ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 906/481/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Берднік І. С., Дроботової Т. Б.,

помічника судді, який виконує обов`язки секретаря судового засідання, - Бойчук А. П.,

за участю представників сторін:

позивача - Онищука В. М. (адвоката, в режимі відеоконференції),

відповідача - Дороніної О. М. (адвоката),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Будника К. А. (адвоката),

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 (колегія суддів: Юрчук М. І. - головуючий, Дужич С. П., Крейбух О. Г.) у справі

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Малин Енергоінвест",

про стягнення 131 565 870,68 грн

та за зустрічним позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз"

до Акціонерного товариства "Укртрансгаз"

про визнання відсутнім права визначати базову ціну газу на ринку природного газу,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Акціонерне товариство "Укртрансгаз" (далі - АТ "Укртрансгаз") звернулося з позовом до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Житомиргаз" (далі - АТ "Житомиргаз") про стягнення заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору від 17.12.2015 № (далі - договір), а також про стягнення 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних втрат.

1.2. АТ "Укртрансгаз" зазначало, що внаслідок нездійснення відповідачем заходів із самостійного врегулювання негативних небалансів за період із січня 2018 до червня 2018 року у порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС), позивач надав відповідачу послуги з балансування для врегулювання небалансів у зазначені періоди. АТ "Укртрансгаз" були оформлені односторонні акти про надання таких послуг та надіслані АТ "Житомиргаз". Позивач стверджував, що з моменту отримання актів про надання послуг балансування, рахунків на оплату та звітів по точках входу/виходу у відповідача відповідно до пункту 9.4 договору та пункту 4 глави 4 розділу ХIV Кодексу ГТС виникли зобов`язання здійснити їх оплату. Проте всупереч нормам законодавства та умовам договору відповідач лише частково здійснив оплату боргу за послуги з балансування. У зв`язку з невиконанням АТ "Житомиргаз" свого обов`язку щодо оплати вартості послуг з балансування, АТ "Укртрансгаз" просило стягнути з відповідача заборгованість, а також нараховані відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні та 3% річних.

1.3. 17.06.2020 АТ "Житомиргаз" звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило визнати відсутнім право у АТ "Укртрансгаз" визначати базову ціну газу, більшу за вартість на ринку природного газу за період із січня 2018 року до червня 2018 року.

1.4. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, АТ "Житомиргаз" зазначало, що згідно з реєстром природних монополій АТ "Укртрансгаз" є суб`єктом природної монополії на ринку транспортування природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ трубопроводами на всій території України. Послуга з балансування надається в межах послуги з транспортування природного газу. Договором передбачено надання послуги з балансування, тому АТ "Укртрансгаз" також є суб`єктом природної монополії на ринку послуг з балансування. АТ "Житомиргаз" стверджувало, що під час співставлення базової ціни газу АТ "Укртрансгаз" із ціною, визначеною на офіційному вебсайті Української енергетичної біржі, а також ціною найбільшого постачальника природного газу на ринку України - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - АТ "НАК "Нафтогаз України"), в першому випадку вартість газу менша на 39 815 842,65 грн, а у другому випадку - на 33 538 132,39 грн. АТ "Житомиргаз", посилаючись на частину 2 статті 16 Цивільного кодексу України, стверджувало, що у АТ "Укртрансгаз" відсутнє право визначати базову ціну газу, більшу за вартість на ринку природного газу за період із січня до червня 2018 року.

1.5. 12.01.2021 АТ "Житомиргаз" подало заяву про уточнення позовних вимог, в якій просило здійснювати розгляд зустрічного позову з таким змістом позовних вимог: "визнати відсутнім право у АТ "Укртрансгаз" визначати базову ціну для АТ "Житомиргаз" за найбільшою ціною закупівлі для періоду із січня 2018 року до червня 2018 року".

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 (суддя Давидюк В. К.) у справі № 906/481/20 первісний позов АТ "Укртрансгаз" задоволено. Вирішено стягнути з АТ "Житомиргаз" на користь АТ "Укртрансгаз" 105801009,05 грн за послуги балансування; 8539105,79 грн 3% річних; 17225755,84 грн інфляційних втрат; 735700,00 грн судового збору. В задоволенні зустрічного позову АТ "Житомиргаз" відмовлено.

