ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2022 року

м. Київ

cправа № 916/3225/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І. С. - головуючого, Багай Н. О., Сухового В. Г.,

секретар судового засідання - Корнієнко О. В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» - не з`явився,

Теплодарської міської ради Одеської області - не з`явився,

Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк»

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 (у складі колегії суддів: Колоколов С. І. (головуючий), Головей В. М., Разюк Г. П.)

та рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 (суддя Петренко Н. Д.)

у справі № 916/3225/20

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк»

до Теплодарської міської ради Одеської області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області,

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання звільнити від орендної плати,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» (далі - ТОВ «Теплодарський енергетичний парк») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Теплодарської міської ради Одеської області, в якому просило суд:

- зобов`язати Теплодарську міську раду усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою (кадастровий № :02:003:0025) ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» як орендарю по Договору оренди землі від 18.05.2018, шляхом звільнення земельної ділянки від об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Теплодар (головний корпус з установкою 4хТ250/300-240, 4хКП-1000-25,5-545, відкритий розпродпристрій 330 кВ з будівлею релейних панелей і компресорної, градирні 4x3200м2, об`єднаний допоміжний корпус (ОДК-1) (у складі ХВО, складу реагентів, майстерень і лабораторії ХВО)), що розташовані на ній;

- зобов`язати Теплодарську міську раду як орендодавця по Договору оренди землі № 4 від 18.05.2018, звільнити ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» як орендаря по Договору оренди землі № 4 від 18.05.2018 року, від сплати орендної плати, на весь час протягом якого земельна ділянка (кадастровий № :02:003:0025) не може бути використана орендарем через обставини, за які орендар не відповідає, а саме: до звільнення Теплодарською міською радою земельної ділянки від об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Теплодар (головний корпус з установкою 4хТ250/300-240,4хКП-1000-рі 25,5-545, відкритий розпродпристрій 330 кВ з будівлею релейних панелей і компресорної градирні 4x3200м2, об`єднаний допоміжний корпус (ОДК-1) (у складі ХВО, складу реагентів майстерень і лабораторії ХВО)), що розташовані на ній.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з часу укладання договору оренди землі від 18.05.2018 №4 між ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» та Теплодарською міською радою, позивач не може приступити до фактичного використання орендованої земельної ділянки, у зв`язку із тим, що на земельній ділянці розташовані об`єкти незавершеного будівництва комунальної власності територіальної громади м. Теплодар.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2022 залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.03.2021, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції погодився з його висновком про те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами неможливість ефективного використання спірної земельної ділянки, а відтак і наявність реальних перешкод, здійснених відповідачем, у користуванні позивачем цією земельною ділянкою. Крім того, умовами договору не передбачено обов`язку міської ради звільнення земельної ділянки від об`єктів комунальної власності.

Не погоджуючись з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, у лютому 2022 року ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права та наявність випадків, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК України), просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2021, ухвалите нове рішення, яким позовну заяву задовольнити повністю.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 10.02.2022 відкрито касаційне провадження у справі № 916/3225/20 за касаційною ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 з підстав, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 ГПК України; касаційну скаргу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.03.2022.

Теплодарська міська рада та Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області не скористалися своїм правом на подання відзиву на касаційну скаргу ТОВ «Теплодарський енергетичний парк».

30.03.2022 судовий розгляд справи № 916/3225/20 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду не відбувся, зважаючи на Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, згідно з яким в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02. 2022 строком на 30 діб, та Указ Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, відповідно до якого строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 строк дії воєнного стану в Україні було продовжено з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2022 справу № 916/3225/20 було передано на розгляд складу колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І. С. - головуючий, Багай Н. О., Суховий В. Г.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Берднік І. С. - головуючий, Багай Н. О., Сухового В. Г. від 03.05.2022 справу № 916/3225/20 за касаційною скаргою ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» призначено до розгляду у відкритому судовому засідання на 15.06.2022.

Справа розглядається судом касаційної інстанції у розумний строк з урахуванням Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними згідно з Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022).

Учасники справи в судове засідання своїх представників не направили.

Відповідно до частини 1 статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням положень статті 300 цього Кодексу.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1, пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Ураховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення учасникам справи ухвал з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі "В`ячеслав Корчагін проти Росії", також те, що учасники справи не звертались до суду з будь-якими заявами щодо розгляду справи, явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності представників учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд дійшов таких висновків.

