ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.06.2022 Справа № 914/3048/21

Господарський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Запотічняк О.Д.

судді Щигельська О.І.

судді Петрашко М.М.

за участю секретаря судового засідання Волошин Р.Р.

розглянувши справу за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», с. Павлів, Радехівський р-н, Львівська обл.,

про розірвання договору постачання природнього газу

та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор», с.Павлів, Радехівський р-н, Львівська обл.,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром», м. Київ,

про стягнення пені у розмірі 804 533,94 грн, штрафу у розмірі 20 700 000,00 грн, розірвання договору постачання природного газу та застосування наслідків розірвання договору, у вигляді обов`язку ТОВ «Трансгазпром» повернути ТОВ «Радехівський цукор» суму коштів, що була сплачена за Договором в якості оплати за газ

за участю представників сторін:

від позивача: Ігнатьєв О.Р.;

від відповідача: Овчарук В.І.;

Хід розгляду справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» про розірвання договору постачання природнього газу.

Ухвалою від 11.10.2021 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив розгляд справи на 23.11.2021.

12.11.2021 через відділ документообігу представником Відповідача подано відзив на позовну заяву (Вх. № 26805/21).

В судовому засіданні 23.11.2021 судом оголошено перерву до 16.12.2021.

16.12.2021 через відділ документообігу представниками сторін подано клопотання про продовження процесуальних строків (Вх. № 5159/21).

16.12.2021 через відділ документообігу представником позивача подано пояснення (Вх. № 30324/21).

В судовому засіданні 16.12.2021 продовжено строк підготовчого провадження у справі та оголошено перерву до 11.01.2022.

28.12.2021 представником позивача подано відповідь на відзив. (Вх. № 31432/21).

Ухвалою від 05.01.2022 судом призначено колегіальний розгляд у складі трьох суддів.

Ухвалою від 10.01.2022 колегія суддів прийняла справу до розгляду в складі колегії: Запотічняк О.Д. - головуючий суддя, суддя Щигельська О.І., суддя Петрашко М.М. та розпочато розгляд справи спочатку.

10.01.2022 представником відповідача подано зустрічну позовну заяву (Вх. № 112).

Ухвалою від 11.01.2022 суд відклав розгляд справи на 17.02.2022.

Ухвалою від 13.01.2022 колегія суддів прийняла до розгляду зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (вх. № 112 від 10.01.2022р.), та об`єднала його в одне провадження зі справою № 914/3048/21.

31.01.2022 на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву та клопотання щодо продовження строку на подання такого відзиву (Вх. № 2607/22).

11.02.2022 на адресу суду надійшла заперечення на відповідь на відзив щодо зустрічної позовної заяви (Вх. № 3970/22).

В судовому засіданні судом оголошено перерву до 23.03.2022.

Ухвалою від 23.03.2022 суд відклав розгляд справи на 24.05.2022.

Ухвалою від 24.05.2022 суд закрив підготовче провадження у справі та призначив розгляд справи по суті на 07.06.2022.

Ухвалою від 07.06.2022 суд відклав розгляд справи на 14.06.2022.

В судове засідання 14.06.2022 з`явились представники Позивача та Відповідача, надали свої пояснення та заперечення за первісним та зустрічними позовами. Позивач просив первісний позов задоволити, в зустрічному відмовити. ТОВ «Радехівський цукор» просило вимоги за зустрічним позовом задоволити, у первісному - відмовити.

В судовому засіданні 14.06.2022 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача за первісним позовом.

У позовній заяві позивач зазначає про неможливість виконання договірних зобов`язань за Договором постачання природного газу № 86-GAS-2021 від 18.05.2021, зокрема через те, що на момент укладення Договору та Додаткової угоди 1 до Договору ціна 1000 куб.м. газу було значно меншою ніж на момент поставки газу за Договором - у жовтні 2021.

18.05.2021 між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, якою сторони погодили ціну 10350,00 грн за 1000 куб.м. газу.

08.09.2021 ТОВ «Трансгазпром» надіслано на адресу Відповідача лист з із пропозицією внести зміни до Договору на предмет підняття ціни за газ або у разі незгоди розірвати Договір.

10.09.2021 ТОВ «Радехівський цукор» надіслало Позивачу листа яким повідомило про те, що не погоджується із внесенням змін до Договору щодо підняття ціни, а також відсутність наміру розривати Договір поставки природнього газу.

