ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.06.2022м. ДніпроСправа № 904/973/22

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя

до Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

про стягнення 18814,65 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 18814,65 грн в порядку відшкодування шкоди.

Судові витрати, загальна сума яких за наведеним у позові попереднім (орієнтовним) розрахунком становить 12484,30 грн, позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані нестачею вантажу (руди чорних металів) у кількості 6850 кг у вагоні № 60505955 та у кількості 4250 кг у вагоні № 65739849 під час перевезення за залізничною накладною № 47282173.

У прохальній частині позовної заяви позивачем викладено клопотання здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суд від 28.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами; відповідачу для подання відзиву на позов встановлено 15-тиденний строк з дня отримання цієї ухвали.

На адресу суду 23.05.2022 засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить поновити йому строк подачі відзиву на позовну заяву, прийняти його до розгляду та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку подачі відзиву відповідач посилається на те, що у зв`язку з введенням з 24.02.2022 в країні воєнного стану, наказом від 25.02.2022 № 72/н з 24.02.2022 запроваджено режим простою працівників Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця". На підтвердження викладеному відповідач надав копію наказу № 72/н від 25.02.2022 (із змінами згідно з наказом № 76/Н від 15.03.2022).

Вирішуючи заявлене клопотання, суд враховує наступне.

Відповідно до довідки від 28.04.2022, сформованої системою діловодства суду (ДСС), ухвала суду від 28.04.2022 надійшла відповідачу на його електронну адресу того ж дня й відповідно до зазначеної судової ухвали відзив на позов мав бути наданий не пізніше 13.05.2022.

Згідно зі статтею 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, у випадку пропуску відповідачем строку для подання відзиву на позов законодавець передбачає за можливе лише його продовження. оскільки він встановлений судом, та за заявою, яка подана до закінчення такого строку. Подання відповідачем заяви після закінчення процесуального строку, встановленого судом, унеможливлює задоволення такої заяви.

Водночас, за частинами восьмою, дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Зазначені відповідачем обставини, які спричинили порушення строку подання відзиву на позов, доведені належними й допустимим доказами й об`єктивно є поважними причинами, які дозволяють прийняти відзив та врахувати його під час ухвалення рішення.

Крім того, подання відзиву на позов не перевищує граничного строку для подання сторонами заяв по суті справи, встановленого судом до 30.05.2022, а тому прийняття його судом буде, окрім іншого, відповідати принципу змагальності сторін й виконанню судом завдань господарського судочинства, передбачених статтею 2 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечуючи проти позову, відповідач у відзиві посилається на складені на станції призначення Запоріжжя-Ліве акти від 15.10.2021 №№ 536, 535 про технічний стан вагонів №№65739849, 60505955 відповідно. Згідно з цими актами вагони у технічному стані були справними, але між кришкою 7 люка вагона № 65739849 й кришкою 1 люка вагона № 60505955 та їх повздовжніми балками були наявні зазори зі слідами просипання вантажу, що перевозився.

За твердженням відповідача вантажовідправник ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" до навантаження вантажу міг бачити зазори, проте, порушуючи вимоги пунктів 4, 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, не вжив заходів для їх ущільнення, що й призвело до втрати вантажу через наявні зазори.

Не погодившись із доводами відповідача, викладеними у відзиві, позивач за допомогою системи "Електронний суд" 03.06.2022 подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що у комерційних актах від 16.10.2021 № 460005/1692 та № 460005/1693 зафіксована наявність зазорів у спірних вагонах, відсутність ознак просипання вантажу та прийняті відправником заходи ущільнення зазорів (із зовнішньої сторони зазори закладені дрантям).

При цьому позивач також зауважує, що відповідачем не долучено до справи копій актів про технічний стан вагонів ф. ГУ-106 від 15.10.2021 №№ 536, 535, що позбавляє можливості надати оцінку цим актам.

Посилаючись на статті 917, 924 Цивільного кодексу України, статті 308, 314 Господарського кодексу України, статті 12, 23 Закону України "Про залізничний транспорт", статті 110, 113, 129 Статуту залізниць України, позивач звертає увагу суду на презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, що вимагає доведення останнім своєї невинуватості.