Як установлено судами, 03.05.2018 Теплодарською міською радою прийнято рішення № 430-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в довгострокову оренду (терміном на 49 років) ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» площею 66,0000 га за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область».

18.05.2018 між ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» та Теплодарською міською радою було укладено договір оренди землі № 4, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, на підставі Рішення Теплодарської міської ради від 03.05.2018 № 430-VII (категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони іншого призначення: вид використання земельної ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів енергетики) з кадастровим номером :02:003:0025, яка розташована по вул. Енергетиків, 14 у Промзона м. Теплодар, Одеської області

Згідно з пункту 3 Договору, на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна, право власності на які зареєстроване згідно чинного законодавства України - немає.

Земельна ділянка, яка передається в оренду, немає недоліків, що можуть перешкоджати її ефективному використанню (пункт 5 Договору).

Відповідно до пункту 13 Договору, земельна ділянка передається в оренду для: розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій, яке передбачає будівництво комбінованої електростанції загальною потужністю 810 МВт у складі:

- газової балансуючої ТЕС орієнтовною потужністю 500 МВт;

- сонячної електростанції орієнтовною потужністю 20 МВт;

- вітрової електростанції орієнтовною потужністю 15 МВт;

- акумулюючої балансуючої електростанції орієнтовною потужністю 275 МВт.

Цільове призначення земельної ділянки: для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель та споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (пункт 14 Договору).

Пунктом 24 Договору передбачено, що Теплодарська міська рада зобов`язана, зокрема, передати у користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

18.05.2018 між сторонами зазначеного Договору підписано акт приймання-передачі земельної ділянки.

17.05.2018 між цими ж сторонами укладено інвестиційний договір, за умовами пункту 1.1 якого, спільна мета сторін цього договору полягає в забезпеченні сталого розвитку міста Теплодар, реалізації положень Національного плану дій з відновлюваної енергетики на період до 2020 року, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 902-р, Енергетичної стратегії України на період до 2030 року щодо збільшення обсягів енергії та енергопродуктів, видобутих із нетрадиційних і відновлювальних джерел енергії.

У пункті 1.2 цього Договору рамках досягнення спільної мети, сторони визначили конкретну мету кожної сторони Договору.

Пунктом 2.1 інвестиційного договору зазначено, що для досягнення мети, визначеної в пунктах 11, 1.2 цього договору, в порядку та на умовах визначених даним договором ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» бере на себе зобов`язання за власні та/або залучені кошти, на земельній ділянці, яка буде передана в довгострокову оренду Теплодарською міською радою ТОВ «Теплодарський енергетичний парк», здійснити будівництво комбінованої електростанції загальною потужністю 810 МВт, у складі:

- газової балансуючої ТЕС орієнтовною потужністю 500 МВт;

- сонячної електростанції орієнтовною потужністю 20 МВт;

- вітрової електростанції орієнтовною потужністю 15 МВт;

- акумулюючої балансуючої електростанції орієнтовною потужністю 275 МВт, а Теплодарська міська рада зобов`язується вжити комплекс організаційних та технічних заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності об`єктів інвестування, захисту прав та законних інтересів ТОВ «Теплодарський енергетичний парк», як інвестора, у тому числі передати ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» земельну ділянку, площею 66,000га, що розташована за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область в довгострокову оренду на умовах, визначених рішеннями Теплодарської міської ради від 17.08.2017 № 294-VII та від 03.05.2018 № 430- VII року, в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Згідно з пункту 3.5 інвестиційного договору Теплодарська міська рада для виконання ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» обов`язків, передбачених пунктами 2.1, 3.1 цього договору, передає ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» земельну ділянку, площею 66,000га, що розташована за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область в довгострокову оренду на умовах, визначених рішеннями Теплодарської міської ради від 17.08.2017 № 294-VII та від 03.05.2018 № 430- VII року, в порядку, передбаченому чинним законодавством, з цільовим призначенням - для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд обєктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

Пунктом 3.6 інвестиційного договору передбачено, що Теплодарська міська рада зобов`язана протягом тридцяти календарних днів вжити комплекс організаційних заходів, спрямованих на визначення правового режиму об`єктів, розташованих на земельній ділянці, визначеної у пункті 3.5 договору та визначити можливі варіанти їх подальшого використання (продаж, оренда тощо) і запропонувати ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» зазначені варіанти. ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» зобов`язується протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання пропозицій від Теплодарської міської ради, розглянути їх та визначитися щодо варіанту подальшого використання зазначених об`єктів в рамках чинного законодавства України.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до листа Теплодарської міської ради від 14.12.2017 № 10-18/1289 направленого ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» на земельній ділянці, відведеній позивачу згідно рішення Теплодарської міської ради від 17.08.2017 № 294-VІІ не розташовані об`єкти нерухомості, на які здійснена державна реєстрація права власності, у тому числі комунальної.