В період виконання позивачем договору зросла ціна на газ і тому виконання для позивача стало фінансово збитковим та невигідним.

З огляду на вказане, позивач просить розірвати договір постачання природнього газу № 86-GAS-2021 від 18.05.2021 для потреб непобутових споживачів, укладений між сторонами.

У відповіді на відзив (Вх. № 31432/21) зазначив, що при укладенні Договору з фіксацією ціни на природний газ на майбутнє (на жовтень 2021), Позивач оцінював ситуацію на ринку та допускав той факт, що в жовтні 2021 року ціна на газ може певним чином збільшитись або зменшитись. В результаті чого була запропонована ціна на рівні 10 350,00 грн, а не 9 301,22 грн, яка в травні 2021 відповідала ринковій ціні. Надав свої пояснення щодо розірвання договору на підставі ст. 652 ЦК України.

Зазначив, що Позивач не відмовлявся постачати природний газ, він був готовий до його постачання, проте на умовах, які істотно змінились під впливом обставин, які знаходяться поза контролем сторін, тобто з приведенням ціни до ринкового рівня. Проте Відповідач не погодився з пропозицією збільшення ціни. Постачання природного газу Відповідачу за ціною 10 350,00 грн, а купуючи більше ніж за 30 000,00 грн. має наслідком отримання Позивачем суттєвих збитків.

Заперечення відповідача проти первісного позову.

Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому вказує, що жодної обставини, передбачених ст.652 ЦК України у справі № 914/3048/21, на які покликається Позивач, не існує, відповідно, і жодних правових підстав для розірвання Договору, з підстав, наче б то, істотної зміни обставин, також не існує.

Позивач, підписуючи Договір надав Відповідачу гарантії в тому, що він, як постачальник газу, спроможний забезпечити Відповідача необхідною кількістю газу, і що він виконає усі свої зобов`язання у порядку та у строки, які визначені цим Договором. Відтак, укладаючи договір, Позивач повинен передбачити у своїх сховищах необхідну кількість газу, котра була б достатньою для виконання ним власних зобов`язань перед Відповідачем.

На думку Відповідача відповідна кількість газу була закуплена Позивачем раніше, за цінами, значно нижчими, аніж та, яку запропонував Позивач Відповідачу у травні 2021 року.

На виконання договору та додаткової угоди, Відповідач надіслав Позивачу дві заявки на включення ТОВ «Радехівський цукор» в Реєстр споживачів природного газу, із зазначенням планових обсягів газу, адреси та ЕІС коду споживача, а також перерахував Позивачу визначену п.4.5. Договору суму передоплати за вищезгаданий природний газ, у розмірі 10 350 000, 00 грн.

Звернув увагу суду, що у травні 2021 року середньозважена ціна на газ на Українській енергетичній біржі становила 9 301, 22 грн. за 1000 м.куб., а це на 1 050 грн менше за ту ціну, за якою Позивач зобов`язався поставити газ Відповідачу.

Однак, за цінами які були в травні 2021 року Позивач газу не закупив (для виконання договірних зобов`язань перед Відповідачем у жовтні 2021), з кожним місяцем ціна за 1000 м куб. газу збільшувалась, як наслідок, станом на 08.09.2021 року середньозважена ціна на газ на біржі зросла до 18 367, 90 грн.

08.09.2021 року ТОВ «Трансгазпром» надіслано пропозицію ТОВ «Радехівський цукор» на яку Відповідач не погодився, і у відповідь на неї звернувся до Позивача із зустрічною вимогою щодо необхідності виконання ним зобов`язань щодо поставки визначеної Договором кількості газу, за ціною, у порядку та у строки, які передбачені Договором (лист Відповідача № 568 від 10.09.2021 року).

У відповідь Позивач звернувся до господарського суду із позовом про розірвання Договору, мотивуючи вимоги тим, що відбулась істотна зміна обставин на ринку природного газу в Україні та в світі, а також тим, що виконання ним Договору спричинить до понесення Позивачем збитків та позбавить Позивача того, на що він розраховував при укладенні Договору.

Договір не виконано, газ у жовтні 2021 року не поставлено. Просив відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що жодних правових підстав для розірвання Договору на вимогу Позивача, з підстав істотної зміни обставин, не існує.

