ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Рішення

"23" червня 2022 р. м. Ужгород Справа № 907/38/21

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 1 Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

до відповідача 2 Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, який у подальшому перейменований у Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області

з участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34, м. Ужгород Закарпатської області

про визнання Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.01.2008 року, укладеного між Управління майном міста Ужгородської міської ради та ТзОВ Підлипники, укладеною в редакції позивача,

Суддя господарського суду Пригара Л.І.

Секретар судового засідання Райніш М.І.

представники:

Позивача Маркусь М.І., адвокат, довіреність № 1780 від 04.12.2019 року

Відповідача 1 не з`явився

Відповідача 2 не з`явився

Третьої особи Майстренко Н.М., адвокат,

ордер серії АІ № 1021144 від 27.01.2020 року

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Товариством з обмеженою відповідальністю Підлипники, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області про визнання Додаткової угоди до Договору оренди земельної ділянки б/н від 22.01.2008 року, укладеного між Управління майном міста Ужгородської міської ради та ТзОВ Підлипники, укладеною в редакції позивача.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2021 року відкрито провадження у справі № 907/38/21 в порядку загального позовного провадження та залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області; підготовче засідання призначено на 03.03.2021 року. Явку уповноважених представників учасників процесу у підготовче засідання визнано обов`язковою. Встановлено відповідачу строк на подання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України із одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачеві строк на надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву. Встановлено третій особі строк для надання суду письмово висловленої позиції щодо заявленого позову протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали.

Ухвалами суду від 03.03.2021 року та 24.03.2021 року підготовчі засідання відкладалися з підстав, наведених в ухвалах суду.

Ухвалою суду від 28.04.2021 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34, м. Ужгород Закарпатської області та відкладено підготовче засідання на 25.05.2022 року.

Ухвалою суду від 25.05.2021 року змінено процесуальний статус третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради та залучено його до участі у справі в процесуальному статусі відповідача 2, підготовче засідання відкладено на 29.06.2021 року.

Ухвалою суду від 29.06.2021 року відмовлено в задоволенні клопотання Ужгородської міської ради про зупинення провадження в даній справі.

У підготовчому засіданні 29.06.2021 року за участю уповноважених представників учасників процесу проголошувалась перерва до 19.08.2021 року.

Ухвалою суду від 19.08.2021 року відмовлено в задоволенні усного клопотання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 про зупинення провадження в даній справі.

У підготовчих засіданнях 19.08.2021 року, 17.09.2021 року, 19.10.2021 року, 02.11.2021 року, 18.11.2021 року, 24.11.2021 року та 14.12.2021 року за участю уповноважених представників учасників процесу судом проголошувались перерви.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 б/н від про зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою суду від 16.12.2021 року здійснено зміну найменування відповідача 2 із Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області на Департамент міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області; закрито підготовче провадження у справі № 907/38/21 та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 28.01.2022 року.

Ухвалами суду від 28.01.2022 року, 24.02.2022 року та 12.05.2022 року судові засідання відкладались із підстав, наведених в ухвалах суду.

У судовому засіданні 30.05.2022 року за участю уповноважених представників позивача, відповідача 1, відповідача 2 та третьої особи, після заслуховування вступного слова всіх учасників справи, судом оголошено перерву в порядку ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 216 ГПК України до 22.06.2022 року.

Відповідачі явку уповноважених представників у судове засідання 22.06.2022 року не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

В судовому засіданні 22.06.2022 року судом за участю представників позивача та третьої особи досліджено наявні у справі документальні докази та, відповідно, завершено стадію з`ясування фактичних обставин справи. При цьому, за клопотанням представника третьої особи, мотивованим необхідністю підготовки до проведення судових дебатів, судом проголошено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 23.06.2022 року до 16 год. 00 хв., про що повідомлено присутніх у судовому засіданні учасників справи під розписку.

Ухвалу суду від 22.06.2022 року про оголошення перерви у судовому засіданні надіслано на електронні адреси відповідачів.

23.06.2022 року через канцелярію суду подано спільне клопотання представника Ужгородської міської ради та Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради б/н від 23.06.2022 року (вх. № 02.3.1-02/3136/22 від 23.06.2022 року) про відкладення розгляду справи по суті на іншу дату, обґрунтоване покликанням на перебування представника відповідачів Данканича А.Е. у відпустці, з огляду на що явка останніх в судове засідання є неможливою. Разом з тим, зазначає, що представництво інтересів відповідачів доручено саме Данканичу А.Е., оскільки вказаний працівник вже п`ятий рік представляє інтереси відповідачів у судових провадженнях з ТОВ Підлипники щодо спірної земельної ділянки, а тому участь Данканича А.Е. в ході розгляду вказаної справи надасть відповідачам можливість забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів органу місцевого самоврядування.

Представник позивача в ході судового розгляду щодо заявленого клопотання заперечив з мотивів його необґрунтованості, наполягав на розгляді справи по суті, при цьому, зазначаючи, що підготовчі та судові засідання у справі неодноразово відкладалися за клопотаннями відповідачів та третьої особи, а тривалий розгляд спору, у свою чергу, обмежує право позивача на ефективний судовий захист.

Представник третьої особи клопотання відповідачів про відкладення судового засідання на інший термін підтримала з мотивів, викладених у вказаному клопотанні.

Проаналізувавши мотиви, наведені представником відповідачів у клопотанні про відкладення розгляду справи, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на таке.

Приписами ст. 216 ГПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

У даному контексті суд зазначає, що сторони мають не тільки процесуальні права, але й процесуальні обов`язки.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частина 4 вказаної статті регламентує, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Зловживання правом має місце, коли під видимою формальною реалізацією прав учасника провадження, що визначені ст. 43 ГПК України, такий учасник провадження має намір затягувати судовий процес.

Разом з тим, згідно зі статтею 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Що ж стосується наведених представником відповідачів обставин в обґрунтування причин неявки в дане судове засідання, то суд зазначає, що такі не можуть бути визнані поважними, адже не є об`єктивно непереборними. Відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 12.03.2019 року у справі № 910/12842/17.

Таким чином, представником відповідачів не наведено обставин, які є перешкодою для подальшого розгляду справи без його участі, та могли би бути підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, представник відповідачів не зазначив об`єктивної неможливості проведення судового засідання, яке призначене на 23.06.2022 року, без участі відповідачів або його представників.

