УХВАЛА

04 липня 2022 року

м. Київ

cправа № 904/8801/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" (далі - ТОВ " Автомир-Транс")

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс"

до Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпровської міської ради

про скасування оперативно-господарської санкції,

ВСТАНОВИВ:

1. 07.06.2022 ТОВ " Автомир-Транс" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022, у якій просить її скасувати та залишити в силі рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2022.

2. Перевіривши матеріали касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху з огляду на таке.

3. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

4. Відповідно до п.4 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено судове рішення, що оскаржується.

5. У вступній частині касаційної скарги скаржник зазначив, що касаційна скарга подана на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2022, проте у її прохальній частині просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022. Із Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у справі №904/8801/21 постанова Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2022 не ухвалювалася.

6. Верховний Суд пропонує скаржнику уточнити реквізити судового рішення, яке ним оскаржуються.

7. Окрім цього, відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

8. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

9. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

10. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

11. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

12. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

13. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

14. При цьому, необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

15. Отже системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

16. Таким чином, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

17. При цьому, обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

18. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

19. У касаційній скарзі скаржник посилається на пп."а" п.1 ч.1 ст.287 ГПК (а не на пп."а" п.2 ч.3 ст.287 ГПК) та зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правової практики із наведенням відповідних обґрунтувань, зокрема, що наразі у Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні правові висновки Верховного Суду (постанова від 29.07.2019 №904/9169/17) у подібних правовідносинах з питань, що підіймаються у даній касаційній скарзі, проте такі висновки відрізняються від висновків Верховного Суду, що викладені за результатами розгляду справи №916/907/19 (постанова від 27.11.2019), які були застосовані в оскаржуваній постанові Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022.

20. При цьому скаржник вказує на те, що:

- він не погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що рахунок від 31.10.2021 №88088 не є оперативно-господарською санкцією;

- суд послався на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.11.2019 у справі №916/907/19, згідно яких рахунок за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин не є оперативно-господарською санкцією;

- у іншій справі Верховний Суд дійшов протилежних висновків про те, що виставлення таких рахунків є оперативно-господарською санкцією (п.43 постанови від 29.07.2019 у справі №904/9169/17).

21. Таким чином, скаржник фактично стверджує про неврахування судом апеляційної інстанції висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №904/9169/17, та одночасне врахування висновків Верховного Суду, які викладені у постанові від 27.11.2019 у справі №916/907/19 і які суперечать висновкам із справи №904/9169/17.

22. Однак усупереч вимогам п.5 ч.2 ст.290 ГПК скаржник не зазначив підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) ч.2 ст.287 ГПК підстави (підстав) (загальні підстави касаційного оскарження судових рішень), у тому числі не послався й на пункти 1, 2 ч.2 ст.287 ГПК.

23. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

24. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17.05.2022 у справі №904/8801/21 залишити без руху.

2. Надати Товариству з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс" строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю "Автомир-Транс", що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали, скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко