ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" червня 2022 р. Справа№ 910/6870/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Скрипки І.М.

Іоннікової І.А.

секретар судового засідання: Білоус О.О.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 21.06.2022,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро»

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 (повний текст складено 12.01.2022)

у справі №910/6870/21 (суддя Селівон А.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро»

про стягнення 2 080 050,86 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Суффле Агро Україна" (далі, позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екоферма Ярос Агро" (далі, відповідач) про стягнення 2 080 050,86 грн, з яких 1 307 794,43 грн основного боргу, 78 289,69 грн пені, 302 409,76 грн процентів річних, 83 092,63 грн втрат від інфляції та 308 464,35 грн штрафу. Окрім цього позивач просив суд згідно частини 10 статті 238 Господарського процесуального кодексу України зазначити в рішенні суду про нарахування 48% річних на суму боргу, яка буде існувати до моменту виконання судового рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором поставки № від 01.12.2019 в частині своєчасної та повної оплати поставленого товару, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі, за наявності якої позивачем нараховані пеня, штраф, проценти річних та втрати від інфляції.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» 1 307 794,43 грн основного боргу, 77 836,24 грн пені, 300 694,63 грн процентів річних, 308 464,35 грн штрафу та 29 921,84 грн витрат по сплаті судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивачем у період грудень 2019 року - червень 2020 року було поставлено, а відповідачем прийнято передбачений Договором товар (насіння, засоби захисту рослин та добрива) на загальну 8 202 974,37 грн, що було оформлено видатковими накладними. У подальшому, у зв`язку зі збільшенням комерційного курсу долару США/Євро, 01 грудня 2020 року між позивачем та відповідачем підписані коригування кількісних та вартісних показників, внаслідок чого сума поставленого товару збільшилась на 880 746,59 грн. Водночас, у зв`язку з поверненням частини товару, вартість поставленого товару була зменшена на загальну суму 365 091,45 грн, що також підтверджується підписаними між сторонами коригуваннями кількісних та вартісних показників. Відповідачем, у свою чергу, лише частково, у сумі 7 410 835,08 грн, здійснено оплату за поставлений товар, а тому, з урахуванням часткової оплати та коригувань, залишок неоплаченого товару становить 1 307 794,43 грн, а відтак наявні підстави для стягнення із відповідача основної заборгованості за Договором у заявленому позивачем розмірі.

Суд відхилив доводи відповідача щодо своєчасної та повної оплати поставленого позивачем товару з урахуванням самостійно визначеної згідно специфікацій знижки в розмірі 15% - 1 175 682,44 грн, оскільки відповідачем не виконано умов специфікацій щодо отримання такої - здійснення повної оплати за поставлений товар до 31.10.2020.

Враховуючи прострочення виконання грошового зобов`язання зі сторони відповідача у сумі 1 307 794,43 грн, суд за результатами здійсненої за допомогою системи «ЛІГА» перевірки нарахування позивачем заявленої до стягнення пені та процентів річних встановив, що розмір пені і процентів річних, перерахований судом у відповідності до умов Договору та приписів чинного законодавства, з урахуванням визначеного судом початку періоду нарахування (03.11.2020) та з урахуванням обмежень, передбачених стаття 253, 254 Цивільного кодексу України, становить 77 836,24 грн пені та 300 694,63 грн процентів річних відповідно, а отже є меншими, ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені та процентів річних підлягають частковому задоволенню в сумах, визначених судом, а саме: пені в розмірі 77 836,24 грн та процентів річних в розмірі 300 694,63 грн.

Позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 308 464,35 грн обраховані позивачем вірно та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум інфляційних втрат у сумі 83 092,63 грн, суд відмовив у їх задоволенні, оскільки матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів у спірних правовідносинах згідно умов договору були покриті за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим рішенням, 03.02.2022 Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 в частині задоволених позовних вимог про стягнення 1 307 794,43 грн основного боргу, 77 836,24 грн пені, 300 694,63 грн процентів річних і 308 464,35 грн штрафу та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що сторонами у специфікаціях до договору поставки були погоджені умови надання знижки покупцеві при повній оплаті поставленого товару у строк до 31.10.2020 - 15%, а також пунктом 3 Додатку №1 до Договору передбачене право відповідача на знижку у розмірі 0,065% від ціни товару у разі оплати вартості товару раніше, аніж встановлений строк - 31 жовтня 2020 року (включно).