2.2. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що у відповідача перед позивачем утворився борг за послуги з балансування, які були надані на підставі договору. Враховуючи, що в платіжних документах, які надані на підтвердження оплати балансування за 2018 рік, міститься посилання в призначенні платежу на договір, суд зазначив про відсутність у нього підстав вважати, що договір є неукладеним через відсутність додатків 1, 2, 3. Суд з`ясував, що АТ "Житомиргаз" сплачувало кошти як оплату послуг з балансування за договором на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, проте затверджений постановою № 256 Порядок втратив чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 1101 (1101-2019-п ) від 24.12.2019. Тому суд зазначив, що АТ "Житомиргаз" не позбавлений можливості самостійно виконати зобов`язання з оплати послуг з балансування відповідно до умов договору в тій частині, які не охоплені коштами з Державного бюджету України. Суд погодився з розрахунками АТ "Укртрангаз", тому зазначив, що первісні вимоги в частині стягнення з АТ "Житомиргаз" заборгованості за послуги з балансування у сумі 105 801 009,05 грн, надані на підставі договору, а також 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних належить задовольнити.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічних вимог АТ "Житомиргаз" мотивоване тим, що право АТ "Укртрансгаз" визначати базову ціну газу та надавати послуги з балансування передбачене пунктами 1, 2 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС.

2.3. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 рішення Господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 у частині задоволення первісного позову АТ "Укртрансгаз" скасоване. Прийнято нове рішення. В задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" до АТ "Житомиргаз" про стягнення 131 565 870,68 грн відмовлено. В частині зустрічного позову АТ "Житомиргаз" рішення Господарського суду Житомирської області від 18.05.2021 залишено без змін.

2.4. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із того, що:

- позивач не надав до матеріалів справи номінацій, які подавалися замовником природного газу на період січень 2018 року-червень 2018 року, та які оформлені відповідно до розділу ХІ Кодексу ГТС;

- матеріали справи не містять первинних документів, які б свідчили про реальність вчинення балансуючих дій щодо кожної доби та понесення витрат, пов`язаних з таким балансуванням;

- стверджуючи про наявність небалансу у відповідача, позивач не долучив жодного належного та допустимого доказу тих обставин, що у спірний період саме відповідач подавав та/або відбирав природний газ у точці входу/виходу;

- правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані не лише укладеним договором, а й мають бути також врегульовані шляхом укладення додатків 1 та 2, однак матеріали справи не містять укладеного між сторонами додатку 1, у матеріалах справи наявні ксерокопії (а не належним чином завірені копії письмового доказу) додатку 2 та додатку 3;

- умовами договору сторони чітко не визначили базову ціну газу.

За таких обставин суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 638 Цивільного кодексу України, статті 180 Господарського кодексу України, дійшов висновків, що оскільки укладення додатків 1, 2, 3 є невід`ємною складовою предмета договору, то відсутність укладеного додатка 1 стосовно розподілу потужностей за календарними періодами не може беззаперечно стверджувати про досягнення сторонами згоди в цій частині, та, як наслідок, - в частині надання послуг замовленої потужності по точках входу та виходу до/з газотранспортної системи; фізичного транспортування природного газу та балансування обсягів природного газу. Крім того, суд апеляційної інстанції, зазначив, що у спірний період не було перевищення 5-відсоткового небалансу від загального обсягу природного газу, який надійшов в ГРМ, тому відсутні підстави для застосування коефіцієнта 1,2 замість коефіцієнта 1,0. Суд зазначив, що платежі зі сплати основної заборгованості здійснені АТ "Житомиргаз" в межах строків оплати, установлених договором, спільними протокольними рішеннями та постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 № 256, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 105 801 009,05 грн заборгованості за надані послуги з балансування обсягів природного газу, 8 539 105,79 грн 3% річних та 17 225 755,84 грн інфляційних у зв`язку з несвоєчасною оплатою природного газу відповідно до договору.

При цьому суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності зустрічних позовних вимог.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021, АТ "Укртрансгаз" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 в частині відмови у задоволенні первісного позову та залишити в силі рішення Господарського суду Житомирської області від 18.05.2021.