Разом з тим, у матеріалах справи наявний відзив на позовну заяву, підписаний представником Ужгородської міської ради Діаною Гомзою, що свідчить про обізнаність і іншого представника Ужгородської міської ради про матеріали даної справи та можливість забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів Ужгородської міської ради в ході судового розгляду.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Ухвалою суду від 22.06.2022 року явка учасників справи в судове засідання 23.06.2022 року судом була визнана на власний розсуд, відтак, виходячи із засад змагальності та диспозитивності у господарському судочинстві, передбачених статтями 13, 14 ГПК України, учасники справи на власний розсуд скористалися наданим їм частиною 1 статті 42 ГПК України процесуальним правом на участь в судовому засіданні під час розгляду даної справи по суті.

Поряд із цим, представник третьої особи на електронну адресу суду надіслала клопотання б/н від 23.06.2022 року (вх. № 02.3.1-02/3125/22 від 23.06.2022 року) про оголошення перерви у судовому засіданні з метою надання їй можливості ознайомитись із матеріалами справи та підготуватись до стадії судових дебатів.

З урахуванням того, що в судовому засіданні 22.06.2022 року судом за участю уповноважених представників позивача та третьої особи, було досліджено всі наявні у справі документальні докази та завершено з`ясування її фактичних обставин, беручи до уваги тривалий проміжок часу після закриття підготовчого провадження у справі 16.12.2021 року та до початку судового засідання до 16 год. 00 хв. 23.06.2022 року, впродовж якого представник третьої особи могла скористатися процесуальним правом на ознайомлення з матеріалами справи та підготуватись до стадії судові дебати, суд дійшов висновку про часткову відмову в задоволенні клопотання третьої особи в частині оголошення перерви у судовому засіданні з метою надання можливості підготуватись до судових дебатів.

Згідно з приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, а тому, відповідно до ст. 202 Господарського процесуального кодексу України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідачів, за наявними у справі матеріалами, яких достатньо для встановлення обставин і вирішення спору по суті.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 22.01.2008 року між ним та Управлінням майном міста Ужгородської міської ради було укладено Договір оренди землі, предметом якого виступала земельна ділянка площею 0,4 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8 Березня Можайського та який був зареєстрований у встановленому законодавством порядку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У відповідності до Додаткових угод до Договору оренди, укладених сторонами, строк дії Договору закінчувався 28.12.2017 року, відтак, позивач, реалізовуючи своє переважне право на поновлення строку дії Договору, 09.10.2017 року звернувся до Ужгородської міської ради, надавши, при цьому, перелік необхідних документів, в тому числі, проєкт Додаткової угоди до Договору оренди про поновлення строку її дії на таких самих умовах та на той самий строк, до 28.12.2022 року, для прийняття відповідачем 1 рішення про продовження строку дії Договору оренди.

Як зазначає позивач, рішенням Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017 року йому було відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням Ужгородської міської ради, позивач оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року у справі № 907/18/18 в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники відмовлено повністю. В подальшому, постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники задоволено та скасовано рішення суду першої інстанції; визнано протиправним та скасовано підпункт 3.2. пункту 3 рішення XVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання № 955 від 21.12.2017 року. Крім того, визнано поновленим Договір оренди земельної ділянки, укладений 22.01.2008 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та ТзОВ Підлипники площею 0,4000 га, кадастровий номер :20:002:0005, для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8-го Березня Олександра Можайського в м. Ужгороді строком до 28.12.2022 на умовах додаткової угоди в редакції позивача.

Покликаючись на приписи ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, позивач стверджує, що постановою апеляційного господарського суду у справі № 907/18/18 встановлено всі фактичні обставини щодо позивача та відповідача, які не підлягають повторному доказуванню при розгляді цієї справи та підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог. Зокрема, зазначає, що апеляційний господарський суд встановив наступні фактичні обставини, які мають значення при вирішенні даного спору: належне виконання орендарем обов`язків за Договором; своєчасне звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення Договору з наданням проєкту додаткової угоди; порушення орендодавцем встановленого законом порядку розгляду питання про поновлення Договору оренди на новий строк; відмову в поновленні Договору оренди без надання заперечень у межах визначених строків та без наведення обґрунтувань такої відмови.

Наголошує також позивач і на тому, що апеляційним господарським судом у межах справи № 907/18/18 встановлено, що орендована Товариством земельна ділянка не є прибудинковою територією багатоквартирного будинку по вул. Можайського, 34. Актом обстеження умов використання спірної земельної ділянки робочою групою з представників структурних підрозділів міської ради 06.06.2017 року встановлено, що межі проектованої прибудинкової території ОСББ Можайського 34 не накладаються на земельну ділянку, яка орендується позивачем. Обидві ділянки розділені полотном для забезпечення належного проїзду автотранспорту.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 907/18/18 постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року в частині задоволених позовних вимог ТзОВ Підлипники про визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради про відмову в поновленні Договору оренди залишено в силі. В частині вимог про визнання Договору оренди поновленим скасовано, а справу в цій частині передано на новий розгляд до апеляційного господарського суду. Підставою для часткового скасування постанови апеляційної інстанції слугувало обрання позивачем невірного способу захисту, оскільки в такій категорії спорів належним способом захисту є не визнання договору оренди поновленим, а визнання додаткової угоди до договору оренди укладеною в редакції позивача.

Позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить визнати укладеною Додаткову угоду, надану позивачем відповідачу, із викладенням її змісту у прохальній частині позовної заяви відповідно до правових висновків Верховного Суду у справі № 907/18/18.

В судовому засіданні 23.06.2022 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити такі в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧІВ ТА ТРЕТЬОЇ ОСОБИ

У поданому суду відзиві на позовну заяву б/н від 03.03.2021 року (вх. № 02.3.1-02/1669/21 від 03.03.2021 року) Ужгородська міська рада (відповідач 1) заперечила щодо заявлених позовних вимог та просить відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що ст. 33 Закону України Про оренду землі об`єднує два випадки пролонгації договору оренди землі: - частиною 1 ст. 33 Закону регламентовано переважне право орендаря перед іншими особами на укладення договору оренди землі; - частиною 6 ст. 33 Закону визначені підстави поновлення договору оренди, зокрема, у разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди. Відповідач 1 наголошує, що позивач у справі № 907/18/18 звертався до суду з підстав порушення переважного права на укладення Договору оренди землі від 22.01.2008 року у відповідності до ч. 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі. Стверджує, що у ТзОВ Підлипники не могло виникнути права вимоги за ч. 6 зазначеної статті, оскільки строк дії Договору оренди закінчився тільки 27.12.2017 року, і місячний термін, необхідний для застосування мовчазної згоди, станом на дату звернення до суду ще не настав. Вважає, що скасування апеляційним господарським судом рішення Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017 року про відмову в продовженні Договору оренди не є беззаперечною підставою для укладення Додаткової угоди до Договору оренди на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

При цьому, відповідач 1 зазначає, що з метою повернення об`єкту оренди в комунальну власність, Департамент міського господарства Ужгородської міської ради надсилав на адресу позивача вимогу про повернення об`єкту оренди, що була залишена без уваги. В подальшому, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2018 року у справі № 907/18/18 за заявою позивача були вжиті заходи забезпечення позову шляхом заборони Ужгородській міській раді та її структурним підрозділам вчиняти дії, спрямовані на повернення об`єкта оренди. Відповідач 1 наголошує, що Ужгородська міська рада та Департамент міського господарства Ужгородської міської ради повідомляли позивача про відсутність згоди на продовження договірних відносин.