За твердженнями відповідача, ним на виконання пункту 4.3 Договору, пункту 3.4 Додатку №1 до Договору сплачено вартість поставлених товарів за вирахуванням 15% знижки за вчасний розрахунок (1 175 682,44 грн) та за вирахуванням 4 330, 43 грн - 0,065% знижки за один день дострокового погашення вартості товару (31.10.2020), у розмірі 6 660 000,00 грн з ПДВ (платіжне доручення № 1115 від 30.10.2020), при цьому фактично існує переплата зі сторони відповідача, яка становить 2 129,95 грн.

Отже, відсутні підстави для стягнення із відповідача на користь позивача суми основного боргу, про наявність якого стверджує позивач, та, відповідно, підстави для нарахування неустойки та відсотків на неї, які є похідними.

В апеляційній скарзі відповідач також навів попередній орієнтований розрахунок суми судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції - 83 854,20 грн та зазначив, що остаточний розрахунок разом із підтверджуючими документами буде подано до суду у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України (до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду).

У тексті апеляційної скарги апелянтом викладено також клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

05.04.2022 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить суд у її задоволенні відмовити, а оскаржене рішення суду залишити без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач зазначає, що відповідач не має права на знижку в розмірі 15% від ціни товару, оскільки відповідач не здійснив повну та своєчасну оплату за отриманий товар, що є обов`язковою умовою для надання знижки, а також безпідставно нарахував собі знижку в розмірі 0,065%, що призвело до прострочення оплати товару.

Позивач наголошує, що сторонами не оспорюється, що залишок боргу за видатковими накладними після повернення товару становить 7 837 882,92 грн (8 202 974,37 грн поставка - 365 091,45 грн повернення). На думку відповідача, вартість товару за мінусом знижки 15% становить 6 662 200,48 гривень (7 837 882,92 - 15%).

Відповідач 30.10.2020 оплатив позивачеві 6 660 000,00 грн, тобто відповідач оплатив на 2 200,48 грн менше, ніж сума боргу з урахуванням нарахованої відповідачем знижки, таким чином відповідач порушив умови надання 15% знижки, щодо повної та своєчасної оплати товар, чим позбавив себе 15% знижки.

Також відповідач безпідставно нарахував собі знижку 0,065% у розмірі 4 330,43 грн, оскільки Додатком №1 до Договору сторони погодили порядок надання такої знижки, визначивши, що у разі оплати вартості товару раніше, аніж встановлений строк - 31 жовтня 2020 року, покупець матиме право на знижку у розмірі 0,065 % від ціни товару, погодженої у Договорі та додатках до нього, за кожен день дострокового погашення боргу. Днем оплати є день зарахування коштів на банківський рахунок продавця, день оплати не включається у період нарахування знижки.

Так, оплата у сумі 6 660 000,00 грн була здійснена 30.10.2020 і цей день згідно Додатку №1 до Договору не включається у період нарахування знижки, відповідно, враховуючи кінцевий строк виконання зобов`язання (31.10.2020), не відбулось дострокового погашення боргу.

02.06.2022 позивач через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду подав письмові пояснення стосовно знижки в розмірі 0,065 %, зазначивши, що умови Договору означають, що знижка надається не за своєчасне погашення боргу (31.10.2020), а саме за дострокове погашення боргу і саме кількість днів дострокового погашення боргу визначає розмір знижки, а не кількість днів своєчасного погашення боргу. Так, 31.10.2020 є останнім днем виконання зобов`язання і якщо б оплата була здійснена 31.10.2020, то така оплата не вважалась би достроковим погашенням боргу, а вважалась би своєчасним погашенням боргу або належним виконанням зобов`язання. Тобто, для отримання знижки за 1 день відповідач мав здійснити оплату 29.10.2020, тоді б за умовами знижки 29.10.2020 як день платежу не враховувався би у період знижки, а 30.10.2020 враховувався би як один день дострокового погашення боргу, оскільки дата 31.10.2020 вже не є датою дострокового погашення боргу, а є датою своєчасної оплати.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2022 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» у справі №910/6870/21 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Скрипка І.М., Іоннікова І.А.