3.2. Обґрунтовуючи доводи касаційної скарги, АТ "Укртрансгаз" зазначає, що оскаржувана постанова ухвалена з неправильним застосуванням судом норм матеріального права, зокрема пунктів 2, 3, 5 глави 1 розділу І, пункту 2 глави 1 розділу IV, пункту 1 глави 1 розділу VIII, норм розділів XI, XIII, XIV, XVI Кодексу ГТС, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 30.09.2015 № 2493 (в редакції, що регулює спірні правовідносини), статей 526, 530, 536, 549, 614, 625, 651 Цивільного кодексу України, частини 3 статті 198, статей 216, 218, частини 2 статті 231 Господарського кодексу України, статті 129 Конституції України, та порушенням норм процесуального права, зокрема статей 2, 3, 5, 7, 11, 13, 75, 227, 236, 238, 282 Господарського процесуального кодексу України. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права, зокрема, пункт 5 глави 1 розділу І, пункт 1 глави 1 розділу VIII, норм розділів XI, XII, XIV Кодексу ГТС, статті 626, 628 Цивільного кодексу України, статті 179, 181 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18, від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18, від 18.09.2018 у справі № 922/1580/18, від 17.07.2019 у справі № 906/408/18. Крім того, скаржник зауважує, що постанова суду апеляційної інстанції оскаржується з підстав, передбачених пунктом 1 частини 3 статті 310 цього Кодексу, оскільки суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

3.3. Відповідач подав відзив на касаційну скаргу, в якому, посилаючись на законність і обґрунтованість оскаржуваної постанови, просить залишити її без змін, а касаційну скаргу - без задоволення. АТ "Житомиргаз" зазначає, що посилання скаржника на постанови Верховного Суду є безпідставними та необґрунтованими, оскільки встановлені судами фактичні обставини, зміст спірних правовідносин, правозастосування є неподібними у цих справах. Відповідач стверджує про відсутність доказів того, що природний газ, який мав би бути предметом послуг з балансування, переміщувався в ГТС, тому висновки апеляційного господарського суду є обґрунтованими.

3.4. АТ "НАК "Нафтогаз України" подало до Верховного Суду пояснення, в яких зазначає про обґрунтованість касаційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції. АТ "НАК "Нафтогаз України" вважає, що матеріалами справи підтверджується надання позивачем послуг з балансування, зокрема актом надання послуг з балансування.

3.5. Відповідач надав заперечення на пояснення АТ "НАК "Нафтогаз України", в яких зазначив про свою незгоду з доводами третьої особи щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності в матеріалах справи належних та допустимих доказів для їх підтвердження. Відповідач зазначає, зокрема, що сам факт складення оператором ГТС акта надання послуг з балансування не свідчить про те, що замовником не було самостійно врегульовано місячний негативний небаланс.

3.6. АТ "Укртрансгаз" подало до Верховного Суду заперечення на клопотання про закриття касаційного провадження, в якому просить відхилити доводи відповідача, викладені у клопотанні АТ "Житомиргаз" про закриття касаційного провадження, що надійшло на адресу АТ "Укртрансгаз".

3.7. АТ "Житомиргаз" подало до Верховного Суду додаткові пояснення, в яких просить у задоволенні касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" відмовити, а постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 залишити без змін.

4. Обставини справи, встановлені судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 17.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" як оператором (яке було перейменоване в АТ "Укртрансгаз") та АТ "Житомиргаз" як замовником було укладено договір транспортування природного газу № , за умовами якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1 договору).

4.2. У пункті 2.3 договору передбачено перелік послуг, які можуть бути надані замовнику за договором, зокрема послуги з балансування обсягів природного газу, які подаються до ГТС і відбираються з неї.

4.3. Обсяг послуг, що надаються за цим договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього договору (пункт 2.4 договору).

4.4. Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюються відповідно до вимог Кодексу ГТС (пункт 2.5 договору).

4.5. Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ по точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6 договору).

4.6. Як передбачено пунктом 2.7 договору, оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів.

