ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" червня 2022 р. Cправа № 902/21/22

за позовом: Фізичної особи-підприємця Кропивська Марина Олександрівна 21032 ( АДРЕСА_1 )

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (21001, м. Вінниця, вул. Некрасова,87)

про стягнення 544 470, 00 грн.

Суддя Яремчук Ю.О.

Секретар судового засідання Гнатик Є.Б.

За участю представників сторін:

позивача: Кропивська М.О., Балтак О.О.

відповідача: Гуща Я.В.

В С Т А Н О В И В :

04.01.2022 р. ФОП Кропивська Марина Олександрівна звернулась до Господарського суду Вінницької області подано позов до ТОВ "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" про стягнення 544 470,00 грн.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/21/22) передано на розгляд судді Яремчуку Ю.О.

05.01.2022 р. ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 19.01.20022р.

19.01.2022р. в судове засідання з`явились представник позивача та позивач. Представник відповідача в судове засідання не з`явився належним чином повідомлявся.

Представником позивача підтримано подане 04.01.2022 р. клопотання про витребовування доказів.

Ухвалою суду від 19.01.2022 р. слухання у справі №902/21/22 призначено на 23.02.2022 р. Зобов`язано надати приватному нотаріусу Вінницького міського нотаріального округу Лукашенку Володимиру Борисовичу (21001, м. Вінниця, вул. Замостянська, 27/44) до 18.02.2022р. належним чином завірений договір купівлі-продажу від 01.12.2021р. укладеного між ТОВ "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та Додою С.М. щодо відчуження частки об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №101, зареєстрований в реєстрі за номером 8639 та всі інші документи, пов`язані з укладенням такого договору в тому числі попередній договір купівлі-продажу від 22.09.2021р. Попереджено учасників про те, що відповідно до ч.3 ст.42, ст. 135 ГПК України суд у випадку невиконання учасником справи його обов`язків застосовує до такого учасника справи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом, зокрема може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від одного до десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у випадку невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу.

На визначену дату судом в судове засідання учасники судового процесу не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 19.01.2022 р.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання у справі на 15.03.2022 р.

Водночас, суд зауважує, що станом на 23.02.2022 р. приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком Володимиром Борисовичом не виконано вимог ухвалу суду від 19.01.2022 р.

Ухвалою суду від 23.02.2022 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі № 902/21/22 на 30 днів. Слухання у справі призначено на 15.03.2022 р. Встановлено учасникам справи строк для вчинення процесуальних дій до 14.03.2022 р.

На визначену дату судом в судове засідання представник позивача та представник відповідача не з`явились, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлені ухвалою суду від 23.02.2022 р.

При цьому, суд зазначає, що від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 06.04.2022 р., про що винесено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

Ухвалою суду від 15.03.2022 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 06.04.2022 р.

На визначену дату судом в судове засідання з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце судового засідання належним чином повідомлений ухвалою суду від 15.03.2022 р.

В судовому засіданні представником позивача підтримано попереднє клопотання щодо витребовування доказів у нотаріуса, оскільки, останнє не було виконано.

За результатами проведеного судового засідання суд дійшов висновку про відкладення підготовчого засідання на 03.05.2022 р. та про повторне витребовування доказів, про що винесено ухвалу.

Ухвалою суду від 06.04.2022 р. повідомлено учасників справи про підготовче засідання у справі, що відбудеться 03.05.2022 р. о 11 год. 30 хв., (в приміщенні Господарського суду Вінницької області, за адресою: вул. Пирогова, буд. 29, м. Вінниця, 3-й поверх, зал №3). Зобов`язано приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Лукашенка Володимира Борисовича (21001, м. Вінниця, вул. Замостянська, 27/44) надати Господарському суду Вінницької області до 27.04.2022 р. належним чином завірений договір купівлі-продажу від 01.12.2021р. укладеного між ТОВ "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та ОСОБА_1 щодо відчуження частки об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №101, зареєстрований в реєстрі за номером 8639 та всі інші документи, пов`язані з укладенням такого договору в тому числі попередній договір купівлі-продажу від 22.09.2021 р.