Колегією суддів встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/6870/21. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

14.02.2022 матеріали справи №910/6870/21 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2022 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21, зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 на час апеляційного провадження, розгляд справи призначено на 22.03.2022.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14 березня 2022 року частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України.

У зв`язку з зазначеним судове засідання 22.03.2022 у справі №910/6870/21 не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.04.2022 розгляд справи призначено на 31.05.2022.

У судове засідання, призначене на 31.05.2022, з`явилися представники позивача та відповідача.

Суд у судовому засіданні 31.05.2022 перейшов до розгляду справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.05.2022 у справі №910/6870/21 оголошено перерву до 21.06.2022.

У судовому засіданні 21.06.2022 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання 21.06.2022 з`явилися представники сторін.

Представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржене рішення суду без змін.

Представник відповідача підтримував доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду в частині задоволених позовних вимог скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

01.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Суффле Агро Україна» (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» (покупець за договором, відповідач у справі) укладено Договір поставки № (далі, Договір), який направлений на забезпечення продавцем покупця посівним матеріалом, засобами захисту рослин, добривами для сільськогосподарського сезону 2020 року та відповідно до умов якого продавець зобов`язався поставляти, а покупець приймати та оплачувати вартість наступних сільськогосподарських товарів: насіння (ячменю, кукурудзи, ріпаку, соняшника, пшениці, сої, гороху, сорго, люцерни та жита; засоби захисту рослин; мінеральні добрива; добрива для позакореневого підживлення).

Розділами 2-8 Договору сторони узгодили якість товару, умови поставки, ціну та умови оплати товару, відповідність законодавству про конкуренцію, форс - мажор, відповідальність сторін тощо.

Як визначено пунктом 8.6. Договору, останній діє з моменту підписання до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

У разі пролонгації даного Договору на 2021 рік та наступні роки вважатиметься, що посилання в тексті Договору на певні строки, події, додатки та специфікації 2019-2020 років будуть застосуватись відповідно сторонами на 2021 рік та подальші роки, якщо інше не буде погоджено сторонами додатково (пункт 8.7. Договору).

Вказаний Договір підписаний представниками продавця і покупця та скріплений печатками сторін.

Право власності на товар переходить до покупця в момент відвантаження, що відповідає даті оформлення товарно-транспортної накладної (пункт 3.1.1. Договору).

Згідно з пунктом 4.1. Договору номенклатура товару, його кількість та ціна зазначаються у специфікаціях до даного договору. При оплаті товару покупець обов`язково повинен вказати номер та дату рахунку чи видаткової накладної, в іншому разі продавець залишає за собою право зарахувати кошти на закриття будь-якої існуючої заборгованості покупця.

У відповідності до пункту 4.3. Договору, якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2020. Якщо в додатках до договору буде вказана дата оплати із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2020 рік.

У пункті 4.5. Договору сторони домовились, що в разі, коли ціна товару визначається в іноземній валюті, ціна товару в гривні буде визначатися відповідно до курсу валюти на МВБ (Комерційний курс) на кінець банківського дня/закриття торгів: показник «продаж» згідно з даними сайту https://minfin.com.ua/currency/mb/ на дату, що передує: даті виставлення рахунку фактури, при попередній оплаті, або даті виставлення рахунку-фактури, при частковій оплаті, або даті складання видаткової накладної, при оплаті після поставки.