Судами також установлено, що у ході розробки та погодження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки Державним кадастровим реєстратором відділу у Біляївському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області (далі - Державний кадастровий реєстратор у Біляївському районі) було прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру.

Відповідно до змісту листа ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» від 05.03.2018 № 05/3 направленого Державному кадастровому реєстратору відділу у Біляївському районі позивачем було проведено процедуру повного та вичерпного визначення належності об`єктів нерухомого майна, які розташовані на земельній ділянці за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, за результатами якої було з`ясовано, що на земельній ділянці відсутні будь-які об`єкти нерухомого майна, а об`єкти які знаходяться на ділянці, не є об`єктами нерухомого майна, а є будівельними матеріалами та будівельним сміттям.

Листом від 22.05.2018 Вих. № 22/5 ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» нагадало Теплодарській міській раді про її зобов`язання зазначені у пункті 3.6 інвестиційного договору та повідомило, що очікує пропозицій щодо варіантів подальшого використання об`єктів, які знаходяться на орендованій нею земельній ділянці.

Рішенням Теплодарської міської ради «Про здійснення заходів з технічного обстеження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Теплодар» 14.06.2018 № 446-VII, вирішено здійснити заходи з технічного обстеження об`єктів незавершеного будівництва комунальної власності територіальної громади м. Теплодар, розташованих за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, а саме головного корпусу з установкою 4хТ250/300-240, 4хКП-1000-25, 5-545, відкритого розпродпристрою 330 кВ з будівлею релейних панелей і компресорною, градирних 4х3200 кв. м, об`єднаного допоміжного корпусу (ОДК-1) (у складі ХВО, складу реагентів, майстерень і лабораторії ХВО).

Листом від 21.06.2018 вих. № 05-01-24/466 Теплодарською міською радою було повідомлено ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» про прийняте 14.06.2018 рішення № 466-VII щодо технічного обстеження об`єктів незавершеного будівництва комунальної власності територіальної громади м. Теплодар, Одеська області, розташованих за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар для надання пропозицій щодо варіантів подальшого використання цих об`єктів.

В подальшому ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» неодноразово зверталося до відповідача (листи від 01.08.2018 №01/8, від 28.08.2018 №28/8) щодо виконання останнім умов пункту 3.6 інвестиційного договору.

22.10.2018 між ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» та Теплодарською міською радою укладено договір підряду № 22/10 про виконання робіт з обстеження та оцінки технічного стану обєктів незавершеного будівництва, розташованих за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область.

Судами попередніх інстанцій досліджено технічні висновки про стан об`єктів будівництва, виготовлені Приватним підприємством «Укрспецпроект-1» (далі - ПП «Укрспецпроект-1») та встановлено, що:

- відповідно до пункту 5 Розділу 2 «Оцінка результатів обстеження» технічного висновку про стан об`єкта будівництва - головного корпусу з установкою 4хТ250/300-240, 4хКП-1000-25, 5-545, розташованого за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, всі бетонні конструкції, які виконані в натурі мають ряд дефектів та пошкоджень, візуальне обстеження показує, що технічний стан залізобетонних конструкцій обстежуваних об`єктів є непридатним для нормальної експлуатації;

- відповідно до пункту 3 Розділу 2 «Оцінка результатів обстеження» та пункту 1 Розділу 3 «Загальний висновок по об`єкту» технічного висновку про стан об`єкта будівництва - однієї прожекторної вишки зовнішнього освітлення будбази, автодороги і бетонного майданчику, розташованих за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, всі бетонні конструкції, які виконані в натурі мають ряд дефектів та пошкоджень; використання існуючих елементів споруд під об`єкти комбінованої електростанції потужністю 810 МВт, вважається недоцільним по технологічним нормам, але в особливих випадках ці будівельні елементи можна використовувати, як вторинні матеріали для будівництва;