4.7. Згідно з пунктом 2.8 договору, додатки 1, 2, 3 є невід`ємною частиною цього договору. При цьому додаток 3 укладається у випадку, коли замовником послуг є оператор газорозподільної системи, прямий споживач, газодобувне підприємство або виробник біогазу.

4.8. Пунктом 3.1 договору визначено, що оператор зобов`язаний, серед іншого, своєчасно надавати послуги належної якості; приймати номінації та реномінації, а також заявки на розподіл потужності від замовника відповідно до умов, встановлених Кодексом ГТС; забезпечувати належну організацію та функціонування своєї диспетчерської служби; виконувати інші обов`язки, визначені цим Кодексом та чинним законодавством України.

4.9. Оператор має право, зокрема, своєчасно отримувати від замовника плату за надані послуги, користуватися іншими правами, передбаченими цим договором та чинним законодавством України, для забезпечення належного надання послуг, а також для виконання обов`язків оператора газотранспортної системи (пункт 3.2 договору).

4.10. Як передбачено пунктом 4.1 договору, замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг; дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС; негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби оператора; вчасно врегульовувати небаланси.

4.11. Відповідно до пункту 5.1 договору порядок комерційного обліку природного газу (у тому числі приладового) та перевірки комерційних вузлів обліку, а також порядок приймання-передачі природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи та визначення і перевірки параметрів якості в цих точках здійснюється сторонами відповідно до вимог Кодексу ГТС та з урахуванням цього договору.

4.12. Окремим додатком 3 до цього договору між оператором та замовником, який є оператором газорозподільної системи / прямим споживачем / газовидобувним підприємством / виробником біогазу, інших видів газу з альтернативних джерел, визначається перелік комерційних вузлів обліку газу, встановлених на всіх фізичних точках входу/виходу до відповідного замовника (пункт 5.4 договору).

4.13. У пункті 5.5 договору зазначено, що на кожну фізичну точку входу/виходу до/з ГТС складається акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який має містити схему потоків газу через вузол обліку природного газу (далі - ВОГ), його місце розташування на схемі, межу балансової належності та за необхідності схематичне позначення іншого обладнання чи засобів вимірювальної техніки (далі - ЗВТ).

4.14. Згідно з пунктом 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС у строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобов`язаний сплатити оператору за послуги з балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

4.15. У пункті 9.2 договору узгоджено, що вартість послуг з балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою:

В балансування = БЦГ х К х Qбг, де:

БЦГ - базова ціна газу;

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування;

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

4.16. Базова ціна газу визначається оператором відповідно до Кодексу ГТС. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на вебсайті (пункт 9.3 договору).

4.17. Відповідно до пункту 9.4 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг з балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

4.18. 29.11.2017 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою пункт 9.4 розділу IX викладено в такій редакції: "9.4. Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг з балансування та рахунок-фактуру, замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг з балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період".

4.19. За твердженням позивача, АТ "Укртрансгаз" виявило наявність у АТ "Житомиргаз" негативних місячних небалансів природного газу у січні 2018 року в обсязі 5598,297 тис. куб. м, у лютому 2018 року - 4825,000 тис. куб. м, у березні 2018 року - 4900,000 тис. куб. м, у квітні 2018 року - 1300,00 тис. куб. м, у травні 2018 року - 50,000 тис. куб. м, у червні 2018 року - 660,000 тис. куб. м.

4.20. Суди попередніх інстанцій зазначили, що в матеріалах справи містяться односторонні акти про врегулювання щодобових небалансів, а також розрахунки вартості балансування за січень 2018 року, лютий 2018 року, березень 2018 року, квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року із доказами їх направлення АТ "Житомиргаз".

4.21. Замовник частково здійснив оплату послуг з балансування за договором в сумі 117 174 486,18 грн, на підтвердження чого в матеріалах справи містяться копії витягів з банківських виписок.

4.22. Спір за первісними вимогами АТ "Укртрансгаз" виник у зв`язку невиконанням, на думку позивача, АТ "Житомиргаз" свого обов`язку щодо повної оплати вартості послуг з балансування у спірний період, наданих на підставі договору, а спір за зустрічними позовними вимогами виник у зв`язку із відсутністю, за твердженням АТ "Житомиргаз", права у АТ "Укртрансгаз" визначати базову ціну вартості природного газу.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2021 визначено колегію суддів у справі № 906/481/20 у складі: Багай Н. О. - головуючий, Дроботова Т. Б., Чумак Ю. Я.