Продавець залишає за собою право здійснити перерахунок ціни/вартості поставленого товару і у разі прострочення оплати заборгованості відповідно до фактичного комерційного курсу, що діяв на переддень фактичного закриття заборгованості покупцем. Під фактичним закриттям заборгованості сторони вважатимуть: або оплату вартості товару, коли датою закриття заборгованості є дата банківського переказу (зарахування коштів на банківський рахунок продавця), або зарахування зустрічних однорідних вимог, коли датою закриття заборгованості є дата видаткової накладної на поставку продукції покупцем продавцю, вимоги з оплати за яку зараховуються сторонами із зобов`язаннями покупця за даним договором. При повному фактичному закритті заборгованості покупцем продавець матиме право на власний розсуд застосовувати середньоарифметичний комерційний курс, якщо розрахунки здійснювалися покупцем кількома банківськими переказами/фактами зарахування (пункт 4.5.2. Договору).

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що в кожному випадку коригування продавець зобов`язується видати коригуючу видаткову накладну, яка у разі її підписання обома сторонами є обов`язковою для них, має юридичну силу додатку до договору. При наявності коригуючої видаткової накладної підписання додаткових угод чи інших додатків до договору не потребується. Продавець зобов`язується видати також розрахунок коригування ПДВ в порядку, передбаченому чинним законодавством. Обов`язок реєстрації такого розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних визначається згідно чинного законодавства.

Відповідно до пункту 7.1. Договору в разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також проценти на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в розмірі 4% на місяць (48% річних - для обчислення за неповний місяць) від простроченої суми.

Згідно пунктом 7.2. Договору покупець додатково сплачує штраф в розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення.

01.12.2019 сторони підписали додатки №1 та №2 до Договору поставки №.

У Додатку № 1 від 01.12.2019 до Договору визначено умови та порядок надання покупцю знижки за дострокові розрахунки на певні види товару.

Пунктом 3 Додатку №1 встановлений порядок надання та розмір знижки. У разі оплати вартості товару раніше, аніж встановлений строк - 31.10.2020 (включно), покупець матиме право на знижку у розмірі 0,065% від ціни товару, погодженої у договорі та додатках до нього, за кожен день дострокового погашення боргу. Днем оплати є день зарахування коштів на банківський рахунок продавця. День оплати не включається у період нарахування знижки.

Згідно пункту 4 Додатку №1 у разі самостійного розрахунку покупцем знижки та погашення вартості товару відповідальність за коректність розрахунків несе покупець. Вважатиметься, що в такому випадку питання остаточного розміру знижки є неузгодженим, поки сторони не зафіксують всі умови згідно з п. 6 даного додатку.

Відповідно до пункту 6 Додатку №1 коригуючі видаткові та податкові накладні підписуються сторонами в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством України. Знижка вважатиметься наданою з моменту підписання сторонами вказаних документів.

Додатком №2 до Договору сторони погодили умови формування ціни та оплати за наступні товари, що продаються на умовах 100% товарного кредиту: засоби захисту рослин, та/або насіння, та/або добрива для позакореневого підживлення.

Згідно пункту 2 Додатку № 2 до Договору додатки/специфікації мають містити посилання на ціну в доларах США та/чи Євро. Валютою платежу є гривня.

У пункті 3 Додатку №2 сторони погодили, що вартість товарів може бути оплачена покупцем грішми (оплата) або погашена зарахуванням зустрічних однорідних вимог за поставлені продавцю товари за іншими договорами (поставка). Вартість товарів, що зазначена у видатковій накладній (вартість товарів), підлягає коригуванню та оплаті відповідно до зміни комерційного курсу долару США/Євро, визначеного в договорі, за правилами даного додатку.

Пунктом 3.1. Додатку №2 встановлено, що у разі, якщо покупець до 31.10.2020:

3.1.1. оплачує 100% вартості товарів одним траншем, або

3.1.2. зараховує 100% вартості товарів проти оплати вартості поставки, здійсненої в один день єдиною партією,

то вартість товарів підлягає коригуванню та оплаті відповідно до зміни комерційного курсу долара США/Євро, використаного у видатковій накладній, до комерційного курсу долара США/Євро станом на робочий день, що передує дню оплати чи поставки.