Крім того, зазначає, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту використання спірної земельної ділянки поза межами строку дії договору, а також відсутні будь які платіжні доручення чи квитанції на підтвердження оплати Товариством орендної плати за договором. На переконання відповідача 1, позивач незаконно користувався вказаною земельною ділянкою за межами строку договору, що не відображає волю територіальної громади міста.

Стверджує, що ТзОВ Підлипники станом на сьогодні не запропоновано Департаменту міського господарства укласти додаткову угоду про поновлення Договору оренди на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, а проєкт додаткової угоди, який міститься в матеріалах справи, не може застосовуватись у спірних правовідносинах, оскільки поданий відповідно до ч. 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Відповідач 2 не скористався наданим йому правом надати суду відзив на позов у порядку ст. 165 ГПК України.

Третьою особою без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку Можайського 34 подано суду письмові пояснення б/н від 24.05.2021 року (вх. № 02.3.1-02/3897/21 від 25.05.2021 року), в яких викладено заперечення щодо заявлених позовних вимог. Зокрема, третя особа вказує, що має обґрунтований законний інтерес та плани на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :20:002:0005 і на місцевості користується вказаною земельною ділянкою з 1989 року, а тому, судове рішення в даній справі може стосуватись її прав та інтересів. Зазначає, що підтримує позицію Ужгородської міської ради щодо підстав для відмови в задоволенні позову.

При цьому, наголошує, що у справі № 907/18/18 позивач звертався за захистом свого переважного права на поновлення договору оренди землі в порядку ч. 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі, а в межах цієї справи за захистом права на автоматичне поновлення договору оренди землі в порядку ч. 6 ст. 33 зазначеного Закону. Разом з тим, відповідачем будь-яких інших дій щодо об`єкта оренди не вчинялось, як і не ухвалювалось актів щодо спірної земельної ділянки. На переконання третьої особи, умовою для задоволення позовних вимог про поновлення договору є відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення в поновленні такого протягом одного місяця після закінчення строку дії договору. Зауважує, що позивачу надсилався лист-повідомлення із запереченнями проти поновлення договору оренди землі.

Зазначає, що відповідач, як орендодавець, за змістом правових висновків Верховного Суду, наведених в постановах від 22.05.2019 року у справі № 709/1899/17 та від 18.06.2019 року у справі № 912/1342/18, не повинен обґрунтовувати свою відмову в поновленні договору оренди, а тільки дотриматись письмової форми для такої відмови.

Третя особа звертає увагу на те, що комісійним обстеженням було встановлено, що станом на червень 2017 року земельна ділянка позивачем не використовувалась згідно із предметом договору. Крім того зазначає, що Управлінням Держархбудконтролю Ужгородської міської ради 03.04.2018 року повідомлено Департамент міського господарства Ужгородської міської ради про результати перевірки дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю Підлипники вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності на спірній земельній ділянці, якими встановлено, що підготовчі роботи на земельній ділянці зупинені, огорожа будівельного майданчика не влаштована, роботи по зрізанню зелених насаджень не проводяться, зняття родючого шару ґрунту не виконується, підведення інженерних мереж до об`єкту не виконується, будівельні роботи не виконуються.

Вказує також на те, що оскільки рішення відповідача про відмову в поновленні договору оренди прийнято 21.12.2017 року, то відповідно до ст. ст. 253, 254, 256-261 Цивільного кодексу України строк позовної давності для позивача з даними вимогами сплив 20.12.2020 року. Просить застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позовних вимог і з цих підстав.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Як вбачається із матеріалів справи, на підставі рішення V скликання Ужгородської міської ради від 29.12.2007 року № 565 Про надання, відмову у наданні та приватизацію земельних ділянок Товариству з обмеженою відповідальністю Підлипники (позивачу у справі) затверджено проект відведення та передано в користування на умовах оренди строком на 5 років земельну ділянку площею 0,4 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8 Березня вул. Можайського.

На підставі вказаного рішення між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради (орендодавцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю Підлипники (орендарем) 22.01.2008 року укладено Договір оренди землі (далі Договір), який зареєстрований Закарпатською регіональною філією ДП Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 29.01.2008 року № 24. У відповідності до ст. 18 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) договірні зобов`язання сторін за договором почались із 29.01.2008 року.

Згідно з п. п. 14, 15 вказаного Договору, земельна ділянка передається в оренду із земель, відведених під будівництво. Цільове призначення земельної ділянки для комерційно-житлового будівництва.

За приписами п. 17 Договору, передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення.

Пунктом 19 Договору визначено, що передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 5-денний строк після державної реєстрації цього Договору за актом її приймання-передачі.

Відповідно до п. 8 Договору, Договір укладено на 5 років. Після закінчення строку Договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Факт передачі земельної ділянки орендодавцем орендарю підтверджується наявним у матеріалах справи актом приймання передачі земельної ділянки № 900 від 22.01.2008 року, який складений та підписаний сторонами Договору.

На підставі рішення Ужгородської міської ради № 786 від 28.12.2012 року позивачу було поновлено Договір оренди землі строком на 5 років до 28.12.2017 року, про що сторонами укладено Додаткову угоду б/н від 22.05.2015 року про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року. Пунктом 8 Додаткової угоди б/н від 22.05.2015 року до Договору оренди землі б/н від 22.01.2008 року сторони також обумовили, що після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

В подальшому, як вбачається з матеріалів справи, право оренди позивача було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується відповідним витягом № 9916284 від 04.06.2015 року.