Позивач зазначає, що відповідачем не спростовано, що залізницею при прийнятті завантажених вагонів не було зроблено жодних письмових зауважень щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу; не було зауважень залізниці й до якості здійсненого відправником завантаження; залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель у графі 50 залізничної накладної; після проставлення даної відмітки в залізничній накладній залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення й до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

На думку позивача, з наведеного вбачається, що відповідачем не доведено за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів відсутність його вини у нестачі вантажу. У зв`язку з цим позивач вважає заявлені ним вимоги обґрунтованими та наполягає на їх задоволенні.

У запереченні на відповідь на відзив, що надійшло до суду 20.06.2022, відповідач наполягає на відмові у позові. При цьому, спростовуючи доводи позивача про не підтвердження відповідачем технічного стану вагонів, прийнятих до перевезення залізницею, указує на те, що в комерційних актах, наданих самим позивачем, наявне посилання на акти про технічний стан вагонів з відповідним описом, який дублює зауваження, що зазначені в цих актах. До заперечення на відповідь на відзив відповідачем долучені акти про технічний стан вагонів від 15.10.2021 №№536, 535.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (далі покупець, позивач) та Приватним акціонерним товариством "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" (далі постачальник) укладено договір поставки №20/2018/2981/1956 від 24.10.2018 (далі договір), відповідно до пунктів 1.1, 2.1 якого постачальник зобов`язується передати у власність покупця товар (залізорудну сировину виробництва ПрАТ "ПівнГЗК" продукт повернення огрудкування ТУ У 13.1-1:2007), а покупець зобов`язується оплатити та прийняти такий товар на умовах, передбачених цим договором та специфікаціями до нього.

Пунктом 11.6 договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 21.10.2020) передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 31.12.2021.

Згідно зі специфікацією № 32 від 01.10.2021 (далі специфікація) до цього договору сторони узгодили поставку продукту повернення огрудкування ТУ У 07.1-7:2017 у кількості 3000 т за ціною 1630,32 грн за тонну (без ПДВ) на загальну суму 4890960,00 грн (без ПДВ).

На виконання умов договору на адресу позивача зі станції Терни Придніпровської залізниці до станції призначення Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці за залізничною накладною №47282173 було відправлено:

у вагоні № 65739849 вантажопідйомністю 69,0 т руди чорних металів, маса вантажу 68500 кг, відправник ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат";

у вагоні № 60505955 вантажопідйомністю 70,0 т руди чорних металів, маса вантажу 70000 кг, відправник ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат".

Після прибуття поїзда 9503 на станцію Запоріжжя-Ліве Придніпровської залізниці вантаж у вагонах №№ 65739849, 60505955, що прибули за залізничною накладною № 47282173, 16.10.2021 було видано одержувачу зі складанням комерційних актів № 460005/1693 від 16.10.2021 та №460005/1692 від 16.10.2021.

У комерційному акті 460005/1693 від 16.10.2021 зафіксовано, що вагон № 65739849 вантажопідйомністю 69,0 т прибув на станцію призначення 15.10.2021 поїздом № 9503. На підставі акта загальної форми № 33636 від 15.10.2021 станції Нижньодніпровськ Вузол, № 51884 від 15.10.2021 станції Запоріжжя-Ліве комісією у складі: приймальника поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальника заводу Хоруженко Т.А., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. було проведене зважування вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 4226190, огляд-перевірка 09.06.2021.

Згідно з перевізним документом значиться чотири напіввагони загальною вагою 275600 кг; у вагоні № 65739849 значиться: тара 22300/22100 кг, нетто 68500 кг. Фактично виявилось: брутто 86350 кг, тара перевірена 22100 кг, нетто 64250 кг, що менше документа на 4250 кг. У комерційному відношенні навантаження пагорбоподібне, нижче бортів 80-100 см, не марковане, в перевізному документі маркування не вказане. Воронкоподібне поглиблення праворуч: над 7-м люком довжиною 80 см, шириною 80 см, глибиною 70 см. На деталях вагона сліди просипання перевізного вантажу, що перевозиться. У технічному відношенні вагон справний, про що складено технічний акт ГУ106 № 536 від 15.10.2021, нещільне прилягання кришки 7-го люка праворуч до армувального листа повздовжньої балки. Зазор довжиною 15 см, шириною 2 см, зовні закладено дрантям. Двері цільнометалеві, люки зачинені, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися. Начальник вантажного району за штатним розкладом відсутній.