13.04.2022р. надані докази суду які витребовувались ухвалою суду.

На визнану дату судом в судове засідання з`явився позивач, представник позивача та представник відповідача.

Представник позивача та позивач позов підтримано в повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності всі докази, суд встановив наступне.

В якості заявлених позовних вимог позивачем зазначено наступне: 20.07.2021 р. між ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів «Вінтар» як Замовником (далі - відповідач) та ФОП Кропивською Мариною Олександрівною як Виконавцем (далі - позивач) укладено договір про надання послуг б/н від 20.07.2021 р. Згідно з пунктами 2.1, 2.3 договору, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню Об`єкту, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Некрасова 78-Б за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, який належить відповідачу на праві власності. Згідно з приписами п. 4.2, 4.3 договору, розмір винагороди Виконавця за договором становить 5% (п`ять відсотків) від кінцевої ринкової ціни Об`єкту. Зазначені кошти Замовник зобов`язується сплатити Виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3 (трьох) банківських днів, наступних за днем підписання Основного договору або акту прийому - передачі наданих за договором послуг. В тому випадку, якщо Замовником укладено Основний Договір, і при цьому Замовник ухиляється від підписання акту прийому-передачі наданих послуг, винагорода в сумі, визначеній п.4.2 Договору підлягає сплаті Виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги Виконавцем.

Позивачем стверджується, що останнім виконано вимоги договору в повному обсязі, що за фактом між відповідачем та Дода Сергієм Миколайовичем було укладено договір купівлі-продажу від 01.12.2021 р. зареєстрований в реєстрі за номером 8639 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №290029827 від 13.12.2021 р.

При цьому відповідачем не сплачено винагороду погоджену договором, внаслідок чого 20.12.2022 р. позивачем направлено відповідачу претензію, яка отримана останнім 22.12.2022 р., та яка залишена без задоволення.

Позиція відповідача, яка викладена у відзиві на позовну заяву та запереченні на позов, що зводиться до наступного: між сторонами у справі існували правовідносини згідно договору про надання послуг б/н від 20.07.2021 р.За доводами відповідача позивач взяла на себе обов`язок щодо сприяння відчуження об`єкта нерухомості №101, за адресою АДРЕСА_2 площею 10297,3 кв. м. за початковою ціною 200 000,00 дол. США, при цьому з твердженням відповідача такі зобов`язання виникають у відповідача виключно протягом строку дії договору, а саме до 20.09.2021 р.

Крім того, згідно п.4.1 договору вбачається, що з дня підписання Замовником (відповідачем) та Третьою особою Основного договору у відповідача виникає обов`язок оплати послуг.

Відповідачем стверджується, що під час дії договору, Замовник не відчуджував майнових прав на Об`єкт в жодний із визначених договором способів, не вчиняв відчудження корпоративних, внесення його до статутного фонду юридичної особи, дарування, міни, відмови від права власності, надання у користування (оренду або суборенду) з правом викупу та не укладав договорів управління майном. З урахуванням чого позов є безпідставним та задоволенню не підлягає.

У відповіді на відзив позивач не погоджується із доводами відповідача викладеними у відзиві на позовну заяву де зазначено, що судження представника відповідача про те, що зобов`язання відповідача по оплаті виникають та діють лише протягом строку дії договору про надання послуг б/н від 20.07.2021 р. є помилковими, оскільки пунктом 5.3 договору прямо передбачено, що обов`язок по оплаті повної суми винагороди у відповідача виникає також і в тому випадку, коли протягом 6 місяців з дня закінчення дії договору замовник укладе Основний договір про відчуження об`єкта. Позивач вказує, що в даному випадку, Основний договір було укладено 01.12.2021 р. (тобто протягом 6 місяців з дня закінчення строку дії договору). Крім того, підтвердженням того, що інформація про Покупця була гадана відповідачу саме позивачкою є те, що між відповідачем та Покупцем було укладено Попередній договір купівлі-продажу від 21.09.2021 р. .

