з 12.01.2020 по 28.02.2020 у розмірі 1 231,19 грн, відшкодувати вартість комунальних послуг за період 24.01.2020 по 28.02.2020 у розмірі 1030,65 грн., неустойки за час прострочення повернення об`єкту оренди у розмірі 6 995,24 грн.

Вказані обставини слугували підставою для звернення позивача з даним позовом до Господарського суду міста Києва.

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд відзначає таке.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Як встановлено ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частиною 5 ст. 762 Цивільного кодексу України визначено, що плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

За користування майном з наймодавця справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст. 762 Цивільного кодексу України).

Статтею 286 Господарського кодексу України встановлено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Суду доведено належним чином, що на виконання умов Договору оренди, Орендодавець передав, а Орендар прийняв 31.03.2018 в строкове платне користування частину нежитлових приміщень, площею 12,90 кв.м., що розташовані на четвертому поверсі за адресою, за адресою: 01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, за Актом прийому-передачі від 31.03.2018.

Також, судом встановлено, що 11.01.2020 Національний банк України набув право власності на вказане нерухоме майно. Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

В контексті вказаного, суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 770 Цивільного кодексу України, у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов`язки наймодавця. Сторони можуть встановити у договорі найму, що у разі відчуження наймодавцем речі договір найму припиняється.

Тобто у разі зміни власника майна, переданого в оренду, до нового власника переходять усі права та обов`язки орендодавця. Таким чином законодавство України гарантує незмінність прав орендаря у разі зміни власника орендованого майна, а відповідно зміна власника речі (майна) не є підставою для зміни або припинення договору найму (оренди).

Враховуючи викладене, з моменту набуття права власності на приміщення (11.01.2020) Національний банк України набув статусу орендодавця за договором оренди нежитлових приміщень № б/н від 31.03.2018.

Суду доведено належним чином, що відповідачем було звільнено орендоване приміщення лише 28.02.2020, при цьому термін дії договору встановлений до 24.01.2020.

За встановлених обставин, враховуючи зміну 11.01.2020 власника об`єкту оренди та закінчення строку дії Договору 24.01.2020, а також відсутність в матеріалах справи доказів на підтвердження того, що відповідачем було сплачено орендну плату за спірний період в порядку п. 4.6. Договору (до 10-го числа поточного місяця оренди), суд вважає, що позивачем правомірно розраховано та заявлено до стягнення орендну плату у розмірі 1 231,19 грн за період з 12.01.2020 по 24.01.2020.

Також, позивачем заявлено до стягнення заборгованість за відшкодування вартості комунальних послуг за період з 24.01.2020 по 28.02.2020 у сумі 1 030,65 грн.

При цьому, на підтвердження існуючої заборгованості за відшкодування комунальних послуг у відповідача позивачем надано до суду договір № 101965 від 28.02.2020, укладений між НБУ та Асоціацією "Наш Дім" укладено, відповідно до умов якого Асоціація приймає на себе зобов`язання по наданню комунальних послуг та утримання нежилих приміщень НБУ (власника), розташованих за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, в тому числі і по об`єкту оренди за договором; акти № ОУ-0000017 від 10.04.2020, № ОУ-0000032 від 26.03.2020, № ОУ-0000052 від 10.04.2020, № ОУ-0000053 від 14.05.2020, ОУ-0000070 від 09.06.2020, ОУ-0000070 від 21.07.2020, узгодження розміру витрат на оплату комунальних послуг і витрат, пов`язаних з утриманням орендованих приміщень за адресою: м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, за договором від 28.02.2020 № 101965; довідки про розмір заборгованості за відшкодування комунальних та експлуатаційних послуг № 61-0013/18872 від 05.03.2021 та № 61-0016/107265 від 12.04.2021.

Оскільки доказів відшкодування вартості комунальних послуг за Договором у спірний період до матеріалів справи не додано, суд вважає правомірними також і ці вимоги, з огляду на що такі задовольняються судом.

Отже, суд доходить висновку, що в порушення зазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору відповідач не виконав свої грошові зобов`язання, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути орендну плату 1 231,19 грн. за період з 12.01.2020 по 24.01.2020 та комунальні платежі за період з 24.01.2020 по 28.02.2020 у сумі 1 030,65 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за прострочення відповідачем повернення об`єкту оренди у розмірі 6 995,24 грн. за період з 25.01.2020 по 28.02.2020, суд вказує таке.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч.1 ст.230 ГК України).

Згідно з положеннями ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч.1-2 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною 1 ст. 547 Цивільного кодексу України визначено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 8.3 Договору, сторони погодили, що у разі якщо Орендар не виконав обов`язку щодо повернення Об`єкту оренди Орендарю у випадках та у строки, передбачені цим Договором, Орендар зобов`язаний сплатити Орендодавцю неустойку у розмірі подвійної орендної плати за користуванням об`єктом оренди за весь час прострочення повернення об`єкту оренди.

Отже, судом встановлено, що сторони письмово погодили застосування штрафних санкцій за порушення умов договору в частині стягнення неустойки.

Також, судом встановлено, що термін дії договору оренди нежитлових приміщень №б/н від 31.03.2018 в редакції Додаткової угоди від 29.03.2019 закінчився 24.01.2020.

Разом з тим, як встановлено судом, відповідач звільнив орендоване приміщення лише 28.02.2020.

Враховуючи, що договір припинено 24.01.2020, а орендоване приміщення звільнено лише 28.02.2020, то позивач правомірно нарахував відповідачу 6 995,24 грн. подвійної орендної плати за користування приміщенням за час прострочення із 25.01.2020 по 28.02.2020.

За таких обставин, вимога в частині стягнення з відповідача на користь позивача 6 995,24 грн. подвійної орендної плати за користування приміщенням за час прострочення підлягають задоволенню.

За встановлених обставин, позовні вимоги судом визнаються доведеними та обґрунтованими, та відповідно такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд позову, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Національного банку України задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рецензійна Палата" (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4а, офіс 139, ) на користь Національного банку України (вул. Інститутська, 9, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 00032106) орендну плату 1 231 (одна тисяча двісті тридцять одна)грн.19 коп. за період з 12.01.2020 по 24.01.2020 та комунальні платежі за період з 24.01.2020 по 28.02.2020 у сумі 1 030 (одна тисяча тридцять)грн.65коп., 6 995 (шість тисяч дев`ятсот дев`яносто п`ять)грн.24коп. подвійної орендної плати за користування приміщенням за час прострочення та судовий збір у розмірі 2481(дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.00коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.І. Борисенко