Господарський суд
Житомирської області
_______________________________________
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" червня 2022 р. м. Житомир Справа № 906/1026/20

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Лозинської І.В.,

секретаря судового засідання Стретович Н.К.

за участю представників сторін:

- від позивача: Габрієль Я. В., ордер серії КС №542777 від 25.08.2020, посвідчення адвоката України від 21.12.2017 (в режимі відеоконференції)

- від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" (м. Київ)

до Олевської районної спілки споживчих товариств (Житомирська область, м. Олевськ)

про стягнення 542135,40 грн

У засіданні суду оголошено вступну та резолютивну частини рішення господарського суду та повідомлено дату складення повного рішення відповідно до ст. 238 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Олевської районної спілки споживчих товариств (з врахуванням заяви від 21.07.2021 про зменшення розміру позовних вимог (а. с. 191-192 у т. 2) та клопотання від 06.10.2021 про стягнення судових витрат (а. с. 22 - 34 у т. 3) про стягнення 542135,40 грн, як безпідставно набутих, 30000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що після набуття позивачем 18.12.2014 права власності на предмет іпотеки: нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, пл. 486,4 кв. м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі І поверху торгівельного центру "Уборть", відповідач продовжив володіти та користуватися вказаним приміщенням, передавши його в найм АТ "Райффайзен Банк Аваль"; позивач вважає, що за вказаних обставин відповідач безпідставно отримує дохід у вигляді орендної плати, тому всі доходи, отримані з 11.02.2015 - часу передання в найм (оренду) належного позивачу нежитлового приміщення, мають бути повернуті позивачу.

Ухвалою від 31.08.2020 господарський суд прийняв позовну заяву до розгляду; відкрив провадження у справі, постановив здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання (а. с. 77 у т. 1).

Відповідними ухвалами від 01.10.2020 господарський суд постановив:

- відкласти розгляд справи у підготовчому провадженні;

- у порядку ст. 81 ГПК України витребувати у АТ "Райффайзен банк Аваль" належним чином засвідчені копії документів згідно з переліком (а. с. 85 - 89 у т. 1).

Ухвалою від 29.10.2020 господарський суд продовжив підготовче провадження у справі, призначив підготовче засідання суду для розгляду справи та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі (а. с. 108 у т. 1).

30.10.2020 на виконання вимог ухвали господарського суду від 01.10.2020 АТ "Райффайзен банк Аваль" надано копії документів щодо оренди банком спірного приміщення, копії актів прийому-передачі послуг та документів, що підтверджують оплату послуг за період з 18.12.2014 по 31.03.2020 (а. с. 112 - 353 у т. 1).

Ухвалою від 09.12.2020 господарський суд зупинив провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №906/1231/20 (а. с. 165-166 у т. 2).

Ухвалою від 09.07.2021 господарський суд поновив провадження у справі та призначив підготовче засідання суду (а. с. 188 у т. 2).

Відповідними ухвалами від 28.07.2021 господарський суд прийняв до розгляду заяву позивача від 21.07.2021 про зменшення розміру позовних вимог, постановив вважати заявленим до розгляду спір про стягнення з відповідача на користь позивача 542135,40 грн, а також судові витрати; повернути позивачу з Державного бюджету України частину судового збору в розмірі 8442,97 грн, зупинив провадження у даній справі до набрання законної сили рішенням у справі 906/785/21 (а. с. 215 - 219 у т. 2).

Ухвалою від 24.09.2021 господарський суд поновив провадження у цій справі; призначив підготовче засідання суду (а. с. 16 у т. 3).

06.10.2021 до суду від відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності з доказами його направлення позивачу (а. с. 35, 36 у т. 3).

02.11.2021 до суду від позивача надійшло заперечення на вказане клопотання відповідача, в якому зазначено про стягнення плати за період з вересня 2016 по березень 2020 на загальну суму 542135,40 грн (а. с. 73 - 75 у т. 3).

Ухвалою від 14.12.2021 господарський суд відклав розгляд справи та клопотання відповідача про зупинення провадження у справі на 11.01.2022 о 14:10 для надання можливості сторонам врегулювати спір мирним шляхом (а. с.132 у т. 3).

Ухвалою від 11.01.2022 господарський суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача від 05.10.2021 про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 906/785/21, закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті (а. с.144,145 у т. 3).

03.02.2022 до суду від відповідача надійшло клопотання від 02.02.2022, вих. № 91 про зупинення провадження у справі до розгляду справи №906/785/21 та набрання законної сили господарським рішенням у даній справі, яке ухвалою від 03.02.2022 господарський суд призначив до розгляду в засіданні суду (а. с 153 у т. 3).

Ухвалою від 09.02.2022 господарський суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача від про зупинення провадження у справі № 906/1026/20 до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 906/785/21; розгляд справи по суті відклав на 22.03.2022 о 15:00 (а. с. 163,164 у т. 3).

У подальшому, розгляд справи по суті відкладався з посиланням на військову агресією РФ проти України та введення воєнного стану на всій території України.

Ухвалою від 01.06.2022 господарський суд розгляд справи відклав на 29.06.2022 о 12:00 за клопотанням відповідача.

27.06.2022 на електронну пошту суду від відповідача надійшло клопотання від 27.06.2022, вих. №137 про перенесення розгляду справи у зв`язку з продовженням воєнного стану в Україні та відсутністю технічної можливості брати участь в засіданні суду в режимі відеоконференції (а. с. 209 - 212 у т. 3).

У засіданні суду представник позивача в режимі відеоконференції позовні вимоги на суму 542135,40 грн підтримав; проти відкладення розгляду справи по суті заперечив; повідомив, про надання суду розрахунків щодо понесених послуг на правову допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши повноважного представника позивача в режимі відеоконференції, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1. Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Між ТОВ "Два ЕС" (позивач/позикодавець) та Олевською РССТ (позичальник/ відповідач) укладено такі договори про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги:

- від 04.11.2010 №01/01/10-БП - згідно з умовами пунктів 1.1, 3.1 якого позикодавець надає до 04.04.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу в розмірі 100000,00 грн (а. с. 25, 26 у т. 1);

- від 30.01.2011 №02/01/11-БП - згідно з умовами пунктів 1.1, 3.1 якого позикодавець надає до 31.03.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу у розмірі 30000,00 грн (а. с. 27, 28 у т.1).

- від 08.11.2012 №03/11/12-БП, згідно з умовами пунктів 1.1, 3.1 якого позикодавець надає до 08.03.2013, а позичальник отримує фінансову допомогу у розмірі 110000,00 грн (а. с. 29, 30 у т. 1).

09.11.2012 між Олевською РССТ (іпотекодавець) та ТОВ "Два ЕС" (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрований в реєстрі №8709, за п. 1.1, 1.3 якого в забезпечення виконання зобов`язань, що виникли на підставі вказаних договорів, в заставу було передано приміщення І-го поверху загальною площею 486,4 кв.м. нежитлової будівлі ТЦ "Уборть" за адресою: Житомирська область, м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, яке складається з: коридору 17 пл. 17,4 кв.м, коридору 18 пл. 24,7 кв.м, коридору 19 пл. 2,9 кв.м, приміщення 20 пл. 7,9 кв.м, кладової 23 пл. 10,9 кв.м, коридору 39 пл. 7,1 кв.м, приміщення 39-а пл. 64 кв.м, приміщення 40 пл. 14,1 кв.м, приміщення 41 пл. 15,8 кв.м, коридору 42 пл. 9,7 кв.м, коридору 43 пл. 3,8 кв.м, вентиляційної шахти 43-а пл. 1,2 кв.м, туалету 14 пл. 1,7 кв.м., кладової 22 пл. 2,5 кв.м., туалету 24 пл. 1,2 кв.м., коридору 25 пл. 6,8 кв.м., коридору 26 пл. 2,7 кв.м., кабінету 27 пл. 18 кв.м., коридору 23 пл. 1,8 кв.м., коридору 29 пл. 1,2 кв.м., туалету 30 пл. 1,1 кв.м., туалету 31 пл. 2,4 кв.м., коридору 32 пл. 3,4 кв.м., приміщення 33 пл. 14,4 кв.м., коридору 34 пл. 23,1 кв.м., коридору 35 пл. 2,2 кв.м., приміщення 36 пл. 4,2 кв.м., коридору 36-а пл. 11,2 кв.м., залу 37 пл. 201,1 кв.м., коридору 37-а пл. 3,4 кв.м., кладової 38 пл. 4,5 кв.м. (а. с. 17 - 24 у т. 1)