Ухвалою Верховного Суду від 29.11.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 906/481/20, розгляд касаційної скарги призначено на 13.01.2022.

Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2022 провадження у цій справі зупинено до закінчення перегляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 918/450/20.

18.02.2022 об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 918/450/20 ухвалено постанову, яка була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20.04.2022.

Однак із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні".

У зв`язку із увільненням судді Чумака Ю. Я. від роботи на час виконання ним державних або громадських обов`язків у зв`язку із участю у добровольчому формуванні територіальної громади, розпорядженням заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 28.04.2022 № 29.3-02/790 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 906/481/20.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 визначено колегію суддів у складі: Багай Н. О. - головуючий, Берднік І. С., Дроботова Т. Б.

Ухвалою Верховного Суду від 28.04.2022 поновлено касаційне провадження за касаційною скаргою АТ "Укртрансгаз" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 906/481/20, вирішено здійснити розгляд справи у відкритому судовому засіданні 21.06.2022.

5.2. З урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 18.05.2022 № 341/2022 з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду справи № 906/481/20 у розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного судового захисту.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу АТ "Укртрансгаз" належить задовольнити частково з огляду на таке.

5.4. Аргументи і доводи касаційної скарги стосуються перегляду оскаржуваної постанови в частині розгляду по суті первісних позовних вимог. Предметом первісного позову у цій справі є матеріально-правові вимоги АТ "Укртрансгаз" про стягнення заборгованості за надані на підставі договору послуги з балансування обсягів природного газу за період січень 2018 - червень 2018, а також нарахованих з цієї суми заборгованості річних та інфляційних. Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо оплати за надані послуги з балансування обсягів природного газу.

5.5. Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

5.6. У статті 180 Господарського кодексу України визначено істотні умови господарського договору.

Так, відповідно до частин 1, 3 і 4 цієї статті зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань як погоджених сторонами, так і тих, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов`язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг.

5.7. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (частина 5 статті 180 Господарського кодексу України).

5.8. Взаємовідносини, які виникають у процесі укладення договорів транспортування природного газу, регулюються Законом України "Про ринок природного газу", Кодексом ГТС та Типовим договором транспортування природного газу, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497.

5.9. За змістом частин 1 і 2 статті 32 Закону України "Про ринок природного газу" (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом ГТС та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор ГТС зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору ГТС встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до постанови НКРЕКП від 30.09.2015 № 2497 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - січень 2018 року) Типовий договір транспортування природного газу містить додатки до нього, а саме: додаток 1 - розподіл потужності, додаток 2 - транспортування, додаток 3 - перелік комерційних вузлів обліку газу, фактично встановлених у пунктах приймання-передачі газу.

5.10. Кодекс ГТС (тут і далі застосовується в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - січень 2018 року) є регламентом функціонування ГТС України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування ГТС України. Дія цього Кодексу поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності.

5.11. Пункт 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС визначає договір транспортування як договір, укладений між оператором ГТС та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор ГТС надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу (замовлення розподілу потужності, замовлення транспортування природного газу, послуга з балансування) на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору ГТС вартість отриманих послуг (послуги).

5.12. Суди попередніх інстанцій установили, що розділ 9 договору та глава 4 розділу XIV Кодексу ГТС містять порядок та формули визначення вартості послуг балансування. При цьому пункти 9.1, 9.2 договору містять умови, які визначають місячний негативний небаланс замовника.

Обсяг послуг, що надаються відповідно до цього договору, визначається додатком 1 (розподіл потужності) та/або додатком 2 (транспортування) до договору, які згідно з пунктом 2.8 договору є його невід`ємною частиною.