Також, визначаючись із строком дії договору про надання послуг, укладеного між позивачкою та відповідачем, слід взяти до уваги положення п. 6.1 договору, згідно яких, у випадку невиконання або неналежного виконання Замовником взятих на себе зобов`язань щодо підписання акту приймання-передачі наданих за договором послуг та оплати цих послуг Виконавця, договір діє до повного розрахунку Замовника з Виконавцем. Отже, зважаючи на вказані умови договору, договір і досі вважається таким, що діє. З урахуванням цього, відповідач зобов`язаний сплатити і штрафні санкції, що зумовлені неоплатою послуг відповідно до 5.1 Договору, а саме штраф в розмірі 5% від рекомендованої стартової ціни Об`єкту (п. 2.6 Договору) - 200 000 доларів США.

Крім того зазначає, що не відповідають дійсності твердження представника відповідачів про те, що предметом договору про надання послуг були ексклюзивні права по відчуженню будівлі за реєстраційним номером 101 в цілому, адже згідно з п. 2.3 договору сторони погодили параметри та характеристики об`єкта відчуження, якими є саме частина виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме: склад холодильник літ. «С» та прибудова, пандус літ. «С 1».

В поданому запереченні (вх. № 01-34/3832/22 від 17.05.2022 р.) відповідач вважає за необхідне спростувати доводи позивач стосовно того, що підтвердженням того, що інформація про Покупця була надала відповідачу саме позивачкою є те, що між відповідачем та Покупцем було укладено Попередній договір купівлі-продажу від 21.09.2021р. З приводу чого відповідачем зазначається, що Попередній договір від 21.09.2021 р. був укладений між ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів «Вінтар» та ОСОБА_2 . Зазначений договір не містить жодного доказу того, що Позивач мала якесь відношення до його укладання.

Також на підтвердження того, що інформація про набувача згідно договору від 01.12.2021р. була надана позивачем, як виконавцем договору, Представником Позивача була надана заява свідка, ОСОБА_1 , який є Покупцем в договорі купівлі-продажу від 01.12.2021р., проте в своїй заяві ОСОБА_1 , зазначає, що він дізнався про продаж частини виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 від ОСОБА_3 , яка є знайомою ФОП Кропивської М.О., а не від позивача. Саме Ворошилова І.Г. надіслала комерційну пропозицію щодо зазначеного майна. Також свідок зазначає, що оглядав майно з представником ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів «Вінтар».

Щодо поданих позивачем скріншотів онлайн-переписки з месенджера «Viber» зазначаю наступне, зазначає, що ні про яке інше листування із застосуванням сторонніх месенджерів сторонами погоджено не було.

Щодо посилання позивача на п. 6.1 договору, згідно якого, у випадку невиконання або неналежного виконання Замовником взятих на себе зобов`язань щодо підписання акту приймання-передачі наданих за Договором послуг та оплати цих послуг Виконавця, Договір діє до повного розрахунку Замовника з Виконавцем, де на думку позивача, договір і досі вважається таким, що діє, відповідно, відповідач зобов`язаний сплатити і штрафні санкції, що зумовлені неоплатою послуг відповідно до 5.1 Договору, а саме штраф в розмірі 5% від рекомендованої стартової ціни Об`єкту (п. 2.6 Договору) - 200 000 доларів США.

Відповідач заперечує проти даних доводів, оскільки позивач не надав жодного доказу стосовно того, що за період з 20.07.2021р. по 20.09.2021р., за час дії договору, відповідач якимось чином не виконав або неналежно виконав умови договору про надання послуг від 20.07.2021 р. Відповідачем не було укладено жодних правочинів щодо відчуження майна, отже не виникло обов`язку на оплату винагороди позивачу згідно п. 4.2 Договору.

Доводи позивача і посилання на визнання свого обов`язку відповідачем у спосіб передбачений п. 7.2. договору, тобто отримання претензії та Акту виконаних робіт у грудні 2021 року, є необґрунтованим, зважаючи на час направлення такого Акту - уже після припинення строку дії договору.

Із доказів наявних в матеріалах справи судом встановлено наступне: 20.07.2021 р. між ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів «Вінтар» як Замовником (далі - відповідач) та ФОП Кропивською Мариною Олександрівною як Виконавцем (далі - позивач) укладено договір про надання послуг б/н.