Комерційний акт підписали: заступник начальника станції Тетеря О.М., агент з розшуку ОСОБА_2 , приймальник поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальник заводу Хоруженко Т.А. (а.с. 17- 18).

У комерційному акті № 460005/1692 від 16.10.2021 зафіксовано, що вагон № 60505955 вантажопідйомністю 70,0 т прибув на станцію призначення 15.10.2021 поїздом № 9503. На підставі акта загальної форми № 33635 від 15.10.2021 станції Нижньодніпровськ Вузол, № 51883 від 15.10.2021 станції Запоріжжя-Ліве комісією у складі: приймальника поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальника заводу Хоруженко Т.А., у присутності заступника начальника станції Тетері О.М. було проведене зважування вагона на справних електронних вагонних вагах вантажоодержувача № 4226190, огляд-перевірка 09.06.2021.

Згідно з перевізним документом значиться чотири напіввагони загальною вагою 275600 кг; у вагоні № 60505955 значиться: тара 23300/23400 кг, нетто 70000 кг. Фактично виявилось: брутто 86550 кг, тара перевірена 23400 кг, нетто 63150 кг, що менше документа на 6850 кг. У комерційному відношенні навантаження пагорбоподібне, нижче бортів 80-100 см, не марковане, в перевізному документі маркування не вказане. Воронкоподібне поглиблення посередині: над 1-2-ми люками довжиною 50 см, шириною 70 см, глибиною 50 см. На деталях вагона сліди просипання перевізного вантажу, що перевозиться. У технічному відношенні вагон справний, про що складено технічний акт ГУ106 № 535 від 15.10.2021, нещільне прилягання кришки 1-го люка до армувального листа повздовжньої балки. Зазор довжиною 15 см, шириною 2 см, зовні закладено дрантям. Двері цільнометалеві, люки зачинені, просипу вантажу немає. При повторному зважуванні дані не змінилися. Начальник вантажного району за штатним розкладом відсутній.

Комерційний акт підписали: заступник начальника станції Тетеря О.М., агент з розшуку ОСОБА_2 , приймальник поїздів ОСОБА_1 , прийомоздавальник заводу Хоруженко Т.А. (а.с. 19-20)

Позивач вважає, що нестача вантажу у вагонах виникла з вини відповідача, який не забезпечив збереження вантажу під час його перевезення, з чим відповідач не згоден, що й стало причиною спору.

Предметом доказування у справі є обставини, пов`язані з належним виконанням/невиконанням відповідачем зобов`язань щодо перевезення вантажу.

Відповідно до статті 307 Господарського кодексу України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (стаття 924 Цивільного кодексу України).

За частиною третьою статті 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до частини другої статті 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, а саме, у разі втрати або недостачі вантажу, перевізник відповідає в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає (частина третя статті 314 Господарського кодексу України)

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, а тому мають регулюватися також Законом України "Про залізничний транспорт" та Статутом залізниць України (далі також Статут), який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (із змін. і доп.) та визначає обов`язки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з частиною першою статті 23 цього закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до статті 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Так, згідно з пунктом "е" статті 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами статті 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Указані правові норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Доведення своєї невинуватості це обов`язок перевізника. Перевізник несе відповідальність за забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов`язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення й видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов`язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов`язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За частиною першою статті 31 Статуту залізниць України залізниця зобов`язана подавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а у необхідних випадках - продезінфіковані вагони та контейнери.

Згідно з пунктами 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених Наказом Міністерства транспорту України 20.08.2001 № 542 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за № 796/5987) перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов`язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов`язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів.

У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із "шапкою"). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу.

Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Відповідно до пункту 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082) відправник зобов`язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об`єднати в більші.

Отже, вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до частини третьої статті 32 Статуту відправник зобов`язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Згідно з абзацами першим, четвертим пункту 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 20.12.1996 № 411 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.02.1997 за № 50/1854), забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Так, за приписами пункту 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до частини другої статті 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Наданими сторонами доказами підтверджується, що у спірному перевезенні як вантажовідправником, так і залізницею під час та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу руди чорних металів (продукту повернення огрудкування) насипом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці й до якості здійсненого відправником завантаження.