Суд апеляційної інстанції, посилаючись на положення статті 638 Цивільного кодексу України, статті 180 Господарського кодексу України, дійшов висновків, що оскільки укладення додатків 1, 2, 3 є невід`ємною складовою предмета договору, то відсутність укладеного додатка 1 стосовно розподілу потужностей за календарними періодами не може беззаперечно свідчити про досягнення сторонами згоди в цій частині та, як наслідок, - в частині надання послуг замовленої потужності по точках входу та виходу до/з газотранспортної системи, фізичного транспортування природного газу та балансування обсягів природного газу.

5.13. Касаційну скаргу з посиланням на положення пунктів 1, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивовано тим, що оскаржувану постанову ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. На думку скаржника,суд в оскаржуваній постанові застосував положення пункту 5 глави 1 розділу І, пункту 1 глави 1 розділу VIII, розділів XI, XII, XIV Кодексу ГТС, статей 626, 628 Цивільного кодексу України, статей 179, 181 Господарського кодексу України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 923/351/18, від 14.07.2020 у справі № 923/1064/18, від 09.10.2019 у справі № 922/1382/18, від 18.06.2019 у справі № 912/1558/18, від 18.09.2018 у справі № 922/1580/18, від 17.07.2019 у справі № 906/408/18. Крім того, скаржник зауважує, що постанова суду апеляційної інстанції ухвалена без урахування доводів та доказів, наданих АТ "Укртрансгаз".

5.14. Відповідно до частини 4 статті 300 Господарського процесуального кодексу України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.15. Розгляд касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" у цій справі було зупинено до розгляду касаційної скарги АТ "Укртрансгаз" у справі № 918/450/20, тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20, що ухвалена після подання касаційної скарги.

5.16. Верховний Суд у постанові від 18.02.2022 у справі № 918/450/20 за подібних правовідносин (з огляду на суб`єктний склад учасників (позивач - АТ "Укртрансгаз" - оператор ГТС, відповідач - оператор ГРМ), позовні вимоги (стягнення заборгованості за послуги з балансування обсягів природного газу) та їх підстави, сферу регулювання правових відносин), зазначив, що відсутність відповідних додатків, які самі сторони в договорі визнали його невід`ємною частиною, тобто такими, що за змістом є обов`язковими, а отже, й істотними в контексті предмета договору, за звичайних обставин мала б свідчити про неукладеність договору. До того ж, обов`язковість названих додатків до договору транспортування, виходячи з приписів законодавства, передбачена й безпосередньо законом.

Водночас не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону (пункт 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17).

Фактичне виконання усіма сторонами спірного договору виключає кваліфікацію цього договору як неукладеного. Зазначена обставина також виключає можливість застосування до спірних правовідносин частини восьмої статті 181 Господарського кодексу України, за змістом якої визнання договору неукладеним (таким, що не відбувся) може мати місце на стадії укладення господарського договору, якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних його умов.

Подібний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 11.10.2018 у справі № 922/189/18.

5.17. Проте у справі № 906/481/20, яка розглядається, суд апеляційної інстанції не надав належної правової оцінки обставинам щодо виконання сторонами умов договору. Так, суд не звернув увагу на те, що у позові АТ "Укртрансгаз" зазначало про часткове здійснення відповідачем оплати на суму 117 174 486,19 грн, а у відзиві на позовну заяву заперечення АТ "Житомиргаз" проти позову були обґрунтовані відсутністю надання послуг з балансування, відсутністю у позивача ресурсу для надання послуги фізичного балансування, розбіжністю у нарахуванні вартості наданих послуг з балансування та безпідставністю застосування позивачем при розрахунку вартості цих послуг коефіцієнта 1,2, а не посиланням на неукладеність договору чи на його фактичне невиконання сторонами. Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на розділ 9 договору, який містить умови щодо визначення вартості послуг з балансування.

5.18. Відповідно до пункту 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з ГТС у точках виходу за цей газовий місяць.

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (пункт 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

5.19. Згідно з пунктом 2 розділу XIII Кодексу ГТС замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси.

5.20. У главі 3 розділу XIV Кодексу ГТС передбачено порядок урегулювання замовником небалансів. Так, у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остатнього небалансу за цей газовий місяць (пункт 4 зазначеної норми).