Правова позиція позивача за зустрічним позовом (Відповідача за первісним).

10.01.2022 відповідач за первісним позовом подав зустрічну позовну заяву до ТОВ «Трансгазпром» про стягнення пені у розмірі 804 533,94 грн, штрафу у розмірі 20 700 000,00 грн, розірвання договору постачання природного газу та застосування наслідків розірвання договору, у вигляді обов`язку ТОВ «Трансгазпром» повернути ТОВ «Радехівський цукор» суму коштів, що була сплачена за Договором в якості авансу за газ.

Заява мотивована тим, що 18.05.2021 року між Позивачем та Відповідачем було укладено договір № 86-GAS - 2021 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів та Додаткову угоду № 1 про зміни та доповнення до договору постачання природного газу № 86- GAS -2021 від 18.05.2021 року, згідно з якою ТОВ «Трансгазпром», як постачальник природного газу, взяв на себе зобов`язання протягом жовтня 2021 року (починаючи з 01.10.2021 року) поставити ТОВ «Радехівський цукор» як споживачу, природний газ, обсягом 10 000 000 (десять мільйонів) куб. м. по ціні 10 350, 00 грн за 1000 куб.м.

На виконання договору та додаткової угоди, Відповідач надіслав Позивачу дві заявки № 586, 587 на включення ТОВ «Радехівський цукор» в Реєстр споживачів природного газу із зазначенням планових обсягів газу, адреси та ЕІС коду споживача, а також перерахував Позивачу визначену п.4.5. Договору суму передоплати за вищезгаданий природний газ, у розмірі 10 350 000, 00 грн.

Натомість Відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо поставки газу Позивачу, внаслідок чого Позивач залишився без газу, який він мав намір спожити у жовтні 2021 року у кількості 10 000 000 (десять мільйонів) куб. м. по ціні 10 350, 00 грн за 1000 куб.м. що, у свою чергу, є істотним порушенням ТОВ «Трансгазпром» умов договору та є підставою для його розірвання згідно зі ст. 651 Цивільного кодексу України.

Відтак, ТОВ «Радехівський цукор» (позивач за зустрічним позовом) звернувся із зустрічною позовною заявою щодо стягнення з ТОВ «Трансгазпром» (відповідач за зустрічним позовом) неустойки (штрафу та пені) за порушення ним господарського зобов`язання у розмірі 21 504 533, 94 грн, розірвання договору, у зв`язку із і невиконанням Відповідачем власних зобов`язань за цим Договором, застосування наслідків такого розірвання та повернення Позивачу сплаченої на виконання умов цього Договору передоплати за газ в сумі 10 350 000, 00 грн.

Відзив відповідача за зустрічним позовом проти зустрічного позову.

ТОВ «Трансгазпром» подано відзив на зустрічну позовну заяву. Позовні вимоги вважає необґрунтованими та просить відмовити у задоволенні таких, з огляду на наступне.

У разі задоволення позовних вимог за первісним позовом, судом має бути встановлений факт неможливості виконання Позивачем умов Договору, в частині постачання природного газу за ціною 10 350,00 грн. з підстав, які ТОВ «Трансгазпром» не могло передбачити при всій турботливості та обачності.

Невиконання Позивачем за первісним позовом умов Договору через об`єктивні причини, які поставили ТОВ «Трансгазпром» у становище, у якому виконання Договору на тих умовах, на яких він був укладений, мало б прямим наслідком колосальні збитки та можливе банкрутство підприємства.

Враховуючи пов`язаність первісного позову з зустрічними позовними вимогами, задоволення первісного позову ТОВ «Трансгазпром» унеможливить задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки розірвання договору в зв`язку з істотною зміною обставин на підставі статті 652 ЦК України виключає таку складову відповідальності, як вина. Припинення правовідносин в зв`язку з істотною зміною обставин за відповідним рішенням суду містить в своєму складі і відсутність порушення з боку будь-якої зі сторін, а отже і відсутність підстави для застосування відповідальності.

Фактичні обставини справи встановлені судом.

18.05.2021 року між ТОВ «Трансгазпром», як Постачальником та ТОВ «Радехівський цукор», як Споживачем було укладено договір № 86-GAS - 2021 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, відповідно до якого Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2021 році природний газ (надалі - газ), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору (п. 1.1 Договору).