За п. 5.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов основного договору іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з п. 5.4 договору іпотеки у разі порушення умов основного договору та/або умов цього договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та позичальнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушених зобов`язань у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання, порушення строку виконання та/або виконання не в повному обсязі цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору та чинного законодавства України. Положення цього пункту даного договору не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому чинним законодавством порядку.

Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання міститься у п. 6.2 договору іпотеки.

18.12.2014 державним реєстратором Олевського РУЮ Житомирської області за ТОВ "Два ЕС" проведена реєстрація права власності на нежитлове приміщення за адресою: м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, номер запису про право власності 8275944, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а. с. 7-8 у т. 1).

26.12.2014 державним реєстратором Ніловою А.О. Департаменту державної реєстрації Міністерства юстиції України м. Київ прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №18391729, згідно з якого за ТОВ "Два ЕС" зареєстровано право власності на нежитлове приміщення загальною пл. 486,4 кв.м., що складає 3/20 частин нежитлової будівлі І-го поверху ТЦ "Уборть". Підставою для виникнення права власності став договір іпотеки від 09.11.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. та зареєстрований в реєстрі за №8709.

Отже, відповідач задовольнив забезпечені договором іпотеки від 09.11.2012 вимоги шляхом набуття права власності на предмет іпотеки та зареєстрував це право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №31777222 від 26.12.2014.

У позовній заяві представник позивача зазначає, що про наявності між банком та відповідачем договірних відносин щодо оренди спірного майна йому стало відомо в межах розгляду справи №910/16947/19. На підтвердження даного факту ним до позовної заяви додано копію листа АТ "Райффайзен Банку Аваль" від 05.11.2019 за вих. №101-8/1252 (а. с. 37 у т.1).

За вказаних обставин позивач звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Олевської РССТ (з врахуванням заяви від 21.07.2021 про зменшення розміру позовних вимог (а. с. 191-192 у т. 2) про стягнення безпідставно набутих коштів, у вигляді орендної плати, у сумі 542135,40 грн.

2. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи № 906/1231/20.

Олевська РССТ звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом до ТОВ "Два ЕС" (з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог) про:

- визнання незаконним та скасування рішення держреєстратора Нілової А.О. № 18391729 від 26.12.2014 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення (Житомирська область, м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1), площею 486,4 м2, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1-го поверху ТЦ "Уборть" за ТОВ "Два ЕС";

- припинення права власності ТОВ "Два ЕС" на вказане нежитлове приміщення шляхом скасування запису про право власності №8275944 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

06.04.2021 рішенням Господарського суду Житомирської області відмовлено у задоволенні позову у справі №906/1231/20.

29.04.2021 додатковим рішенням Господарського суду Житомирської області задоволено клопотання ТОВ "Два ЕС" про розподіл судових витрат і стягнуто з позивача 30000,00 грн. витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Постановою від 08.06.2021 у справі №906/1231/20 Північно-Західний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу Олевської РССТ задовольнив; рішення Господарського суду Житомирської області від 06.04.2021 у цій справі скасував; прийняв інше рішення, яким позов задоволив частково; визнав незаконним та скасував рішення держреєстратора Нілової А.О. №18391729 від 26.12.2014 про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення за адресою: Житомирська область, м. Олевськ, вул. Б. Хмельницького, 1, пл. 486,4 кв.м, що складає 3/20 частин нежитлової будівлі 1-го поверху торгівельного центру "Уборть" за ТОВ "Два ЕС"; в іншій частині позову відмовив; додаткове рішення від 29.04.2021 у справі скасував; у клопотанні ТОВ "Два ЕС" про відшкодування судових витрат відмовив.

Однак, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 01.09.2021 у справі №906/1231/20 скасовано постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 08.06.2021; рішення Господарського суду Житомирської області від 06.04.2021 і додаткове рішення Господарського суду Житомирської області від 29.04.2021 у справі № 906/1231/20 залишено в силі (а. с. 4 - 14 у т. 3) та зазначено, серед іншого, таке:

- підставою для виникнення права власності у ТОВ "Два ЕС" став договір іпотеки від 09.11.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за №8709;

- за твердженням Олевської РССТ, про обставини щодо проведення державної реєстрації на спірне нежитлове приміщення за ТОВ "Два ЕС" їй стало відомо лише з листа АТ "Райффайзен Банк Аваль" від 05.11.2019 № 101-8/1252;

- у той же час, 02.07.2020 рішенням Господарського суду Житомирської області у справі №910/16947/19, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2020, відмовлено у задоволенні позову Олевської РССТ до ТОВ "Два ЕС", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління держреєстрації ГТУЮ у м. Києві, про визнання незаконним і скасування рішення індексний №18391729 від 26.12.2014 про державну реєстрацію права власності на спірне нежитлове приміщення за відповідачем, а також про припинення права власності відповідача на вказане приміщення шляхом скасування запису про право власності № 8275944 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно;

- зазначені вимоги були обґрунтовані невиконанням ТОВ "Два ЕС" вимог ст. 46 Порядку для проведення державної реєстрації права власності щодо надання документа, який підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником письмової вимоги іпотекодержателя про усунення порушень, оскільки в період з 04.04.2013 по 26.12.2014 Олевській РССТ не надходило жодних вимог від ТОВ "Два ЕС"; однак, під час розгляду вказаного позову Господарським судом Житомирської області встановлено, що 04.02.2015 ТОВ "Два ЕС" надіслало повідомлення №01 про реєстрацію права власності на майно - об`єкт іпотеки, яке Олевська РССТ отримала 11.02.2015;

- після завершення розгляду спору у справі № 910/16947/19, Олевська РССТ, вважаючи, що ТОВ "Два ЕС" незаконно зареєструвало за собою право власності на предмет іпотеки, звернулась до суду з аналогічним позовом у справі № 906/1231/20, який обґрунтований іншими підставами, а саме порушенням ТОВ "Два ЕС" умов укладеного між сторонами іпотечного договору та ст. 37 Закону України "Про іпотеку";

- як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявник не погоджується з оскаржуваною постановою апеляційного господарського суду лише в частині визнання такими, що не підлягають доведенню обставини, зазначені в рішенні суду у справі № 910/16947/19, та застосування судом апеляційної інстанції, у зв`язку з цим, наслідків спливу строку позовної давності щодо частини позовних вимог;

- вимоги Олевської РССТ про визнання незаконним та скасування рішення держреєстратора №18391729 від 26.12.2014 не підлягають задоволенню, оскільки позивач у справі №906/1231/20 звернувся з позовною заявою до господарського суду 06.10.2020, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності; при цьому Олевською РССТ не подавалося клопотання про визнання причин пропуску позовної давності поважними, оскільки вважала, що зазначений строк не є пропущеним.

3. Норми права (нормативно - правові акти), які застосував Господарський суд Житомирської області.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1,2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Виходячи із приписів ч. 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

4. Щодо вимоги позивача про стягнення 542135,40 грн безпідставно набутих коштів.

ТОВ "Два ЕС", з врахуванням заяви від 21.07.2021 про зменшення розміру позовних вимог (а. с. 191 - 192 у т. 2) визначає такі періоди стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів:

- з 09.2016 по 08.2018, сума: 302 587,20 грн (на підставі договору оренди об`єкта нерухомості №0523/9566/4 від 14.07.2016);

- з 09.2018 по 03.2020, сума: 239 548,20 грн (на підставі договору оренди об`єкта нерухомості №0523/9566/5 від 14.08.2018).