Відповідно до пункту 5 Додатку №2 коригуючі видаткові та податкові накладні підписуються сторонами в порядку, передбаченому договором та чинним законодавством.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами було погоджено та підписано специфікації до Договору, якими визначено код товару/назву, одиницю вимірювання - літри, його кількість, ціну (за одиницю та загальну), в тому числі з ПДВ, валюту - долари США та Євро, розмір знижки за вчасний розрахунок в розмірі 15%, а саме специфікації: №250625233 від 19.05.2020, № від 18.06.2020, № від 18.06.2020, № від 12.12.2019, № від 15.04.2020, № від 12.12.2019, № від 12.12.2019, № від 12.12.2019, № від 19.02.2020, № від 31.03.2020, № від 31.03.2020, № від 08.04.2020, № від 16.04.2020, № від 16.04.2020, № від 16.04.2020, № від 12.12.2019, № від 12.12.2019, № від 16.05.2020, копії яких наявні в матеріалах справи.

У підписаних сторонами вищезазначених специфікаціях до Договору сторони погодили, що товари, на які надається знижка: насіння, засоби захисту рослин, добрива для позакореневого підживлення. Знижка не поширюється на інші види товарів, навіть коли вони зазначені у даній специфікації. Покупець має право на отримання знижки в розмірі 15% від ціни товарів за одиницю, без ПДВ, на які надається знижка. Проте, покупець не має права на отримання знижки при купівлі товарів на умовах передоплати. Умовою надання знижки є погашення покупцем у строк до 31.10.2020 повної вартості товарів, на які надається знижка, або вартості товарів за мінусом зазначеної знижки. Знижка надається шляхом коригування ціни/вартості товару, відображеній у видатковій накладній.

На виконання умов вищевказаного Договору та у відповідності до Специфікацій позивачем в період грудень 2019 року - червень 2020 року було поставлено, а відповідачем прийнято передбачений Договором товар (насіння, засоби захисту рослин та добрива) на загальну суму 8 202 974,37 грн, що підтверджується підписаними повноважними представниками сторін видатковими накладними: № від 24.12.2019 на суму 737 799,30 грн, № від 24.12.2019 на суму 2 231 473,82 грн, № від 28.12.2019 на суму 11 933,23 грн, № від 28.12.2019 на суму 306 438,97 грн, № від 24.02.2020 на суму 1 731 351,02 грн, № від 03.03.2020 на суму 317 298,30 грн, № від 08.04.2020 на суму 585 891,60 грн, № від 13.04.2020 на суму 91 922,28 грн, № від 15.04.2020 на суму 1 229 918,27 грн, № від 16.04.2020 на суму 554 662,08 грн, № від 04.05.2020 на суму 35 861,04 грн, № від 18.05.2020 на суму 32 211,72 грн, ВН № від 19.05.2020 на суму 135 984,64 грн, № від 18.06.2020 на суму 200 228,10 грн.

Додатково на підтвердження факту поставки товару у матеріалах справи містяться товарно-транспортні накладні № від 03.03.2020, №3Б170120 від 17.01.2020, № від 03.03.2020, № від 18.06.2020, № від 18.05.2020, №23 від 23.04.2020, № від 19.05.2020, № від 08.04.2020, № від 08.04.2020, № від 03.03.2020, № від 24.02.2020, № від 19.05.2020, № від 15.04.2020, № від 04.05.2020, підписані без зауважень представниками вантажовідправника - ТОВ «Суффле Агро Україна» та вантажоодержувача - ТОВ «Екоферма Ярос Агро».

У зв`язку з поверненням частини товару, вартість поставленого товару була зменшена на загальну суму 365 091,45 грн, що підтверджується підписаними між сторонами коригуваннями кількісних та вартісних показників, зокрема: № від 02.01.2020 на суму 14 789,64 грн, № від 27.04.2020 на суму 11 789,58 грн, № від 27.04.2020 на суму 5 025,38 грн, № від 27.04.2020 на суму 1953,36 грн, № від 27.04.2020 на суму 2 539,80 грн, № від 27.04.2020 на суму 22 554,72 грн, № від 03.03.2020 на суму 214 799,19 грн, № від 03.03.2020 на суму 91 639,78 грн.