Додатковими угодами б/н від 29.01.2009 року, б/н від 11.05.2012 року, б/н від 22.05.2015 року та б/н від 26.04.2017 року про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року були внесені зміни до умов Договору, в тому числі, щодо нормативно-грошової оцінки землі та розміру орендної плати.

09.10.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю Підлипники через Центр надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради подало пакет документів для одержання послуги Надання рішення міської ради про поновлення договору оренди земельної ділянки за № 131749, до якого було додано документи, перелік яких зазначений в описі документів, зокрема, разом з проєктом додаткової угоди щодо продовження строку дії договору на 5 років до 28.12.2022 року.

Термін виконання такої послуги згідно зазначеного опису визначено тривалістю тридцять календарних днів та закінчувався 08.11.2017 року.

21.12.2017 року Ужгородською міською радою прийнято рішення № 955, підпунктом 3.2. пункту 3 якого відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю Підлипники у поновленні Договору оренди земельної ділянки площею 0,4 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8 Березня Можайського.

Вважаючи зазначені дії неправомірними, ТзОВ Підлипники в січні 2018 року звернулось до суду із позовом про визнання протиправним та скасування підпункту 3.2. пункту 3 рішення ХVII сесії Ужгородської міської ради VII скликання № 955 від 21.12.2017 року та визнання поновленим Договору оренди земельної ділянки площею 0,4000 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8-го Березня Олександра Можайського б/н від 22.01.2008 року у відповідності до ст. ст. 777, 792 Цивільного кодексу України.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року у справі № 907/18/18 в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано підпункт 3.2. пункту 3 рішення Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017 року. Визнано поновленим Договір оренди земельної ділянки, укладений 22.01.2008 року між Управлінням майном міста Ужгородської міської ради та ТзОВ Підлипники, площею 0,4000 га, кадастровий номер :20:002:0005, для комерційно-житлового будівництва (для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови) по вул. 8 го Березня Олександра Можайського в м. Ужгороді строком до 28.12.2022 року на умовах додаткової угоди в редакції позивача.

В наведеній постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку про своєчасне звернення орендаря до орендодавця із заявою про поновлення Договору та із наданням проєкту додаткової угоди, порушення орендодавцем встановленого законом порядку розгляду питання про поновлення спірного договору оренди на новий строк та відмову в поновленні договору оренди без надання заперечень у межах визначених строків і без наведення обґрунтувань щодо такої відмови. Водночас, суд звернув увагу на належне виконання позивачем зобов`язань за Договором, зокрема, щодо сплати орендної плати, вчинення позивачем дій із оформлення дозвільної документації, підготовки документів для містобудівних умов та обмежень. До того ж, судом встановлено, що відповідач не заперечував щодо поновлення договору оренди землі з підстав неналежного виконання орендарем його умов; доказів про звернення орендодавця з відповідними претензіями або ініціювання ним розірвання договору з наведених підстав суду не надано. Суд апеляційної інстанції також акцентував увагу на тому, що спірне рішення відповідача в оспорюваній частині про відмову позивачеві в поновленні договору оренди суперечить вимогам закону, така відмова є неправомірною, тому ефективний судовий захист прав позивача можливий саме шляхом задоволення і похідної вимоги про визнання договору оренди поновленим на той самий строк і на тих самих умовах.

Постановою Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 907/18/18 постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 скасовано в частині визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 22.01.2008 року, укладеного між Управлінням майна міста Ужгородської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю Підлипники, і справу в цій частині передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду. У решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 залишено без змін.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 року, прийнятою за результатами нового розгляду справи № 907/18/18, апеляційну скаргу ТзОВ Підлипники в частині визнання поновленим Договору оренди земельної ділянки від 22.01.2008 року залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Закарпатської області від 20.03.2019 року у справі № 907/18/18 в частині відмови у позові щодо визнання поновленим договору оренди земельної ділянки від 22.01.2008 року без змін. Вказана постанова, зокрема, обґрунтована тим, що позивачем у цій справі було обрано неналежний спосіб захисту його порушеного права шляхом визнання договору оренди поновленим, тоді як належним способом захисту порушеного права у випадку поновлення договору оренди землі в судовому порядку в передбачений статтею 33 Закону України Про оренду землі спосіб є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що фактичні обставини, встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18, залишеною в силі постановою Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 907/18/18 в частині вирішення позовних вимог про визнання протиправним і скасування підпункту 3.2. пункту 3 рішення Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017, є преюдиційними та не підлягають доказуванню при вирішенні даного спору у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 ГПК України, згідно з якими обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як уже констатовано судом попередньо, в постанові Західного апеляційного господарського суду від 14.09.2021 року у справі № 907/18/18 сформульовано висновок щодо невірно обраного позивачем способу захисту, що, у свою чергу, і стало підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення в частині позовних вимог про визнання договору оренди поновленим. При цьому, вказаною постановою не було встановлено інших фактичних обставин у спірних правовідносинах, окрім тих, що встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 (в частині, залишеній в силі постановою Верховного Суду від 26.01.2021 року).

Зокрема, постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 було встановлено наступні обставини, які мають значення для правильного вирішення даного спору.

ТзОВ Підлипники, посилаючись на бажання скористатися своїм переважним правом, передбаченим ст. 33 Закону України Про оренду землі, виявило намір продовжити строк дії договору оренди земельної ділянки та звернулось до Центру надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради із заявою від 09.10.2017 року, в якій просило поновити (продовжити) Договір оренди землі б/н від 22.01.2008 року, земельної ділянки площею 0,4 га для комерційно-житлового будівництва по вул. 8-го Березня Олександра Можайського строком на 5 років. Після прийняття Ужгородською міською радою рішення про поновлення договору оренди позивач просив укласти Додаткову угоду про поновлення договірних відносин.

Вказана заява була прийнята Центром надання адміністративних послуг згідно з описом № 131749, в якому наведено перелік документів, доданих орендарем до заяви, та визначено термін надання адміністративної послуги Надання рішення міської ради про поновлення договорів оренди земельних ділянок 30 календарних днів (до 08.11.2017 року).

У постанові від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 апеляційний суд встановив, що позивач своєчасно звернувся до міської ради із заявою про поновлення договору оренди із дотриманням строків, визначених ст. 8 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.05.2015 року) не пізніше, ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомив письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Позивач до документів поданих до центру надання адміністративних послуг, серед додаткових угод, доданих до заяви, додав і проєкт додаткової угоди, яку позивач просить визнати укладеною в даній справі. Згідно такого проєкту Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року, який підписаний орендарем, останнім пропонувалось поновити ТзОВ Підлипники договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 28.12.2022 року та внести відповідні зміни до пункту 8 Договору оренди землі. Внесення інших змін до договору оренди проєктом додаткової угоди не пропонувалось.