Судом встановлено, що між Олевською РССТ та АТ "Райффайзен банк Аваль" було укладено ряд договорів оренди щодо частини першого поверху торгового центра "Уборть" загальною площею 210,13 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Олевськ, вул. Богдана Хмельницького, 1.

Зокрема, п. 5.1 договору оренди об`єкта нерухомості №0523/9566/4 від 14.07.2016, п. 5.1 передбачено, що орендна плата об`єкта оренди становить 60,00 грн за 1 кв. м. без ПДВ. Загальний розмір орендної місячної плати за користування об`єктом оренди становить 12 607,80 грн (а. с. 162 у т.1).

Договором оренди об`єкта нерухомості №0523/9566/5 від 14.08.2018 встановлено таку ж орендну плату, що і в попередньому договорі (а. с. 241 у т. 1).

Крім того, 31.03.2020 Олевська РССТ та АТ "Райффайзен Банк Аваль" уклали додаткову угоду №1-0523/9566/5/1 про дострокове припинення Договору оренди №0523/9566/5 від 14.08.2018, відповідно п. 2 якої договір вважається припиненим з 31.03.2020 (а. с. 332 у т.1 на звороті). У той самий день було підписано між сторонами акт приймання-передачі об`єкта нерухомості (а. с. 332 у т.1 на звороті).

У матеріалах справи є клопотання відповідача від 06.10.2021 про застосування строків позовної давності та відмови у зв`язку з цим у задоволенні позову, оскільки перебіг позовної давності, у межах якої позивач міг звернутись до суду, почався 18.12.2014 та закінчився 18.12.2017 (а. с. 35, 36 у т. 3).

Відповідно до ч. ч. 3 - 5 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Згідно із ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановлених статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, враховуючи приписи ст. 257 ЦК України, клопотання відповідача від 06.10.2021 та дату подання позовної заяви до суду (27.08.2020), задоволенню підлягають вимоги позивача щодо стягнення з відповідача безпідставно отриманої орендної плати у сумі 390841,80 грн за період з вересня 2017 року по березень 2020 включно.

5. Висновок Господарського суду Житомирської області.

За ч. 2, 3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 73 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на встановлені судом обставини, позовні вимоги підлягають задоволенню частково на загальну суму 390 841,80 грн.

У стягненні безпідставно набутих коштів у розмірі 151293,60 грн за період з 09.2016 по 08.2017 відмовити.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

6.1. Стосовно судового збору.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розподіл судових витрат врегульовано ст.129 ГПК України.

Так, п. 2 ч. 4 ст. 129 ГПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою від 28.07.2021 судом повернуто ТОВ "Два ЕС" з Державного бюджету України частину судового збору в розмірі 8442,97 грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням № 10 від 18.08.2020 (а. с. 6 у т. 1).

Отже, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 5862,63 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

6.2. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (ч. 3 ст. 123 ГПК України).

За ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвокати, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

06.10.2021 до суду від представника позивача надійшло клопотання від 05.10.2021 про стягнення з відповідач витрат на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 30000,00 грн.

Враховуючи, що у засіданні суду представником позивача повідомлено, що належні докази витрат по сплаті на правничу допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, питання щодо витрат по сплаті на правничу допомогу судом в судовому засіданні не розглядалось.

Керуючись ст. 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Олевської районної спілки споживчих товариств (11000, Житомирська область, м. Олевськ, вул. Володимирська, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Два ЕС" (04116, м. Київ, вул. Кирило - Мефодіївська, буд. 2, кв. 293, ):

- 390841,80 грн безпідставно набутих коштів;

- 5862,63 грн судового збору.

3. У стягненні безпідставно набутих коштів у розмірі 151293,60 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 30.06.22

Суддя Лозинська І.В.

Віддрукувати:

1 - в справу

2 - позивачу на електронні адреси: та ІНФОРМАЦІЯ_2

3 - відповідачу на електронні адреси: та ІНФОРМАЦІЯ_1