Між сторонами умовами договору було визначено, що з метою однозначного розуміння визначень і понять, що застосовуються в Договорі, Сторони дійшли згоди щодо їх використання таким змістом:

«Об`єкт» - нерухомість, майнові права, інвестиційні права.

«Основний договір» - будь-який правочин, який передбачає перехід майнових прав щодо Об`єкту Замовника, в т.ч., але не виключно, шляхом відчуження корпоративних прав, внесення Об`єкту до статутного фонду будь-якої юридичної особи, дарування, міни, відмови від права власності, надання у користування (оренду або суборенду) з правом викупу, укладання договорів управління майном.

«Треті особи» - потенційні набувачі, їх представники, інші пов`язані з ними особи (співробітники, родичі, близькі та знайомі), в тому числі юридичні особи та інші особи, зацікавлені в укладенні Основного договору щодо Об`єкта Замовника.

«Ексклюзивні права» - права на проведення переговорів з Третіми особами в інтересах Замовника, які виникають з питань укладення Основного договору щодо вказаного в п. 2.1. Договору нерухомого майна та надані Замовником виключно Виконавцеві та протягом дії Договору не можуть бути надані іншим особам на території України. Це означає, що Виконавець є єдиною особою, яка протягом дії цього Договору має право виконувати дії, які сприяють відчуженню Об`єкта в інтересах Замовника, тобто виконувати дії, спрямовані на пошук Третіх осіб на Об`єкт, а також надання інших інформаційно-консультативних послуг, необхідних для укладання Основного договору (розділ 1 договору).

Відповідно до п.п.2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5., 2.6., 2.7. договору на час дії договору Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню Об`єкту, який знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Некрасова буд. 78-Б. Для виконання обов`язків на час дії договору Замовник передав виконавцю Ексклюзивні права щодо Об`єкту. Орієнтовні параметри та технічні характеристики Об`єкта: частина виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме: склад холодильник літ. С та прибудова, пандус літ. C 1.

Об`єкт належить Замовникові на підставі Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №222047282, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Замовник гарантує та підтверджує, що на момент укладання договору, протягом строку його дії та під час укладання Основного договору Об`єкт не є і без відома Виконавця не буде відчужуваним в будь-який спосіб : проданим, переданим безкоштовно, подарованим, заставленим, не є і не буде переданим до статутного фонду юридичних осіб; під арештом та/або забороною відчуження не перебуває, судових позовів щодо нього немає; будь-які права інших осіб на Об`єкт відсутні; договорів стосовно будь-якого використання Об`єкту, в т.ч. його оренди, немає і без відома Виконавця укладено не буде. Замовник гарантує, що Об`єкт не перебуває в іпотеці (заставі) та/або податковій заставі.

Сторони Договору досягли взаємної згоди щодо початкової вартості Об`єкта, яка буде оголошуватися Виконавцем при проведенні переговорів з Третіми особами, у тому числі в засобах масової інформації - 200 000 (двісті тисяч) дол. США.

Сторонами досягнуто взаємної згоди про те, що у випадку укладення Основного договору між Замовником і Третьою особою Замовник зобов`язаний протягом трьох днів повідомити Виконавця про факт укладання Основного Договору та зобов`язаний сплатити послуги Виконавця. Виконавець має беззаперечне право на отримання винагороди в розмірі, передбаченому п. 4. договору.

Умовами договору було погоджено, що з дня підписання Замовником та Третьою особою Основного договору або з дня підписання між Виконавцем та Замовником акту приймання-передачі наданих за Договором послуг Виконавець вважається таким, що належним чином виконав свої зобов`язання за Договором та має беззаперечне право на отримання винагороди ( п. 4.1. договору).

Розмір Винагороди Виконавця за договором становить 5% (п`ять відсотків) від кінцевої ринкової ціни Об`єкту. Зазначені грошові кошти Замовник зобов`язується сплатити Виконавцеві на вказаний у договорі рахунок протягом 3 (трьох) банківських днів, наступних за днем, підписання Основного договору або акту приймання-передачі наданих за договором послуг ( п.4.2. договору).