У подальшому, у зв`язку зі збільшенням комерційного курсу долару США/Євро, 01.12.2020 між позивачем та відповідачем підписані коригування кількісних та вартісних показників, внаслідок чого сума поставленого товару збільшилась на 880 746,59 грн, зокрема: коригування № від 01.12.2020 на суму 2 213,64 грн, № від 01.12.2020 на суму 44 820,54 грн, № від 01.12.2020 на суму 13 767,60 грн, № від 01.12.2020 на суму 10 854,00 грн, № від 01.12.2020 на суму 438 920,10 грн, № від 01.12.2020 на суму 32 099,76 грн, № від 01.12.2020 на суму 335 378,15 грн, № від 01.12.2020 на суму 2 692,80 грн.

Звертаючись до суду із позовом у даній справі, позивач зазначає, що відповідачем було здійснено лише часткову оплату товару на суму 7 410 835,08 грн, а саме: платіжним дорученням №1115 від 30.10.2020 було сплачено 6 660 000,00 грн, платіжним дорученням №13010 від 26.11.2020 - 2 200,48 грн та платіжним дорученням №1376 від 08.12.2020 - 748 634,60 грн.

Отже, за твердженнями позивача, з урахуванням часткової оплати та коригувань залишок неоплаченого товару становить 1 307 794,43 грн (8 202 974,37 грн поставка + 880 746,59 грн курсова різниця - 365 091,45 грн повернення товару - 7 410 835,08 грн оплата).

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що він мав право оплатити вартість товарів за мінусом знижки в розмірі 15% від ціни товару 7 837 882,92 грн - 1 175 682,44 грн та знижки 0,065% за один день дострокового погашення боргу в сумі 4 330,43 грн. Вартість товарів із урахуванням знижок становила 6 657 870,05 грн, у той час, як ним 30.10.2020 сплачено 6 660 000,00 грн, тобто існує переплата за поставлений товар у розмірі 2 129,95 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладений між сторонами Договір є договором поставки.

Згідно статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання умов Договору позивач у період з 24.12.2019 по 18.06.2020 поставив відповідачу товар на загальну суму 8 202 974,37 грн, що підтверджується видатковими накладними, копії яких додані до позовної заяви (том 1, а.с. 30, 32-33, 35-36, 40, 42, 45, 47, 50, 52, 54, 55, 56, 59, 61) та перелік яких наведено судом вище у розділі «Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції».

Зазначені видаткові накладні містять найменування юридичних осіб, а також підписи осіб, які передають та отримують товар, найменування товару, його кількість, вартість, та інші необхідні реквізити, тобто відповідають вимогам законодавства та є у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинними бухгалтерськими документами, які фіксують факт здійснення господарської операції та є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Видаткові накладні підписані зі сторони відповідача без жодних зауважень щодо асортименту, комплектності, кількості і якості поставленого товару.

Також до матеріалів справи надані докази на підтвердження транспортування товару - відповідні товарно-транспортні накладні, обсяги постачання по яких відповідають кількості продукції згідно вищеназваних видаткових накладних.

Факт поставки позивачем відповідачу товару на вказану суму 8 202 974,37 грн визнається відповідачем у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі.

Водночас, матеріалами справи, а саме підписаними між сторонами коригуваннями кількісних та вартісних показників № від 02.01.2020, № від 27.04.2020, № від 27.04.2020, № від 27.04.2020, № від 27.04.2020, № від 27.04.2020, №, № від 03.03.2020, підтверджується та сторонами не заперечується факт повернення позивачу частини товару на загальну суму 365 091,45 грн.