За умовами пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження руди чорних металів (продукту повернення огрудкування) на відкритому рухомому складі, зазначені у спірній залізничній накладній вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за залізничною накладною № 47282173, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Терни у графі 56 цієї накладної.

Статтею 129 Статуту передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Жодних актів загальної форми ГУ-23 щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як у комерційному, так і в технічному відношенні.

Згідно з актами від 15.10.2021 №№ 536, 535 спірні вагони технічно справні.

Зазначене підтверджує, що відправник - ПрАТ "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Окрім того, правила залізничного перевезення передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов`язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Відповідач не відмовився від приймання вантажу до перевезення. Передбачені у Додатку 2 до п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів комерційні несправності (Перелік комерційних несправностей, за наявності яких вагони забороняється відправляти зі станції), які б давали підстави для відмови у прийнятті спірних вагонів до перевезення, відсутні й залізницею не були виявлені. Доказів протилежному відповідач не надав, хоча з огляду на свої процесуальні права й обов`язки таку можливість мав.

Отже, після проставлення відповідної відмітки у графі 56 спірної залізничної накладної, залізниця взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення й до моменту видачі одержувачу та підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Зазначені у комерційних актах від 16.10.2021 № 460005/1693 та № 460005/1692 відомості свідчать про незбереження вантажу під час його перевезення.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що вагони з вантажем були прийняті залізницею до перевезення без зауважень до відправника, відправником були вжиті необхідні заходи для запобігання просипанню вантажу, вантаж прибув у технічно справних вагонах, враховуючи інформацію, наведену в комерційних актах, у тому числі й щодо складання актів ф. ГУ106 №№535, 536 від 15.10.2021 про технічну справність вагонів, відповідальність за збереження вантажу у спірних вагонах із часу прийняття до перевезення й до моменту видачі одержувачу покладається на залізницю. Підстави для звільнення залізниці від відповідальності за недостачу вантажу, передбачені пунктом "е" статті 111 Статуту залізниць України, відсутні.

Аналогічного висновку у спорі за подібних обставин дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13.03.2019 під час розгляду справи №905/748/17.

Відповідно до статті 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу. Зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Згідно з пунктом 27 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083), норма природної втрати ваги для залізної руди становить 1% маси, зазначеної в перевізних документах.

Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (стаття 115 Статуту).

Вартість нестачі вантажу визначена позивачем у загальній сумі 18814,65 грн, з яких:

6904,19 грн з ПДВ щодо нестачі вантажу у вагоні № 65739849 (з урахуванням нестачі вантажу у кількості 4250 кг, природної втрати ваги 1% - 685 кг (68500 х 1% = 685), відповідальної нестачі вантажу 3565 кг (4250 685 = 3565) та вартості 1 тонни вантажу у сумі 1613,88 грн без ПДВ відповідно до рахунка-фактури відправника вантажу № 94238045 від 14.10.2021 (1936,66 грн з ПДВ);

11910,46 грн з ПДВ щодо нестачі вантажу у вагоні № 60505955 (з урахуванням нестачі вантажу у кількості 6850 кг, природної втрати ваги 1% - 700 кг (70000 х 1% = 700), відповідальної нестачі вантажу 6150 кг (6850 700 = 6150) та вартості 1 тонни вантажу у сумі 1613,88 грн без ПДВ відповідно до рахунка-фактури відправника вантажу № 94238045 від 14.10.2021(1936,66 грн з ПДВ).

Перевіркою здійсненого розрахунку підстав для зменшення заявленої до стягнення суми шкоди, завданої нестачею вантажу у спірних вагонах, судом не виявлено.

Відтак, позовні вимоги про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 18814,65 грн є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір у сумі 2481,00 грн покладається на відповідача відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Витрати на професійну правничу допомогу судом не розподіляються з огляду на заяву позивача щодо надання доказів після ухвалення рішення відповідно до частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" до Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Укрзалізниця" про стягнення шкоди у сумі 18814,65 грн задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40075815; місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5) в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (ідентифікаційний код 40081237; місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, буд. 108) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (ідентифікаційний код 00191230; місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя, Південне шосе, буд. 72) шкоду у сумі 18814,65 грн, судовий збір у сумі 2481,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.06.2022.

Суддя І.І. Колісник