В тому випадку, якщо Замовником укладено Основний договір, і при цьому Замовник ухиляється від підписання акту прийому-передачі наданих послуг, винагород визначеній в п. 4.2. договору, підлягає сплаті Виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту пред`явлення відповідної вимоги Виконавцем.

Згідно із пунктом 6.1. договору договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонам та діє до « 20» вересня 2021р., крім випадку, коли Виконавець виконає взяте на себе за Договором зобов`язання достроково.

Зобов`язання за цим договором діють до повного їх виконання. У випадку невиконання або неналежного виконання Замовником взятих на себе за договором зобов`язань щодо підписання акту приймання-передачі наданих за договором послуг та оплати цих послуг Виконавця, договір діє до повного розрахунку Замовника з Виконавцем.

Отже, судом встановлено, що між сторонами укладено договір про надання послуг та спрямований на реальне настання правових наслідків, сторони погодили його предмет, ціну та строк дії договору, умову, згідно якої вартість фактично наданих послуг затверджується сторонами.

Як слідує з матеріалів справи, 21.09.2022 р. між ТОВ "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" та ОСОБА_2 , по довіреності якої діє Дода Сергій Миколайович, уклали Попередній договір, який посвідчено Лукашенко В.Б., приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу 21.09.2021 р. за реєстровим № 7093, про наступне: цим договором зобов`язуємось укласти в майбутньому договори купівлі- продажу частини комплексу нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 ,, а саме: склад, холодильник літерою «С», «С1»- прибудова, загальною площею 558,9 кв.м., який складає 27/500 від загальної площі будівель та земельної ділянки, орієнтовною площею 0,15 га за цією ж адресою, (основні договори), за яким Сторона 1 передасть у власність (продасть) Сторона 2 частину комплексу нежитлових будівель за адресою: АДРЕСА_3 та земельну ділянку, за цією ж адресою (далі «частина будівель», «земельна ділянка» або «нерухомість»), а, я Сторона 2 прийму у власність (куплю) вказану нерухомість та сплачу за неї відповідну грошову суму, в гривнях що еквівалентна 150 000,00 доларів США.

Між сторонами даним договором було погоджено, що Основні договори мають бути укладені між ними у строк до двадцятого листопада дві тисячі двадцять першого року.

В подальшому 01.12.2021 р. між ТОВ "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) було укладено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за номером 8639 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б., де у відповідності до умов якого Продавець передав у власність продав Покупцю, а Покупець прийняв у власність купив, 27/500 частини виробничого будинку з господарськими (допоміжними0 будівлями, спорудами по АДРЕСА_3 , а саме склад, холодильник літера «С», з прибудовою літера «С1», загальною площею 558,8 м.кв. (далі «будівля», або «нерухомість» реєстраційний номер об`єкта 101), і сплачує відповідну грошову суму за вказану нерухомість визначену пунктом 3 цього договору.

Продаж частини будівлі за домовленістю сторін вчинено за 266 807 грн. Вказану суму грошей Продавець отримав від покупця, повністю до підписання цього договору.

Судом встановлено, що позивач за позовом вважає, що останнім виконано умови укладеного договору послуг, з огляду на те, що згідно з пунктами 2.1, 2.3 договору послуг, Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе обов`язок сприяти відчуженню Об`єкту, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101, тоді як відповідно до умов укладеного за фактом між відповідачем та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу від 01.12.2021 р., зареєстрований в реєстрі за номером 8639 та посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенко В.Б, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №290029827 від 13.12.2021 р. де Об`єкт також містить реєстраційний номер об`єкта 101. Позивач стверджує, що саме він надав посередницькі послуги з пошуку покупця. Тому за доводами позивача відповідач на виконання пунктів 4.2., 5.3 договору повинен сплатити винагороду.

Судом встановлено, що доводи відповідача зводяться до того, що правовідносини як за попереднім договором та Основним договором виникли поза межами договору послуг від 20.07.2021 р.