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами частин 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Так, у відповідності до пункту 4.3. Договору якщо інші умови оплати не будуть погоджені сторонами, покупець зобов`язується оплатити вартість товару не пізніше 31.10.2020. Якщо в додатках до договору буде вказана дата оплати із зазначенням лише дати та місяця, вважатиметься, що мова йде про 2020 рік.

Крім того, у Додатку №2 до цього договору сторони погодили умови формування та оплати товару, що продається на умовах 100 % кредиту.

Зокрема, в пункті 3 Додатку №2 сторони домовились, що вартість товарів може бути оплачена покупцем грішми (оплата) або погашена зарахуванням зустрічних однорідних вимог за поставлені продавцю товари за іншими договорами (поставка). Вартість товарів, що зазначена у видатковій накладній (вартість товарів), підлягає коригуванню та оплаті відповідно до зміни комерційного курсу долару США/Євро, визначеного в договорі, за правилами даного додатку.

Пунктом 3.1. Додатку №2 встановлено, що у разі, якщо покупець до 31.10.2020:

3.1.1 оплачує 100% вартості товарів одним траншем, або

3.1.2. зараховує 100% вартості товарів проти оплати вартості поставки, здійсненої в один день єдиною партією,

то вартість товарів підлягає коригуванню та оплаті відповідно до зміни комерційного курсу долара США/Євро, використаного у видатковій накладній, до комерційного курсу долара США/Євро станом на робочий день, що передує дню оплати чи поставки.

Із наведеного пункту Договору вбачається, що сторони погодили два альтернативні види оплати за поставлений товар: 1) або 100% оплату товару одним траншем; 2) або зарахування 100% вартості товарів, поставлених відповідачем на користь позивача однією партією, при цьому вартість поставленої продукції відповідачем, яка зараховується в оплату поставленого товару позивачем, підлягає коригуванню відповідно до зміни комерційного курсу долара США/Євро станом на робочий день, що передує дню такої оплати чи поставки.

Вартість поставленого позивачем товару у період 24.12.2019 по 18.06.2020 за мінусом вартості поверненого товару та без урахування здійсненого у подальшому (01.12.2020) коригування у зв`язку зі збільшенням комерційного курсу долару США/Євро, становила 7 837 882,92 грн та мала бути сплачена відповідачем до 31.10.2020 включно.

Матеріалами справи підтверджується, що згідно платіжного доручення №1115 від 30.10.2020 відповідачем було сплачено 6 660 000,00 грн, згідно платіжного доручення №13010 від 26.11.2020 - 2 200,48 грн та згідно платіжного доручення №1376 від 08.12.2020 - 748 634,60 грн.

Відповідач наголошує, що вказаними платіжними дорученнями підтверджується факт здійснення ним повної оплати товару, оскільки згідно умов специфікацій та Додатку №1 до Договору він мав право оплатити вартість товарів за мінусом знижки в розмірі 15% від ціни товару 7 837 882,92 грн - 1 175 682,44 грн та знижки 0,065% за один день дострокового погашення боргу в сумі 4 330,43 грн. Вартість товарів із урахуванням знижок становила 6 657 870,05 грн, у той час, як ним 30.10.2020 сплачено 6 660 000,00 грн, тобто існує переплата за поставлений товар у розмірі 2 129,95 грн.

Оцінюючи вказані доводи скаржника, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У підписаних між сторонами специфікаціях зазначено, що покупець має право на отримання знижки в розмірі 15% від ціни товарів за одиницю, без ПДВ, на які надається знижка. Умовою надання знижки є погашення покупцем у строк до 31.10.2020 повної вартості товарів, на які надається знижка, або вартості товарів за мінусом зазначеної знижки. Знижка надається шляхом коригування ціни/вартості товару, відображеній у видатковій накладній.

Отже, у підписаних між сторонами специфікаціях сторони погодили надання знижки у розмірі 15% від ціни товару, якщо відповідач здійснить оплату за поставлений товар до 31.10.2020, в тому числі у розмірі вартості товару з урахуванням знижки.