18.05.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду 1 про зміни та доповнення до договору постачання природного газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021 року, згідно з якою ТОВ «Трансгазпром», як постачальник природного газу, взяв на себе зобов`язання протягом жовтня 2021 року (починаючи з 01.10.2021 року) поставити ТОВ «Радехівський цукор» як споживачу, природний газ, обсягом 10 000 000 (десять мільйонів) куб. м. по ціні 10 350, 00 грн за 1000 куб.м.

Відповідно до п. 2.1 Договору річний плановий обсяг постачання газу - у жовтні 2021 року - 10 000 000 (десять мільйонів) м. куб.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що ціна за 1000 куб. м природного газу визначається в Додаткових угодах до даного Договору.

Згідно п. 4.5. Договору, оплата вартості за замовлені обсяги газу здійснюється Споживачем, виключно грошовими коштами шляхом перерахування їх на рахунок Постачальника, наступними плановими платежами:

- 10% - протягом 3 (трьох) календарних днів з дати підписання договору;

- 30% - оплати до 11 числа місяця споживання природного газу;

- 30% - оплати до 21 числа місяця споживання природного газу.

- 30% - оплати до 31 числа місяця споживання природного газу.

На виконання договору та додаткової угоди, Відповідач за первісним позовом надіслав Позивачу заявки № 587 від 14.09.2021 та № 586 від 14.09.2021 на включення ТОВ «Радехівський цукор» в Реєстр споживачів природного газу, із зазначенням планових обсягів споживання газу, адреси та ЕІС коду споживача.

Крім того, ТОВ «Радехівський цукор» перерахував ТОВ «Трансгазпром» визначену п.4.5. Договору суму передоплати за вищезгаданий природний газ, у розмірі 10 350 000, 00 грн, що підтверджується долученим платіжним дорученням № 1С3511 від 20.05.2021.

08.09.2021 ТОВ «Трансгазпром» надіслано на адресу ТОВ «Радехівський цукор» лист 0809/21, із пропозицією внести зміни до Договору на предмет підняття ціни за газ, у зв`язку з неможливістю його виконання Постачальником за ціною вказаною у Додатковій угоді 1 або у разі незгоди розірвати Договір.

10.09.2021 ТОВ «Радехівський цукор» надіслало Позивачу за первісним позовом лист 568 яким повідомило про те, що не погоджується із внесенням змін до Договору щодо підняття ціни, а також надало відповідь про відмову розривати Договір поставки природнього газу укладений між сторонами.

Поставка газу у жовтні 2021 року ТОВ «Трансгазпром» не відбулась.

З підстав наведеного Позивач за первісним позовом просить суд розірвати Договір постачання природнього газу № 86-GAS-2021 від 18.05.2021 для потреб непобутових споживачів, укладений між сторонами, у зв`язку із неможливістю виконання такого на підставі ст. 652 ЦК України.

В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог ТОВ «Радехівський цукор» (Позивач за зустрічним позовом) зазначає, що внаслідок невиконання Відповідачем власних зобов`язань за Договором, Позивач позбавився можливості отримати те, на що він розраховував при укладенні Договору, адже, у вересні 2021 року (коли Відповідач повідомив Позивача про те, що поставляти газ за раніше погодженою ціною він не буде) ціна на газ перевищила 18 000, 00 грн., і Позивач, вже не мав можливості закупити необхідну кількість газу за тою ціною, за якою він це міг зробити у травні 2021 року.

Зазначив, що внаслідок порушення договірних зобов`язань та абсолютного невиконання Договору, Відповідач за зустрічним позовом повинен сплатити Позивачу визначену Договором неустойку (пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми недопоставленого газу за кожен день прострочення та штраф, у розмірі 20% від загальної вартості недопоставленого газу). Загальний розмір неустойки становить 21 504 533, 94 грн, з яких: штраф у розмірі 20 7000 000,00 грн та пеня в сумі 804 533,94 грн.

Договір, зобов`язання за яким Відповідач за зустрічним позовом не виконав, підлягає розірванню, відповідно до положень ч.2 ст.651 ЦК України, оскільки відбулось істотне порушення Договору однією стороною (Відповідачем), в результаті якого інша сторона (Позивач) значною мірою позбавилась того, на що вона розраховувала при укладенні цього Договору.

Внаслідок розірвання Договору, Відповідач, як особа, що не виконала власних зобов`язань за цим Договором, зобов`язаний повернути Позивачу сплачені останнім на виконання умов цього Договору (в якості передоплати за газ) кошти, в сумі 10 350 000, 00 грн.

Відтак, Позивач у зустрічному позові просить суд стягнути з Відповідача на користь ТОВ «Радехівський цукор» штраф у розмірі 20 700 000,00 грн, пеню в сумі 804 533,94 грн, розірвати договір на постачання природного газу у зв`язку із і невиконанням Відповідачем зобов`язань за цим Договором, застосувати наслідки такого розірвання та повернути Позивачу передоплату за газ в сумі 10 350 000, 00 грн.

Оцінка суду.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, що кореспондується зі ст.173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно з ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір 86-GAS - 2021 від 18.05.2021 як належну підставу, у розумінні норм ст. 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Статтею 188 Господарського кодексу України передбачено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Приписами ст.ст. 651, 654 Цивільного кодексу України визначено, що зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зміна або розірвання договору вчиняється в тій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Частинами першою та другою статті 652 ЦК України встановлено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Таким чином, чинне законодавство України пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю всіх чотирьох умов, визначених у ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Як вже було встановлено судом, позивач посилається на зміну істотних обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, зокрема, на ринку природного газу, починаючи з червня 2021 відбулось суттєве збільшення ціни на природний газ. Згідно даних Української енергетичної біржі в період з травня 2021 по жовтень 2021 ціна за 1000 куб.м. природного газу зросла з 9 301,22 грн до 28 654,65 грн, тобто ціна збільшилась на 208 %.

Існування одночасно умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Першою необхідною умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане.

У відповідності до даної умови, події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати "істотною зміною обставин" повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона, знала про ці події і могла прийняти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які і створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", створюють неможливість для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Фактичні та загальновідомі обставини справи свідчать про те, що ТОВ «Трансгазпром», як Постачальник природнього газу до моменту та в момент укладення оскаржуваного договору знало і усвідомлювало можливість зміни обставин на які тепер посилається останній, оскільки згідно доданої інформації про середньозважені ціни на природній газ за результатами електронних біржових торгів на Українській енергетичній біржі з січня 2021 по квітень 2021 спостерігалось незначне підвищення ціни за 1000 куб. м. газу, однак в травні 2021 (місяць в якому укладено договір) ціна зросла на 17 % з 7775,13 грн до 9301,22 грн/ 1000 куб .м.

Крім того, друга сторона Договору - ТОВ «Радехівський цукор», як Споживач до моменту та в момент укладення оскаржуваного договору знало і усвідомлювало можливість зміни обставин на які тепер посилається Позивач, оскільки у травні 2021 року було укладено додаткову угоду № 1 до Договору, в якій ціна за 1000 м. куб. газу становила 10 350,00 грн, тоді як ціна згідно з даними Української енергетичної біржі у травні 2021 ціна за 1000 куб. м. газу становила - 9103,32 грн.

Таким чином, дані обставини свідчать лише про легковажне ігнорування позивачем заздалегідь відомих йому обставин та спростувує доводи останнього про неможливість передбачити істотну зміну обставин (як-то ризик збільшення ціни). Укладаючи договір сторони визначили ціну на газ на 10 % вищу ніж та яка існувала на момент укладення договору, а отже вони усвідомлювали та аналізували динаміку росту ціни на газ на ринку.

Другою необхідною умовою є умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися.

Як вбачається із матеріалів справи, з травня 2021 по вересень 2021 коли мало місце збільшення ціни за 1000 куб . м. природнього газу, Постачальник не звертався до Споживача із пропозиціями збільшити ціну газу, натомість за три тижні до виконання зобов`язань по договору поставки газу звернувся до ТОВ «Радехівський цукор» з пропозицією збільшити ціну за газ або розірвати Договір. Не вчиняв дій щодо закупівлі газу після незначного росту ціни на ринку.

Третьою необхідною умовою є умова про те, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Судом встановлено, що нормативно-правове та зобов`язальне (договірне) регулювання відносин сторін з моменту укладення договору залишилося незмінним. Суду не надано доказів та не знайшло свого підтвердження в судових засіданнях твердження позивача, що ним вчинено всі необхідні дії та заходи для належного виконання взятого на себе зобов`язання по виконанню спірного договору . Отримавши значну суму авансового платежу, закупівля газу не здійснена, заздалегідь відповідач не попереджений про неможливість виконання договірних зобов`язань.

Четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Виходячи із змісту названої умови, випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може слідувати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Укладаючи договір в умовах нестабільного ринку природнього газу, ТОВ "Трансгазпром" розуміло і приймало на себе зазначений (абсолютно ймовірний і витікаючий з фактичних обставин) ступінь ризику, навіть у випадку, коли позивач, на своє суб`єктивне переконання, не міг у повній мірі усвідомити його (ризик) в момент укладення договору.

Таким чином, із самої суті (характеру) зобов`язання (договору) слідує, що ризик зміни обставин, які можуть мати місце під час дії договірних відносин між сторонами, несе саме позивач, в т.ч. у зв`язку з тим, що в силу фактичних обставин (об`єктивної дійсності) на момент укладення договору зазначені ТОВ «Трансгазпром» в своїй позовній заяві обставини не носили характеру непередбачуваності, не були непередбачуваними.

Відтак, зважаючи на вищевикладені обставини суд відмовляє у задоволенні первісного позову ТОВ «Трансгазпром» до ТОВ «Радехівський цукор» про розірвання договору поставки природнього газу 86-GAS - 2021 від 18.05.2021.

Щодо позовних вимог зустрічного позову суд зазначає наступне.

Внаслідок невиконання договірних зобов`язань за Договором поставки природнього газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021, ТОВ «Радехівський цукор» подав зустрічну позовну заяву про стягнення штрафних санкцій з ТОВ «Трансгазпром», розірвання договору внаслідок його невиконання останнім та застосування наслідків розірвання договору та повернення передоплати за газ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України). Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Правові засади функціонування ринку природного газу України визначаються Законом України «Про ринок природного газу».

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного договору на постачання природного газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021.

Згідно з ч. 1 та ч. 3 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими стандартами та нормативно-правовими актами. Права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, розроблені на виконання п. 17 ч.3 ст. 4 Закону України «Про ринок природного газу» та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС). Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Статтею 714 ЦК України встановлено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил постачання природного газу підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема:

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

наявність підтвердженого обсягу природного газу на відповідний розрахунковий період для потреб споживача;

відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків.

Згідно з пунктом 2 розділу ІІ Правил постачання природного газу, постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Усі умови поставки природного газу за договором мають бути справедливими та добре відомими заздалегідь. У будь-якому випадку вся відповідна інформація має бути надана споживачеві до укладення договору (абзац 2 пункту 5 розділу ІІ Правил постачання природного газу).

Пунктом 9 розділу ІІ Правил постачання природного газу передбачено, що постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до пункту 19 розділу ІІ Правил постачання природного газу, постачальник зобов`язаний: забезпечувати постачання природного газу на умовах та в обсягах, визначених договором на постачання природного газу, за умови дотримання споживачем дисципліни відбору природного газу та розрахунків за нього.

Згідно з пунктом 21 розділу 2 Правил постачання природного газу, споживач має право: на отримання природного газу в обсягах, визначених договором постачання природного газу, за умови дотримання його умов.

Відповідно до статті 638 ЦПК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні відносини на підставі договору № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021. З урахуванням додаткової угоди ТОВ "Трансгазпром", мало зобов`язання здійснити поставку ТОВ «Радехівський цукор» природного газу у жовтні 2021 року у кількості 10 000 000 (десять мільйонів) куб.м. по ціні 10350,00 грн. за 1000 куб.м., на загальну суму 103 500 000,00грн.

Відповідно до пункту з розділу II Правил постачання природного газу договір постачання природного газу укладається на весь очікуваний обсяг споживання природного газу в розрахунковому періоді, необхідний споживачу.

Згідно з положеннями п. 18 розділу II Правил постачальник має право укласти договір постачання природного газу з будь-яким споживачем та за відсутності простроченої заборгованості споживача за природний газ перед діючим постачальником поставити природний газ споживачу в періоді, наступному після періоду постачання природного газу діючим постачальником.

Суд відзначає, що за Договором поставки природнього газу та додаткової угоди до нього, укладених 18.05.2021, TOB «Трансгазпром» взяло на себе зобов`язання постачати природній газ за ціною 10 350,00 грн за 1'000,00 м.куб.