Суд за наслідками розгляду справи дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві означену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Нормами ст. 902 Цивільного кодексу України передбачено, що виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно із ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору, в першу чергу є умови про предмет договору.

Як уже встановлено судом, між сторонами укладено договір про надання послуг та спрямований на реальне настання правових наслідків, сторони погодили його предмет, ціну та строк дії договору, умову, згідно якої вартість фактично наданих послуг затверджується сторонами.

Так, Згідно із пунктом 6.1. договору про надання послуг від 20.07.2021 р. договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонам та діє до « 20» вересня 2021р., крім випадку, коли Виконавець виконає взяте на себе за договором зобов`язання достроково.

Строк дії договору (виконання зобов`язань) є істотною умовою договору і встановлюється за загальними правилами, визначеними в статтях 251 255, 530 531, 631 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та в ст. 180 Господарського кодексу України (далі ГК України).

Із комплексного аналізу положень договору про надання послуг від 20.07.2021 р. вбачається, що предметом договору є саме сприяння Виконавцем відчуженню Об`єкту, що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Некрасова 87-Б за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 101,а саме частина виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, а саме: склад холодильник літ. С та прибудова, пандус літ. Cl, який належить відповідачу на праві власності саме у строк до 20.09.2021 р.

Суд зауважує, що умовами договору послуг погоджено обов`язки Виконавця, а саме: здійснювати пошук Третіх осіб на Об`єкт; проводити переговори з Третіми особами виключно в інтересах Замовника; інформувати Замовника про всі пропозиції, що надійшли від Третіх осіб щодо укладення основного договору; виходячи з концепції найкращого та найбільш ефективного використання Об`єкту здійснити рекламно-маркетингові роботи з використанням засобів, що є у розпорядженні Виконавця; надати Замовнику рекомендації щодо покращення стану Об`єкту з метою підвищення його привабливості для Третіх осіб; організовувати та/або проводити огляди Об`єкта Третіми особами; організовувати тристоронні зустрічі між Замовником, Виконавцем та Третіми особами для переговорів і уточнення умов Основного договору, в ході яких Виконавцем, за необхідності, ведеться протокол переговорів; заохочувати професійних посередників, експертів, інших виконавців до співпраці щодо сприяння реалізації Об`єкта в інтересах Замовника; протягом трьох робочих днів з моменту отримання Виконавцем письмової вимоги надати Замовнику письмовий звіт про виконання взятих на себе зобов`язань за договором; надавати інші інформаційні послуги Замовнику на його додаткову вимогу, спрямовані на сприяння відчуженню Об`єкта; своєчасно інформувати Замовника про некоректну поведінку інших осіб, в наслідок чого можуть бути сформовані небажані наслідки виконання договору.

В сукупності викладеного суд проаналізувавши складені правові відносини між сторонами дійшов висновку, що Виконавець мав надати встановлені послуги договору в межах до 20.07.2021 р., та як наслідок їх виконання зі сторони Замовника мало бути оплаченим.

Суд зауважує, що між сторонами відсутні будь які інші договори чи додаткові угоди щодо продовження строку виконання договору послуг від 20.07.2021 р.

Водночас, за доводами суду відносини щодо надання послуг Виконавця в межах укладеного договору послуг від 20.07.2021 р. не мали місця, оскільки як слідує з попереднього договору, останній укладено 21.07.2021 р., тобто за межами дії договору послу.

Представником позивача не надано жодного належного доказу виконання ним умов договору щодо надання певного обсягу послуг: не зазначено та не надано доказів яким чином виконувався обсяг послуг, передбачених розділом 3 договору, не доведено здійснення контролю та вчинення інших дій, спрямованих на укладення попереднього договору та як наслідок основного договору, шляхом витребування відомостей (довідок), переписка зі сторонами правочину, вчинення запитів, проведення консультацій, тощо.

Тобто, суду не надано жодного доказу, що позивачем фактично були надані відповідачу інформаційно-консультаційні послуги, не надано письмових доказів в підтвердження надання таких послуг, таким чином, позивачем не доведено виконання ним умов договору про надання послуг, а відтак, відсутні правові підстави для стягнення вартості цих послуг, які не були надані замовнику, відповідачу.