Разом з тим, апеляційним судом встановлено, що позивачем були виконані умови, визначені розділом 13 Тимчасового положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться в розпорядженні Ужгородської міської ради, в оренду фізичним та юридичним особам, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради № 356 від 30.08.2016 року, відповідно до якого надається адміністративна послуга по прийняттю рішення про поновлення договорів оренди земельних ділянок на час виникнення спірних правовідносин. Так, позивачем були подані всі документи, необхідні для отримання відповідної адміністративної послуги.

Втім, рішенням XVIII сесії VII скликання Ужгородської міської ради від 21.12.2017 року № 955 Про поновлення, припинення та відмову у поновленні та їх припиненні дії договорів оренди земельних ділянок (пункт 3.2.) ТзОВ Підлипники відмовлено в поновленні договору оренди земельної ділянки.

Апеляційним судом також встановлено, що відповідно до витягу із протоколу № 116 засідання комісії з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури від 25.10.2017 року, вбачається, що такий орган відповідача рекомендував поновити орендарю договір оренди земельної ділянки для комерційного-житлового будівництва по вул. 8-го Березня Олександра Можайського строком на 5 років. Крім того, судом було враховано наявність у матеріалах справи проєкту рішення Ужгородської міської ради № 944, пунктом 1.11. якого передбачалось поновити орендарю договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 2022 року. Тобто, жодних зауважень щодо дотримання ТзОВ Підлипники порядку та процедури для поновлення договору оренди земельної ділянки у відповідача при підготовці до розгляду заяви орендаря не було.

Апеляційний суд констатував, що рішення Ужгородської міської ради, яким позивачу відмовлено в поновленні спірного договору оренди землі, прийнято після збігу місячного строку, передбаченого ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі та не містить мотивів і обґрунтувань для його прийняття. Встановлено, що заява позивача була розглянута комісією з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури 25.10.2017 року, в межах місячного строку. Відповідачем не було доведено факт неможливості розгляду та вирішення заяви ТзОВ Підлипники в межах місячного строку, передбаченого законодавством про оренду землі та умовами надання адміністративної послуги. Доказів, які б підтверджували відсутність сесійних засідань відповідача за період із часу подання орендарем заяви (09.10.2017 року) по день прийняття оскаржуваного рішення (21.12.2017 року), суду не було надано.

Постановою апеляційного суду встановлено, що ТзОВ Підлипники належно виконував свої зобов`язання по оплаті за користування земельною ділянкою, заборгованості на момент звернення до відповідача із заявою про поновлення Договору оренди не мав, підтвердженням чого є довідка Головного управління ДФС у Закарпатській області від 09.10.2017 року за № 4446/10/07-16-17-00-16. Крім того, після закінчення строку дії Договору оренди, позивач продовжував сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою; ним також розроблено проєкт будівництва житлового будинку з адміністративно-торгівельними закладами, а також отримано містобудівні умови та обмеження по забудові земельної ділянки, зареєстровано декларацію про початок виконання підготовчих робіт 01.04.2015 року. Вказані містобудівні умови та обмеження були згодом скасовані рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 217 від 20.07.2017 року. При цьому, порушень позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих робіт відділом державного архітектурно-будівельного контролю при проведенні перевірки не встановлено. Саме вказані та встановлені постановою апеляційного суду обставини перешкоджали позивачу здійснити будівництво на орендованій ділянці. Заслуговує на увагу і той факт, що відповідач не заперечував в поновленні договору оренди земельної ділянки з підстав неналежного виконання орендарем його умов; таких зауважень не містить і акт обстеження умов використання земельної ділянки від 06.06.2017 року. Відповідач не звертався до позивача впродовж дії Договору оренди із претензіями щодо неналежного виконання орендарем його умов, а також не ініціював розірвання Договору оренди з цих підстав.

Задовольняючи апеляційну скаргу ТзОВ Підлипники в частині визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради про відмову позивачу в поновленні договору оренди земельної ділянки, апеляційний суд, відповідно до встановлених фактичних обставин, врахував належне виконання орендарем обов`язків за Договором, своєчасне звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проєкту додаткової угоди, порушення орендодавцем встановленого законом порядку розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, відмову в поновленні договору оренди без надання заперечень в межах визначених строків, без наведення обґрунтувань такої відмови, встановив, що рішення відповідача про відмову в поновленні договору оренди суперечить вимогам закону, з мотивів, викладених в постанові суду.

Законність та обґрунтованість таких висновків апеляційного суду були підтверджені постановою Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 907/18/18.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Відповідно до ч. 3 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом (ч. ч. 1, 9 ст. 93 Земельного кодексу України).

Спеціальним законодавчим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України Про оренду землі.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди (ч.ч. 2, 3 ст. 33 Закону України Про оренду землі).

У відповідності до ч. 4 ст. 33 Закону, при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

За приписами ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі встановлено, що орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності) (ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі).

Згідно ч. 7 ст. 33 Закону передбачено, що керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

За змістом ч. 8 ст. 33 Закону України Про оренду землі визначено, що Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.

У разі смерті орендодавця перебіг строків, визначених частинами другою, п`ятою, шостою, восьмою цієї статті, зупиняється до моменту повідомлення орендаря про перехід права власності на земельну ділянку (ч. 9 ст. 33 Закону).

У відповідності до ч. 10 ст. 33 Закону України Про оренду землі зазначено, що з дня, коли орендарю стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку до спадкоємця або територіальної громади, перебіг зазначених строків продовжується з урахуванням строку, що минув до їх зупинення.

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ч. 11 ст. 33 Закону).

За положеннями ч. 12 ст. 33 Закону України Про оренду землі визначено, що у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Аналіз зазначених норм статті 33 Закону України Про оренду землі дає підстави для висновку, що вказаною статтею визначено алгоритм дій орендаря та орендодавця за наявності наміру поновити договір оренди землі і визначено певні правові запобіжники для захисту орендаря як більш уразливої сторони в цих правовідносинах від умисного й безпідставного ухилення орендодавця від продовження орендних правовідносин за відсутності для цього підстав та за наявності добросовісної поведінки орендаря. При цьому, законодавець ототожнив поняття переважне право на укладення договору оренди землі на новий строк та поновлення договору оренди землі, використовуючи конструкцію поновлення договору оренди землі як для підстави такого поновлення, передбаченої частинами 1-5 статті 33 Закону, так і для підстави, передбаченої частиною 6 цієї статті, що свідчить про їх логічну послідовність.

Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.08.2021 року у справі № 903/1030/19 та в постанові Верховного Суду від 26.01.2021 року у справі № 907/18/18 та, в силу приписів ч. 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

При цьому, Верховний Суд зазначає, що ч. 5 та ч. 6 статті 33 Закону встановлюють загальне та спеціальне правила продовження орендних правовідносин. З цих мотивів судом відхиляються доводи відповідача 1 та третьої особи про те, що проєкт Додаткової угоди до Договору оренди землі, що був надісланий на розгляд Ужгородської міської ради, не може визнаватись як укладена Додаткова угода, в тому числі, за рішенням суду, в порядку, визначеному ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі.

Дійсний орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин. Маючи такий намір, він (орендар) зобов`язаний до закінчення строку оренди землі (у строки, визначені частиною 2 статті 33 зазначеного Закону) повідомити про це орендаря та надіслати проєкт додаткової угоди. Мета такого повідомлення запобігти укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини. При цьому, таке завчасне повідомлення з надсиланням проєкту додаткової угоди є передумовою для зміни сторонами умов договору оренди під час його поновлення (укладення на новий строк). Орендодавець, розглянувши у місячний термін таке повідомлення і проєкт додаткової угоди, за необхідності узгодивши з орендарем істотні умови, зобов`язаний або укласти додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, або повідомити орендаря про наявність обґрунтованих заперечень щодо поновлення договору оренди землі шляхом надсилання листа-повідомлення про прийняте рішення (частини 1-5 статті 33 Закону України Про оренду землі).

У разі якщо орендодавець протягом одного місяця після закінчення строку договору оренди землі не надіслав орендареві такого листа-повідомлення про наявність заперечень щодо поновлення договору, про яке йшлося вище, а орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після його закінчення, то такий договір вважатиметься поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, без можливості внесення змін до умов договору оренди (частина 6 статті 33 Закону України Про оренду землі).

При цьому, додаткова угода про поновлення договору оренди землі має бути укладена в обов`язковому порядку, а за наявності відмови чи ухилення орендодавця від її укладення після дотримання усіх перелічених вище умов, орендар може оскаржити такі дії орендодавця в судовому порядку.

Тобто, виникненню в орендодавця обов`язку прийняти рішення про поновлення договору оренди землі або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору з надсиланням відповідного листа-повідомлення має передувати звернення орендаря з повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини, до якого має бути додано проєкт додаткової угоди. Факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме, частини 6 статті 33 Закону України Про оренду землі. І саме у такому випадку відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як мовчазну згоду орендодавця на поновлення договору та той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором (наведена правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 159/5756/18).

У частині 5 статті 33 Закону України Про оренду землі визначено алгоритм дій, який зобов`язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону; узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору; за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності); укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця стосовно невідповідності листа-повідомлення орендаря із проєктом додаткової угоди вимогам закону не можуть бути відхилені без наведення відповідних причин, а мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проєкті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

За матеріалами справи судом встановлено, що ТзОВ Підлипники своєчасно звернулося до Ужгородської міської ради із заявою про поновлення договору оренди із дотриманням строків, визначених ст. 8 Договору (в редакції Додаткової угоди від 22.05.2015 року), до заяви додав увесь перелік документів, визначених розділом 13 Тимчасового положення про порядок надання земельних ділянок, що знаходяться в розпорядженні Ужгородської міської ради, в оренду фізичним та юридичним особам, затвердженого рішенням Ужгородської міської ради № 356 від 30.08.2016 року, в тому числі, проєкт Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року, підписаний орендарем, в якому пропонувалось поновити ТзОВ Підлипники договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 28.12.2022 року та внести відповідні зміни до пункту 8 Договору оренди землі. Внесення інших змін до договору оренди проєктом додаткової угоди не пропонувалось.

Заява орендаря підлягала розгляду відповідачем 1 у межах місячного строку, про що було зазначено в описі № 131749, виданому Центром надання адміністративних послуг Ужгородської міської ради при прийнятті заяви позивача. Термін виконання такої послуги згідно зазначеного опису визначено тривалістю тридцять календарних днів та закінчувався 08.11.2017 року.

В межах вказаного строку відповідач 1 жодних заперечень щодо поновлення Договору оренди землі або інших істотних умов такого договору не висловлював, листів-повідомлень позивачу не надсилав. Навпаки, заява ТзОВ Підлипники була розглянута в межах місячного строку, але не відповідачем 1, а 25.10.2017 року комісією з питань регулювання земельних відносин, містобудування та архітектури, яка рекомендувала поновити договір оренди на такий самий строк.

Як встановлено судом, Ужгородською міською радою значно пізніше визначеного законом строку, передбаченого у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка є спеціальною нормою земельного законодавства, було прийнято рішення про відмову ТзОВ Підлипники у поновленні договору оренди спірної земельної ділянки (підпункт 3.2. пункту 3 рішення Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017 року).

Разом з тим, вказане рішення надалі було визнано протиправним та скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 як таке, що не містило мотивів та відповідних обґрунтувань для його прийняття; жодних зауважень стосовно дотримання позивачем порядку та процедури для поновлення спірного договору оренди землі чи змісту поданих позивачем документів у відповідача не було; власних зауважень чи пропозицій стосовно необхідності зміни істотних умов спірного договору оренди відповідач не висловлював та позивачеві не надсилав.

За таких обставин, судом встановлено факт порушення орендодавцем місячного терміну для направлення орендареві листа-повідомлення про прийняте ним рішення у відповідь на вчасно надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, що дає орендареві підстави розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону, а саме, частини 6 статті 33 Закону України Про оренду землі.

Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року у справі № 159/5756/18, в такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди, а у разі якщо орендодавець цього не робить, у судовому порядку за вимогою про визнання укладеною додаткової угоди та з фіксацією її повного тексту у резолютивній частині рішення суду.

В проєкті Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року, яка була підписана орендарем, пропонувалось поновити ТзОВ Підлипники Договір оренди земельної ділянки строком на 5 років до 28.12.2022 року та внести відповідні зміни до пункту 8 Договору оренди землі. Тобто, позивач просив укласти угоду та поновити дію Договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах.