- відповідно до пункту 1 Розділу 3 «Загальний висновок по об`єкту» технічного висновку про стан об`єкта будівництва - відкритого розподільчого пристрою 330 кВ з будівлею релейних і компресорною, розташованого за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, використання існуючих елементів споруд під об`єкти комбінованої електростанції потужністю 810 МВт, вважається недоцільним по технологічним нормам, але в особливих випадках ці будівельні елементи можна використовувати, як вторинні матеріали для будівництва;

- відповідно до пункту 1 Розділу 3 «Загальний висновок по об`єкту» технічного висновку про стан об`єкта будівництва - об`єднаного допоміжного корпусу (ОДК-1), розташованого за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, використання існуючих елементів споруд під об`єкти комбінованої електростанції потужністю 810 МВт, вважається недоцільним по технологічним нормам, але в особливих випадках ці будівельні елементи можна використовувати, як вторинні матеріали для будівництва;

- відповідно до пункту 5 Розділу 2 «Оцінка результатів обстеження» та пункту 1 Розділу 3 «Загальний висновок по об`єкту» технічного висновку про стан об`єкта будівництва - градирних 4х3200м2, розташованих за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, всі бетонні конструкції, які виконані в натурі мають ряд дефектів та пошкоджень, візуальне обстеження показує, що технічний стан залізобетонних конструкцій обстежуваних об`єктів є непридатним для нормальної експлуатації.; з огляду на грошові витрати по демонтажу забитих паль, вважається не доцільним використовувати будівельні елементи для подальшої експлуатації.

18.01.2019 Приватним підприємством «Синегрія» виготовлено звіт про оцінку майна, об`єкт оцінки - об`єкт незвершеного будівництва: головний корпус з установкою 4хТ250/300-240, 4хКП-1000-25, 5-545, відкритий розпродпристрій 330 кВ з будівлею релейних панелей і компресорної, градирні 4х3200м2, об`єднаний допоміжний корпус (ОДК-1) (у складі ХВО, складу реагентів, майстерень і лабораторії ХВО), дві прожекторні вишки зовнішнього освітлення будбази, автодорога і бетонний майданчик, розташовані за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область, та обліковуються на балансі Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради.

Рішенням Теплодарської міської ради «Про затвердження технічного висновку та експертної оцінки об`єктів незавершеного будівництва за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область» від 26.03.2019 № 555-VII затверджено технічний висновок від 22.11.2018, виготовлений ПП «Укрспецпроект-1», об`єктів незавершеного будівництва: головного корпусу з установкою 4хТ250/300-240, 4хКП-1000-25, 5-545, градирних 4х3200м2, об`єднаного допоміжного корпусу (ОДК-1) (в складі ХВЩ, складу реагентів, майстерень і лабораторії ХВО), відкритого розподільчого пристрою 330 кВ з будівлею релейних і компресорною, прожекторної вишки зовнішнього освітлення будбази, автодороги і бетонного майданчику, за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, Одеська область.

09.08.2020 ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» листом Вих. № 4 звернулося до Теплодарської міської ради, у якому просило: усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, а саме: видалити наявні на ділянці об`єкти та надати можливість використовувати земельну ділянку.

24.09.2020 ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» звернулося до Теплодарської міської ради з вимогою про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки шляхом видалення наявних на земельній ділянці об`єктів незавершеного будівництва та надання можливості використовувати земельну ділянку за призначенням.

15.10.2020 ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» листом Вих. № 78 звернулося до Теплодарської міської ради, у якому просило зупинити дію пункту 8 договору оренди землі від 18.05.2018 № 4.

Згідно з довідкою ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» позивачем перераховано відповідачу за договором оренди землі від 18.05.2018 № 4 грошові кошти у розмірі 5 253 845,35 грн.

Відповідно до довідки фінансового управління виконавчого комітету Теплодарської міської ради Одеської області від 15.03.2021 сплата за земельну ділянку ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» за квітень 2020 року та за період з серпеня по грудень 2020 року - відсутня.

Відповідно до довідки Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області від 14.01.2021 № 01-08/17 об`єкти незавершеного будівництва, розташовані на земельній ділянці 66,0 га належать до комунальної власності територіальної громади м. Теплодар та перебувають на балансі Управління майна та інвестицій Теплодарської міської ради Одеської області.