З урахуванням встановленого доводи позивача стосовно того, що відповідачем не виконано умови договору, а саме п.п. 4.1., 4.3. та пунктом 5.3 договору яким передбачено, сплату винагороди Виконавцю та обов`язок по оплаті повної суми винагороди і в тому випадку, коли протягом 6 місяців з дня закінчення дії договору замовник укладе Основний договір про відчуження об`єкта не знайшли свого підтвердження з огляду на вищевикладене.

Зокрема суд вважає, за необхідне спростувати доводи позивача стосовно того, що договір є діючим з огляду на п. 6.1. договору послуг, яким зокрема встановлено, що зобов`язання за цим договором діють до повного їх виконання. У випадку невиконання або неналежного виконання Замовником взятих на себе за договором зобов`язань щодо підписання акту приймання-передачі наданих за договором послуг та оплати цих послуг Виконавця, договір діє до повного розрахунку Замовника з Виконавцем, тому з урахуванням цього, відповідач зобов`язаний сплатити і штрафні санкції, що зумовлені неоплатою послуг відповідно до 5.1 договору, а саме штраф в розмірі 5% від рекомендованої стартової ціни Об`єкту (п. 2.6 Договору) - 200 000 доларів США, з огляду на наступне: оскільки, судом встановлено та матеріалами справи доведено, що між сторонами у справі відсутні правовідносини за договором послуг, у відповідача не виникло обов`язку щодо направлення Акту приймання-передачі за договором послуг від 20.07.2021 р., тому що відносини які виникли в останнього за попереднім договором від 21.07.2021 р. та основним договором від 01.12.2021 р. не пов`язані жодним чином із позивачем.

Крім того, суд вважає за необхідне спростувати доводи позивача стосовно того, що між позивачкою та Відповідачем велась переписка щодо сприяння продажу Об`єкту, а саме позивачем надано скріншоти онлайн-переписки з месенджера «Viber», з огляду на наступне: пунктом 7.3 Договору про надання послуг Сторони визнають листування офіційним та таким, що прийняті Стороною, які здійснюються через електронні адреси, вказані в розділі 8. При цьому, між сторонами у справі не було погоджено застосування месенджерів про листування, іншого матеріали справи не містять.

Крім того суд визначаючись щодо позовних вимог було взято уваги заяву свідка ОСОБА_1 ,який являється покупцем за основним договором від 01.12.2021 р., в якій вказано, що про продаж об`єкту йому повідомила ОСОБА_3 , яка і запросила на перегляд 27/500 частини виробничого будинку з господарськими (допоміжними) будівлями, спорудами по АДРЕСА_3 , а саме склад холодильник літера "С" з прибудовою літера «С1», загальною площею 558,2 м.кв. Також ОСОБА_3 надіслала ОСОБА_1 комерційну пропозицію о 14:00 год. 23.07.2021 р. з заяви слідує що ОСОБА_1 оглянув об`єкт безпосередньо на місці, показував приміщення син директора ТОВ «Вінтар» - ОСОБА_4 . Повторний перегляд відбувся вже пізніше з ФОП Кропивською М.О.

Відтак, згідно з положеннями Господарського процесуального кодексу показання свідка мають бути викладені ним письмово у спеціальному документі заяві свідка (ч. 1 ст. 89).

Вимоги до заяви встановлюються імперативними приписами статті 88, відповідно до якої в ній мають бути зазначені ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень.

Підпис на такій заяві обов`язково має бути нотаріально посвідчено. Зрозуміло, що витрати на таке посвідчення справжності підпису не включено до складу судових витрат, отже їх нестиме заінтересована сторона. Але з такого правила є один виняток: нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків, у заяві не вимагається.