Також судом встановлено наявність юридичних фактів, необхідних для поновлення Договору оренди землі, зокрема, з підстав, передбачених ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі. Так, відповідно до наявних у справі доказів, а також обставин, встановлених постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18, позивач, як орендар, належно виконував свої обов`язки за договором оренди; відповідач не заперечував в поновлені договору оренди земельної ділянки з підстав неналежного виконання орендарем договору оренди. Таких зауважень не містить і акт обстеження умов використання земельної ділянки від 06.06.2017 року.

Крім того, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк. До листа-повідомлення останній додав проєкт Додаткової угоди, яка не була розглянута відповідачем 1 у строки, встановлені законом.

Також слід звернути увагу на те, що орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою. Доказів повернення такої орендодавцю суду не надано, в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі такої ділянки від позивача до відповідачів. В ході розгляду справи по суті судом встановлено, що відповідачі не порушували питання щодо повернення земельної ділянки, в тому числі, в судовому порядку. Доказів звернення до позивача впродовж дії Договору оренди із претензіями щодо неналежного виконання орендарем його умов або ініціювання орендодавцем розірвання Договору з цих підстав матеріали справи не місять.

Заперечення відповідача 1 та третьої особи щодо невикористання позивачем земельної ділянки впродовж тривалого часу судом відхиляються із огляду на встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18 обставини. Зокрема, позивачем було розроблено проєкт будівництва житлового будинку з адміністративно-торгівельними закладами, а також отримано містобудівні умови та обмеження по забудові земельної ділянки, зареєстровано декларацію про початок виконання підготовчих робіт 01.04.2015 року. Вказані містобудівні умови та обмеження були згодом скасовані рішенням виконавчого комітету Ужгородської міської ради № 217 від 20.07.2017 року. При цьому, порушень позивачем вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих робіт відділом державного архітектурно-будівельного контролю при проведенні перевірки не встановлено, про що зазначено у постанові апеляційного суду. Вказані обставини заслуговують на увагу, як такі що перешкоджали позивачу здійснити будівництво на орендованій ділянці.

Оскільки метою передання земельної ділянки в оренду було зведення об`єкта нерухомості на ній, порушення позивачем строків будівництва за умови належного виконання зобов`язань щодо орендної плати, не можуть бути достатньою підставою для відмови у продовженні строку договору оренди. Також суд бере до уваги той факт, що позивач із січня 2018 року вживає заходів для захисту своїх порушених прав у судовому порядку, зокрема, в межах справи № 907/18/18 та наявного спору. При цьому, до ухвалення судом рішення в даній справі, з урахуванням скасованих містобудівних умов та обмежень по забудові спірної ділянки, позивач не має об`єктивної можливості здійснювати її забудову відповідно до цільового призначення.

Орендодавець письмово в межах строків, встановлених законом, тобто, до 08.11.2017 року, не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди, про що зазначалось судом попередньо.

Із приводу тверджень відповідача 1 та третьої особи про те, що заперечення орендодавця щодо поновлення Договору оренди були надіслані позивачу листом від 14.12.2017 року за № 24.01.12/2815, на виконання протокольного доручення пленарного засідання чергової сесії міської ради від 14.12.2017 року № 01-04/15, суд зазначає, що наведені обставини не були встановлені постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18. Більше того, зазначений лист у будь-якому разі був надісланий відповідачем 2 після збігу місячного строку, встановленого ч. 5 ст. 33 Закону України Про оренду землі для відповідача для подання заперечень, що, у свою чергу, не позбавляє орендаря підстав розраховувати на можливість поновлення договору оренди землі в силу закону (частини 6 статті 33 Закону України Про оренду землі), у відповідності до правових позицій Верховного Суду, наведених вище.

Також відповідач 1 доводить, що ним надіслано на адресу позивача вимогу про повернення об`єкту оренди № 26.01-12/32 від 05.01.2018 року, на підтвердження чого надає опис вкладення до цінного листа з відміткою поштової організації від 11.01.2018 року із наступним переліком документів: - витяг із рішення Ужгородської міської ради № 955 від 21.12.2017 року; - акт приймання-передавання; - лист Департаменту міського господарства № 2601-12/32 від 05.01.2018 року.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам у сукупності з іншими документальними доказами, наявними у справі, суд приходить до висновку, що зазначеним поштовим відправленням відповідач 2 мав на меті довести до відома позивача про прийняте відповідачем 1 рішення № 955 від 21.12.2017 року за результатами розгляду заяви позивача про поновлення Договору оренди землі.

У свою чергу, вимога щодо повернення об`єкта оренди від 05.01.2018 року подана у зв`язку із прийняттям відповідачем 1 вказаного рішення. Інформування позивача про прийняття Ужгородською міською радою рішення № 955 від 21.12.2017 року в частині відмови позивачу в поновленні Договору оренди землі, а також одночасно надіслана на виконання такого рішення вимога відповідача 2, не можуть бути підтвердженням окремих та самостійних заперечень орендодавця у поновленні договору оренди в розумінні ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі, оскільки таке рішення відповідача 1 надалі було визнано протиправним та скасовано постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року у справі № 907/18/18, а тому, останнє не породжує жодних правових наслідків, так само, як і вимога про повернення об`єкта оренди, надіслана відповідачем 2 на підставі та на виконання рішення відповідача 1.

Відповідно до встановлених судом обставин та враховуючи той факт, що орендодавцем протягом одного місяця після закінчення строку договору, тобто, з 28.12.2017 року та до 28.01.2018 року, не надіслано орендарю листа-повідомлення про заперечення у поновленні Договору оренди землі, такий договір відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором.

При цьому, суд відхиляє доводи третьої особи про те, що спірна земельна ділянка є прибудинковою територією багатоквартирного будинку, оскільки належних і допустимих доказів, які б підтверджували зазначені обставини, матеріали справи не містять. Крім того, речові права на користування землею як нерухомим майном виникають із моменту їх державної реєстрації. У свою чергу, рішення виконавчого комітету № 43 від 27.02.1991 року про виготовлення проектно-кошторисної документації для будівництва скверу, на яке покликається третя особа, не може бути доказом виникнення речових прав на спірну земельну ділянку в ОССБ Можайського 34. Водночас, актом обстеження умов використання спірної земельної ділянки робочою групою із представників структурних підрозділів відповідача 1 06.06.2017 року встановлено, що межі проектованої прибудинкової території ОСББ Можайського 34 не накладаються на земельну ділянку, що виступає об`єктом оренди; обидві ділянки розділені полотном для забезпечення належного проїзду автотранспорту.