Відповідно до ст. ст.632, 638 Цивільного кодексу України «ціна» є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін, тобто із врахуванням положень зазначених статей, під час укладення договору та додаткової угоди TзOB «Трансгазпром» могло передбачити економічну невигідність їх укладення. У той час, потенційний постачальник не скористався правом відмовитись від укладення договору про постачання газу, а підписав договір.

З огляду на главу 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи інформаційна платформа відображає по споживачу заброньовані постачальником (постачальниками) періоди постачання природного газу і дозволяє постачальнику реєструвати на інформаційній платформі період постачання природного газу відповідно до укладених зі споживачем договорів (додаткових угод), у тому числі без зазначення кінцевої дати. Таким чином, TзOB «Трансгазпром», уклавши договір та додаткові угоди до нього, вступив у правовідносини з позивачем за зустрічним позовом та зобов`язаний був забезпечити своєчасну реєстрацію за собою споживача в інформаційній платформі, вказавши період постачання природного газу такому споживачу.

З матеріалів справи вбачається, що Договір поставки природнього газу ТОВ «Трансгазпром» виконано не було.

За приписами статей 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивачем за зустрічним позовом заявлено вимогу про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 804 533,94 грн - пені та 20 700 000,00 грн - штрафу.

За змістом з ч. 2 ст. 217 ГК України одним з видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 ГК України).

За приписами ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно із ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 8.3.7. Договору передбачено, що у разі невиконання підпункту 3) п.5.4. цього Договору, а також інших його умов щодо постачання газу (в тому числі відмови від постачання газу, невчасне постачання, обмеження/припинення газу в пунктах призначення, що здійснене з порушенням установленого законодавством та цим Договором порядку) Постачальник зобов`язаний сплатити Споживачу штраф у розмірі двадцяти відсотків від загальної вартості недопоставленного планового обсягу газу за цим Договором, а також пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми непоставленого газу.

Суд зазначає, що одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду України від 09.04.2012 у справі № 3-88гс11, постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 у справі № 3-24гс12, постанові Верховного Суду від 09.02.2018 у справі № 911/2813/17, постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі № 911/1351/17, постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі № 910/6046/16, постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 922/1720/17, постанові Верховного Суду від 08.08.2018 у справі № 908/1843/17.

Суд дослідивши заявлену до стягнення суму штрафу, дійшов висновку про те, що такий розмір є обґрунтованим, арифметично вірним та підлягає до стягнення повністю в розмірі 20 700 000,00 грн.

Щодо стягнення пені в розмірі 804 533,94 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Внаслідок невиконання договірних зобов`язань позивачем за первісним позовом, ТОВ «Радехівський цукор» просить стягнути з ТОВ «Трансгазпром» 804 533,94 грн пені, у відповідності до п. 8.3.7 Договору № 86-GAS-2021.

Пеня - це неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Проценти на пеню не нараховуються.

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань відносяться також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, в тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, які виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Ст. 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, а також умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Таким чином, під час укладення договору сторони є вільними у виборі умов договору, на власний розсуд та за взаємною згодою визначають умови, порядок розрахунків, платежів та нарахування штрафних санкцій. Застереження у Договорі щодо п. 8.3.7 відсутні, а відтак сторони погодили, що за відмову від постачання газу Постачальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня від суми непоставленого газу.

Відтак, внаслідок невиконання ТОВ «Трансгазпром» своїх зобов`язань за Договором поставки газу, позивачем за зустрічним позовом правомірно нараховано відповідачу за зустрічним позовом пеню у розмірі 804 533,94 грн, яка підлягає до стягнення повністю.

Що стосується вимоги про розірвання Договору постачання природного газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021, то така підлягає до задоволення з огляду на наступне.

З положень ст. 611 ЦК України вбачається, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договором сторони не погодили підстав для його дострокового розірвання.

Як підтверджується матеріалами справи, ТОВ "Трансгазпром" грубо порушило взяті на себе зобов`язання за Договором поставки природного газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021, відмовилось в односторонньому порядку від своїх зобов`язань щодо поставки природного газу у відповідний період, у зв`язку з чим позивач був змушений укласти Договір постачання природного газу з іншим постачальником.