У процесі аналізу вимог до заяви свідка та порядку її подання до суду можна дійти висновку, що вона за своєю суттю є письмовим доказом, оскільки суд викликатиме свідків для безпосереднього допиту в суді лише в окремих випадках і здійснюватиме дослідження показань свідка згідно з його вільними письмовими поясненнями, викладеними в ній. Такі умовиводи виходять зі статті 91 Господарського процесуального кодексу, згідно з якою письмовими доказами є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У ст. 73 ГПК вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги та заперечення учасників справи, й інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюють такими засобами: 1) письмовими, речовими й електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 88 ГПК України показання свідок викладає письмово в заяві, у якій зазначає ім`я (прізвище, ім`я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності) або серію та номер паспорта, номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які йому відомо, джерела обізнаності щодо цих обставин, а також підтвердження про обізнаність зі змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з`явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчує нотаріус.

З огляду на наведене судом приймається вищевказана заява свідка, як належний доказ в суді.

Як вбачається із матеріалів справи, Виконавцем не виконано договір про надання послуг у зазначений строк до 20.07.2021 p.

суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Законодавчо визначені способи захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.

У рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004р. №18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально правовим засадам.

Згідно з абзацами 2, 3 пункту 3.5 вказаного Рішення Конституційного Суду України, відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способами захисту інтересів, зокрема, є: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Інтерес може бути як охоронюваним законом, правоохоронюваним, законним, так і незаконним, тобто таким, що не захищається ні законом, ні правом, не повинен задовольнятися чи забезпечуватися ними, оскільки такий інтерес спрямований на ущемлення прав і свобод інших фізичних і юридичних осіб, обмежує захищені Конституцією та законами України інтереси суспільства, держави або не відповідає Конституції чи законам України, загальновизнаним принципам права.

У вказаному рішенні Конституційного Суду України дано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто, інтерес позивача має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам та відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого дано в резолютивній частині вказаного Рішення Конституційного Суду України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" Судом констатовано, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Таким чином, ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Згідно із ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому у рішенні у справі "Пантелеєнко проти України" Європейським судом з прав людини зазначено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ч.2 ст.74 ГПК України).

Відповідно до приписів частини 3 та 4 статті 74 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Пунктами 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Керуючись Рішенням ЄСПЛ від 18.07.2006 року у справі "Проніна проти України", аналізуючи повноту дослідження судами обставин справи, колегія суддів зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов`язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі). Суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Питання чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає з статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

Також Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням встановленого, та в сукупності досліджених доказів суд дійшов висновку про відмову в позові в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, керуючись ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору суд покладає на позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат в частині витрат відповідача на правову допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

За змістом ч. 3 ст. 4 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно зі ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як слідує з матеріалів справи, відповідачем зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 35 000,00 грн, яку просить стягнути з позивача.

Докази понесених витрат на правничу допомогу підтверджується: договором б/н про надання правничої допомоги від 28.04.2022 р., що укладений між адвокатом Гущею Я.В. та ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів»; ордером на надання правової допомоги виданого ТОВ «Вінницький завод пакувальних виробів» на адвоката Гущіну Я.В.; свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю на Гущою Я.В.; рахунок №1 від 02.05.2022р. ФОП Гуща Я.В. на суму 35 000,00 грн. та випискою АТ КБ "Приватбанк" за період з 02.05.2022 по 02.05.2022 на суму 35 000,00 грн.

Суд враховує, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (постанова Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 823/2638/18).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19.

Позивачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

За змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність покладення на позивача витрат на правничу допомогу в сумі 35 000,00 грн, як такі що є обґрунтовані.

Враховуючи вищенаведене та керуючись статтями 2, 4, 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 123, 129, 226, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

1. В позові відмовити повністю.

2.Понесені судові витрати залишити за позивачем.

3. Стягнути з фізичної особи підприємця Кропивська Марина Олександрівна ( АДРЕСА_4 , код ід. НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод пакувальних виробів "Вінтар" (21001, м. Вінниця, вул. Некрасова,87, ) відшкодування виитрат на правову допомогу в сумі 35 000,00 грн.

4. Згідно з приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 24 червня 2022 р.

Суддя Яремчук Ю.О.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу 21032, м. Вінниця, вул. Отамана Сітка, 2/2

3 - відповідачу 21001, м. Вінниця, вул. Некрасова,87