Предметом розгляду у цій справі є вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання відповідача звільнити позивача від сплати орендної плати, на весь час протягом якого земельна ділянка не може бути використана.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 4 ГПК України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004 під охоронюваними законом інтересами необхідно розуміти прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони.

З огляду на викладене, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права (охоронюваного законом інтересу), і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, чи охоронюваного законом інтересу, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно зі статтею 95 ЗК України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди.

Частиною 2 статтею 24 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендодавець зобов`язаний, зокрема, передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Відповідно до частини 1 статті 25 зазначеного Закону орендар земельної ділянки має право, зокрема, самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі, а також за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові будівлі і споруди.

Статтею 396 ЦК України передбачено, що особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

За змістом частини 1 статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина 3 статті 152 ЗК України).

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар в установленому законом порядку має право на усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою (частина 2 статті 27 Закону України «Про оренду землі»).

Як установлено судами попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи, що згідно зі змісту листа ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» від 05.03.2018 № 05/3 направленого Державному кадастровому реєстратору відділу у Біляївському районі позивачем було проведено процедуру визначення належності об`єктів нерухомого майна, що розташовані на земельній ділянці за адресою: вул. Енергетиків, 14, Промзона, м. Теплодар, за результатами якої було встановлено, що ці об`єкти, не є об`єктами нерухомого майна, а є будівельними матеріалами та будівельним сміттям.

Отже, ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» ще до укладення договору оренди землі від 18.05.2018 № 4 було достеменно відомо про те, що на орендованій ним земельній ділянці розташовано об`єкти комунального майна.

Разом з цим, судами правомірно відхилено посилання позивача на лист Теплодарської міської ради від 14.12.2017 № 10-18/1289 як доказ підтвердження відповідачем відсутності на земельній ділянці об`єктів нерухомості, оскільки у цьому листі відповідачем зазначено про відсутність на земельній ділянці об`єктів нерухомості, на які здійснено державну реєстрацію права власності, у тому числі комунальну, а не про відсутність об`єктів нерухомого майна загалом.

Крім того, як правильно встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, умовами договорів, укладених між ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» та Теплодарською міськоїю радою, не передбачено зобов`язання відповідача звільнити земельну ділянку від об`єктів комунального майна територіальної громади м. Теплодар.

З огляду на викладене, суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено наявність перешкод у користуванні ним орендованою земельною ділянкою відповідно до умов, укладеного 18.05.2018 договору оренди.

Разом з цим, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, суди правомірно відмовили у задоволенні вимог щодо зобов`язання відповідача звільнити позивача від сплати орендної плати, на весь час протягом якого земельна ділянка не може бути використана, оскільки зазначені вимоги є похідними від вимог про усунення перешкод.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Теплодарський енергетичний парк», обґрунтовуючи наявність підстави для касаційного оскарження судових рішень судів попередніх інстанцій, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, вказало, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій зроблено без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, від 29.09. 2020 у справі № 688/2908/16-ц, постановах Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 469/905/15-ц, від 22.05.2019 у справі № 469/901/15-ц, від 28.11.2019 у справі № 914/380/19, від 17.11.2020 у справі № 925/1289/19, від 11.08.2020 у справі № 916/1250/19, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 18.08.2020 у справі № 910/10657/19, від 22.08.2018 у справі № 910/4320/17, у постанові Вищого господарського суду України від 21.03.2012 у справі № 5002-8/1237-2011.

Також скаржник у касаційній скарзі послався на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, що є підставою для подання касаційної скарги відповідно до пункту 3 частини 2 статті 287 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Так, однією з підстав касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що оскарження судових рішень з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, може мати місце за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; ухвалення різних за змістом судових рішень у справі, у якій подано касаційну скаргу, і у справі, в якій винесено постанову Верховного Суду; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

Отже, для касаційного перегляду судових рішень з підстави, передбаченої у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається. Тобто застосування правового висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду, залежить від тих фактичних обставин, які будуть встановлені судом у кожній конкретній справі за результатом оцінки поданих сторонами доказів. При цьому встановлені судом фактичні обставини у кожній справі можуть бути різними.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 зазначено, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Так, посилання скаржника на постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/7495/16, від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц, на постанови Верховного Суду від 13.05.2019 у справі № 469/905/15-ц, від 22.05.2019 у справі № 469/901/15-ц, від 17.11.2020 у справі № 925/1289/19, від 11.08.2020 у справі № 916/1250/19, від 27.08.2019 у справі № 914/2264/17, від 18.08.2020 у справі № 910/10657/19, від 22.08.2018 у справі № 910/4320/17 не приймається судом до уваги, оскільки аналіз висновків, зроблених у оскаржуваних судових рішеннях у справі № 916/3225/20, у якій подано касаційну скаргу, не свідчить про їх невідповідність висновкам, викладеним у наведених постановах, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, оскільки правовідносини у зазначених справах та у справі, що розглядається, не є подібними, враховуючи відмінні обставини справи, зміст та правове регулювання спірних правовідносин.