5.21. Відповідно до підпункту 2 пункту 7 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС негативний місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований у строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

5.22. Підставою для проведення розрахунку послуг з балансування є односторонній акт про надання послуг з балансування обсягів природного газу, оформлений оператором ГТС відповідно до умов договору транспортування природного газу. Оператор ГТС до 14-го числа місяця, наступного за звітним, надає замовнику послуг транспортування односторонній акт про надання послуг з балансування на обсяги природного газу, місячного небалансу замовника послуг транспортування, що був не врегульований ним відповідно до пунктів 3- 5 глави 3 цього розділу, рахунок на оплату, звіт по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (що має містити деталізацію по споживачах замовника послуг транспортування на точках виходу). Замовник послуг транспортування повинен здійснити оплату у строк, що не перевищує 5 банківських днів з дня отримання ним зазначених документів (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС).

5.23. Отже, відповідно до закону та договору достатньою підставою для оплати послуг з балансування є існування місячного негативного небалансу, який доводиться алокаціями (звітами), складеними оператором ГТС, на підставі інформації, наданої самим замовником. При цьому зазначена інформація є нерозривно пов`язаною із звітністю сторін щодо надання послуг з транспортування газу.

5.24. Кодекс ГТС у розділі ХІІ детально регламентує здійснення алокації (на яких даних ґрунтується, порядок здійснення тощо). Так, у межах процедури алокації передбачено, що підписані щомісячні акти приймання-передачі газу відповідно до положень пункту 2 глави 7 розділу III цього Кодексу, що містять інформацію про щомісячні обсяги природного газу, визначені комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, поданого до ГТС, є основою для формування інформації, що передається оператору ГТС для здійснення ним алокації (пункт 5 глави 1 розділу ХІІ Кодексу ГТС).

5.25. Оплата послуг з балансування має бути здійснена замовником у разі надсилання оператором ГТС такому замовнику рахунка на оплату, звіту по точках входу/виходу замовника послуг транспортування (пункти 3 і 4 глави 4 розділу XIV Кодексу ГТС), та за відсутності доказів про самостійне врегулювання небалансу.

5.26. З огляду на наведене для правильного вирішення цього спору за відсутності узгодженої позиції сторін щодо надання послуг з балансування апеляційному суду належало встановити обставини, пов`язані з наданням послуг власне транспортування газу, дослідити складені сторонами на виконання відповідних умов договору акти приймання-передачі природного газу в спірний період, у тому числі з метою встановлення обсягів природного газу, визначених комерційними вузлами обліку у фізичних точках входу/виходу, як то передбачено Кодексом ГТС.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 918/450/20.

5.27. Проте суд апеляційної інстанції не надав оцінку наявним у матеріалах справи алокаціям (звітам) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу АТ "Житомиргаз", між замовниками послуги транспортування (постачальниками) за січень-червень 2018 року, актам приймання-передачі обсягів природного газу, які приймалися відповідачем, звітам по точках входу/виходу замовника послуг з транспортування.

5.28. Враховуючи, що суд апеляційної інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, оскільки не дослідив усі зібрані у справі докази та не надав їм належної оцінки, а також враховуючи передбачені частиною 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, оскаржуване судове рішення, прийняте за результатами розгляду справи по суті заявленого первісного позову, належить скасувати, а справу - направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

5.29. З огляду на неповноту встановлення апеляційним господарським судом фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що на цій стадії судового провадження решта доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, не розглядаються.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови у задоволенні первісного позову наведеним вимогам не відповідає.

6.2. Згідно із частинами 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом частини 3 статті 310 Господарського процесуального кодексу України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо, зокрема, суд не дослідив зібрані у справі докази.

6.3. Ураховуючи допущені судом апеляційної інстанції порушення норм матеріального і процесуального права та беручи до уваги, що суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, ухвалену у справі постанову в частині відмови у задоволенні первісного позову слід скасувати із направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду, а касаційну скаргу задовольнити частково.

6.4. Під час нового розгляду справи апеляційному господарському суду слід урахувати наведене, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та залежно від встановленого прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

7. Розподіл судових витрат

7.1. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 316, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Укртрансгаз" задовольнити частково.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 28.08.2021 у справі № 906/481/20 скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову, справу № 906/481/20 у цій частині направити на новий розгляд до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді І. С. Берднік

Т. Б. Дроботова