Проаналізувавши матеріали справи та долучені докази, колегія суддів вважає, що істотність порушення відповідачем за зустрічним позовом умов договору виявляється у невиконанні обов`язку щодо поставки природнього газу. Фактично істотна умова договору з боку ТОВ «Трансгазпром» не виконана впродовж тривалого часу.

Тому суд дійшов висновку, що наявні правові підстави для розірвання договору № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021 в судовому порядку.

Вимога про застосування наслідків розірвання договору, у вигляді обов`язку ТОВ «Трансгазпром» повернути ТОВ «Радехівський цукор» суму коштів, що була сплачена за Договором в якості авансу за газ є неефективною, оскільки Позивачем обрано неправильний спосіб захисту.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суд зважає і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Ефективним захистом порушеного права вище зазначеної вимоги є стягнення авансового платежу у зв "язку із невиконанням договірних зобов"язань відповідачем ( за зустрічним позовом ).

Щодо стягнення суми попередньої оплати газу на користь ТОВ «Радехівський цукор» у розмірі 10 350 000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4.5. Договору оплата вартості за замовлені обсяги газу здійснюється Споживачем, виключно грошовими коштами шляхом перерахування їх на рахунок Постачальника, наступними плановими платежами, зокрема -10% - протягом 3 календарних днів з дати підписання договору.

Як встановлено судом, ТОВ «Радехівський цукор» провело передоплату (аванс) за Договором поставки природнього газу № 86-GAS - 2021 від 18.05.2021 у розмірі 10 350 000,00 грн, що підтверджуєтьсґя долученим до матеріалів справи платіжним дорученням № 1С3511 від 20.05.2021.

Виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, із чиєї вини це відбулося (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Колегія суддів зазначає, що вказана передоплата підлягає поверненню, оскільки Договірні зобов`язання ТОВ «Трансгазпром» перед ТОВ «Радехівськтй цукор» у жовтні 2021 року виконані не були, природній газ не поставлено, договір розірвано в судовому порядку. Відтак, ТОВ «Трансгазпром» зобов`язаний з моменту набрання рішенням суду законної сили, повернути ТОВ «Радехівський цукор» на вказаний у Договорі банківський рахунок споживача (Позивача) усієї суми коштів, що була сплачена Позивачем за зустрічним позовом Відповідачу за Договором в якості оплати за газ.

Враховуючи встановлені вище обставини, не спростовані відповідачем за зустрічним позовом, колегія суддів висновку про обґрунтованість позовних вимог за зустрічним позовом.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що зустрічні позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. В задоволенні первісного позову слід відмовити повністю.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (частина п`ята статті 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що решта долучених до матеріалів справи документів та доводів учасників процесу була ретельно досліджена судом і наведених вище висновків стосовно наявності підстав для відмови в задоволенні позову у даній справі - не спростовує.

Судові витрати.

Відповідно до статті 129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищезазначене, з огляду на положення ст.129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання зустрічного позову покладаються на ТОВ «Трансгазпром» у розмірі 324 838,00 грн.

Разом з тим, ТОВ «Радехівський цукор» при поданні зустрічної позовної заяви зазначено вимогу про застосування недійсності правочину у вигляді зобов`язання повернення попереднього платежу в сумі 10 350 000,00 грн, однак суд зазначає, що дана позовна вимога є майновою, відтак необхідно стягнути судовий збір за дану майнову вимогу в розмірі 155 250,00 грн в дохід Державного бюджету України з Відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні первісних позовних вимог відмовити повністю.

2. Зустрічний позов задоволити.

3. Розірвати Договір постачання природного газу для потреб не побутових споживачів 86-СА5-2021 від 18.05.2021 року, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор»

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (01014, м. Київ, вул.3віринецька, 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (80250, Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, проспект Юності, 39 ідентифікаційний код 36153189)-20 700 000,00 грн - штрафу, 804 533,94 грн - пені та 324 838,00 грн судового збору.

5. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (01014, м. Київ, вул.3віринецька, 63, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Радехівський цукор» (80250, Львівська область, Радехівський район, с.Павлів, проспект Юності, 39 ідентифікаційний код 36153189) 10 350 000,00 грн.

6. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трансгазпром» (01014, м. Київ, вул.3віринецька, 63, ) в дохід Державного бюджету України 155 250,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 21.06.2022.

Головуючий суддя Запотічняк О.Д.

Суддя Щигельська О.І.

Суддя Петрашко М.М.