Помилковим є посилання скаржника, в обґрунтування підстав касаційного оскарження, на викладену у постанові Вищого господарського суду України від 21.03.2012 у справі № 5002-8/1237-2011 правову позицію, оскільки за змістом частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування норм права, викладені саме у постановах Верховного Суду, тоді як постанови Вищого господарського суду України не є джерелом правозастосовчої практики в розумінні цієї правової норми (аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 03.03.2020 у справі № 916/806/19, від 10.06.2020 у справі № 914/2259/17, від 18.06.2020 у справі № 910/7707/19, від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17).

Крім того, у справі № 914/380/19, на яку скаржник посилається у касаційній скарзі, Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про відмову у позові про усунення перешкод в користуванні земельними частками (паями), виходячи з того, що позивачем не доведено здійснення відповідачем перешкод у користуванні земельними частками (паями), закріпленими на праві оренди за позивачем, оскільки неможливо встановити точне місце розташування масиву земельних часток (паїв), які орендовані позивачем у зв`язку з тим, що межі цих земельних часток (паїв) в натурі (на місцевості) не визначені.

У справі № 916/3225/20, що розглядається, суди попередніх інстанцій, враховуючи умови договору оренди землі та обставини передачі земельної ділянки позивачу, дійшли висновку, що належними та допустимими доказами позивачем не доведено наявність перешкод, здійснених відповідачем, у користуванні позивачем земельною ділянкою.

Отже, проаналізувавши судові рішення, правові висновки в яких, за доводами скаржника, не були враховані судами попередніх інстанцій, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу, подану ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, слід визнати необґрунтованою, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень.

За змістом касаційної скарги, підставою оскарження рішень судів попередніх інстанцій є також приписи пункту 3 частини 2статті 287 ГПК України, згідно з якими підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Скаржник у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норм права, зокрема, положень статей 27 Закону України «Про оренду землі» та статті 152 ЗК України у правовідносинах щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, а не розірвання договору оренди землі, у разі, якщо перешкоди здійснюються користувачу (орендарю) земельної ділянки безпосередньо власником цієї землі.

Водночас Верховний Суд вважає необґрунтованою наведену скаржником підставу касаційного оскарження судових рішень, оскільки ця норма спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом формування Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Верховний Суд зазначає, що суди попередніх інстанції, з огляду на встановлені обставини справи та надані позивачем докази дійшли висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв`язку з тим, що належними та допустимими доказами позивачем не доведено наявність перешкод, здійснених відповідачем, у користуванні орендованою земельною ділянкою.

Отже, висновок щодо застосування норм права, які зазначає скаржник у касаційній скарзі, не впливає на правильність вирішення спору судом, у зв`язку з чим, Верховний Суд не формує висновок з приводу застосування цих статей у спірних правовідносинах.

Зважаючи на викладене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини 2 статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження, що виключає скасування оскаржуваних судових рішень судів попередніх інстанцій.

При цьому посилання ТОВ «Теплодарський енергетичний парк» у касаційній скарзі на порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не заслуговують на увагу, оскільки з огляду на встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини не вбачається втручання держави у майнові права ТОВ «Теплодарський енергетичний парк».

Інші доводи скаржника не спростовують правильність висновків судів попередніх інстанцій та зводяться до переоцінки наявних у матеріалах справи доказів, що виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Наведене в сукупності виключає можливість задоволення касаційної скарги.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції, за результатами розгляду касаційної скарги, має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Ураховуючи те, що доводи касаційної скарги про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень норм матеріального права та порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, суд касаційної інстанції дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції та рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплодарський енергетичний парк» залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2022 та рішення Господарського суду Одеської області від 29.03.2021 у справі № 916/3225/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. С. Берднік

Судді: Н. О. Багай

В. Г. Суховий