Також не заслуговують на увагу і доводи про невідповідність мети використання земельної ділянки за Договором оренди положенням чинної містобудівної документації міста Ужгорода, оскільки спірна земельна ділянка, згідно з витягом із Державного земельного кадастру від 09.10.2017 року, належить до категорії земель житлової та громадської забудови, а за видом використання землі земля для комерційно-житлового будівництва. Таке цільове призначення земельної ділянки визначено і в п. 15 Договору оренди. Докази зміни цільового призначення земельної ділянки, а також віднесення її до іншої категорії, ніж землі житлової та громадської забудови, в матеріалах справи відсутні та суду не надані, тоді як спірні правовідносини регулюються положеннями Земельного кодексу України та Закону України Про оренду землі, що є спеціальними законодавчими актами в межах даної справи.

Поновлення договору оренди, згідно зі статтею 33 Закону України Про оренду землі, здійснюється у встановленому законодавством порядку.

Так, частинами 8 та 11 статті 33 Закону України Про оренду землі визначено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди можуть бути оскаржені в суді.

Отже, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, у передбачений статтею 33 Закону України Про оренду землі спосіб, вимагає укладення додаткової угоди між сторонами як єдиної підстави для продовження орендних прав і обов`язків на новий строк.

Правочин, на підставі якого здійснюється продовження орендних прав та обов`язків, у силу загальних приписів Цивільного кодексу України щодо порядку укладення, зміни та розірвання договорів має бути вчинений у тій самій формі, що й первісний договір оренди.

Статтею 33 Закону України Про оренду землі (у відповідній редакції) визначено як підстави для поновлення договору оренди землі, так і порядок такого поновлення шляхом укладення відповідної додаткової угоди до договору оренди землі. Право сторони на оскарження в суді відмови або зволікання з укладенням додаткової угоди в контексті спірних правовідносин означають право сторони на звернення до суду для укладення додаткової угоди.

Додаткова угода до Договору оренди землі, зміст якої зафіксований у рішенні суду, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, є підставою для державної реєстрації права оренди на новий строк у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

За наслідками розгляду такої вимоги в резолютивній частині свого рішення суд, керуючись частиною 9 статті 238 Господарського процесуального кодексу України, має зробити висновки про визнання укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції, виклавши текст редакції договору, яка за висновками суду відповідає вимогам законодавства та визнається судом укладеною, чи висновки про відмову у визнанні укладеною додаткової угоди у запропонованій позивачем редакції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 року у справі № 908/299/18 констатувала, що при вирішенні спірних правовідносин щодо поновлення договору оренди шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди землі, обов`язковість укладення якої передбачена частиною 8 статті 33 Закону України Про оренду землі, належним способом захисту порушеного права є визнання укладеною додаткової угоди саме із викладенням її змісту. Такі ж висновки були підтверджені і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.09.2020 року у справі № 378/596/16-ц.

Суд відхиляє доводи третьої особи про пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки заява відповідного змісту може подаватись тільки стороною у справі, тобто, відповідачами, а не третьою особою без самостійних вимог на предмет спору, що випливає зі змісту ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України. Відповідачами у справі письмова заява про застосування строків позовної давності, як це передбачено ч. 1 ст. 161 ГПК України, не подавалась.

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено карантин з 12.03.2020 року до 22.05.2020 року на всій території України. Надалі термін дії карантину неодноразово продовжувався, зокрема, на час вирішення даного спору карантин продовжено до 31.08.2022 року. Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) від 30.03.2020 року розділ Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України доповнено, зокрема, пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільного кодексу України, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений Закон України набрав чинності 02.04.2020 року, в той час, як позивач звернувся до суду з даним позовом 01.02.2021 року. У зв`язку з наведеним, доводи третьої особи про пропуск ТзОВ Підлипники строку позовної давності не знайшли свого підтвердження та відхиляються судом як необґрунтовані.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідачами та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача належних доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надано, а їх аргументи не знайшли свого підтвердження у матеріалах даної справи та положеннях законодавства.

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідачів порівну у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 2 270 грн. (по 1 135 грн. із кожного) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі б/н від 22.01.2008 року (кадастровий номер земельної ділянки :20:002:0005) по вул. 8-го Березня-Олександра Можайського в м. Ужгороді, в наступній редакції:

Додаткова угода про внесення змін до Договору оренди землі від 22.01.2008 року

м. Ужгород _______________2017 р.

Територіальна громада міста Ужгорода в особі Ужгородської міської ради від імені якої діє Департамент міського господарства Ужгородської міської ради, в особі _________, що діє на підставі ____________, надалі - Орендодавець, з одного боку,

та Товариство з обмеженою відповідальністю Підлипники, код 34676314, що зареєстроване за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Доманинська, 131, в особі Директора Скубенич Анжеліки Василівни, яка діє на підставі Статуту Товариства, надалі - Орендар, з другого боку, уклали цю додаткову угоду до договору про нижченаведене:

1. На підставі рішення _______ сесії Ужгородської міської ради _______ скликання від ______ 2017 року № ___ поновити ТОВ Підлипники договір оренди земельної ділянки площею 0,4 га по вул.8-го Березня - Можайського для комерційно-житлового будівництва строком на 5 років до 28.12.22 року та виклаcти п. 8 договору у новій редакції, а саме:

8. Строк дії договору до 28 грудня 2022 року. Після закінчення строку дії договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Реквізити сторін

Орендодавець Орендар

Територіальна громада міста Ужгорода Товариство з обмеженою відповідальністю

в особі Ужгородської міської ради Підлипники

Департамент міського господарства

Ужгородської міської ради 88000, м. Ужгород, вул. Доманинська, 131

м. Ужгород, пл. Поштова, 3

р/р_______________________

одержувач: _______________

банк ____________________

Орендодавець Орендар

Департамент Директор

_______________/_______/ ______________________/А.В.Скубенич/.

3. Стягнути з Ужгородської міської ради, пл. Поштова, будинок 3, м. Ужгород Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 33868924) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники, вул. Доманинська, будинок 131, м. Ужгород, Закарпатська область (код ЄДРЮОФОПтаГФ) суму 1 135 (Одна тисяча сто тридцять п`ять гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. Стягнути з Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, пл. Поштова, будинок 3, м. Ужгород Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36541721) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Підлипники, вул. Доманинська, будинок 131, м. Ужгород, Закарпатська область (код ЄДРЮОФОПтаГФ) суму 1 135 (Одна тисяча сто тридцять п`ять гривень) грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

5. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

6. Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 01.07.2022 року.

Суддя Пригара Л.І.