Також пунктом 3 Додатку №1 сторони погодили , що у разі оплати вартості товару раніше, аніж встановлений строк - 31.10.2020 (включно), покупець матиме право на знижку у розмірі 0,065% від ціни товару, погодженої у договорі та додатках до нього, за кожен день дострокового погашення боргу. Днем оплати є день зарахування коштів на банківський рахунок продавця. День оплати не включається у період нарахування знижки.

За даними відповідача вартість товару за мінусом знижки в розмірі 15% становить 6 662 200,48 грн (7 837 882,92 грн - 15%).

Водночас, за твердженнями відповідача, оскільки оплата згідно платіжного доручення №1115 була здійснена 30.10.2020, тобто достроково, то він набув право на знижку в розмірі 0,065%, а сума, яку він мав сплатити до 31.10.2020, становила 6 657 870,05 грн.

Однак, погоджуючись із доводами позивача, колегія суддів зазначає, що відповідач, здійснюючи 30.10.2020 оплату в сумі 6 660 000,00 грн, не набув права на знижку у розмірі 0,065% та мав би, для отримання знижки 15%, сплатити позивачу до 31.10.2020 включно - 6 662 200,48 грн.

Таких висновків суд дійшов з огляду на наступне.

Умовою для застосування пункту 3 Додатку №1 до Договору є дострокове (раніше 31.10.2020) погашення боргу відповідачем, при цьому день оплати не включається у період нарахування знижки.

Однак, оплата у сумі 6 660 000,00 грн була здійснена відповідачем 30.10.2020 і цей день згідно вищенаведених умов договору не включається у період нарахування знижки, відповідно, враховуючи кінцевий строк виконання зобов`язання (31.10.2020), не відбулось дострокового погашення боргу, оскільки 31.10.2020 - це останній день виконання зобов`язання і якщо б оплата була здійснена 31.10.2020, то така оплата не вважалась би достроковим погашенням боргу, а вважалась би своєчасним погашенням боргу та, відповідно, належним виконанням зобов`язання.

Тобто, як вірно наголошує позивач, для отримання знижки за 1 день відповідач мав здійснити оплату 29.10.2020, тоді б за умовами знижки 29.10.2020 як день платежу не враховувався би у період знижки, а 30.10,2020 враховувався би як один день дострокового погашення боргу, оскільки дата 31.10.2020 вже не є датою дострокового погашення боргу, а є датою своєчасної оплати.

Отже, відповідач безпідставно розрахував знижку на суму 4 330,43 грн (0,065% від суми 6 662 200,48 грн).

Натомість, як встановлено судом за матеріалами справи, відповідач здійснив оплату 30.10.2020 суми в розмірі 6 660 000,00 грн, тобто на 2 200,48 грн менше, ніж сума боргу з урахуванням нарахованої відповідачем знижки у 15%, та здійснив оплату повної суми в розмірі 6 662 200,48 грн тільки 26.11.2020, відтак самостійними діями унеможливив застосування знижки в розмірі 15%, умовами застосування якої є повна та своєчасна оплата товару.

При цьому здійснена відповідачем тільки 26.11.2020 доплата в сумі 2 200,48 грн не може бути розцінена в якості доплати по коригуванню «для зручного розрахунку коригування кількісних та вартісних показників коригування податкових накладних за Договором», як стверджує відповідач, позаяк коригування кількісних та вартісних показників були підписані сторонами 01.12.2020, тобто через тиждень після такої оплати, а у самому платіжному дорученні №13010 від 26.11.2020 призначення платежу вказане відповідачем як «Оплата за ЗЗР зг.Договору № від 01/12/2019 у т.ч. ПДВ 20,00%».

Також перерахування 08.12.2020 позивачеві грошових коштів в сумі 748 634,60 грн, які за твердженням відповідача є оплатою коригування вартості товару згідно підписаних у зв`язку зі зміною комерційного курсу валюти коригуючих накладних, за вирахуванням 15% знижки, свідчить про безпідставність такого зниження вартості товару.

Колегія суддів також у даному контексті звертає увагу на те, що згідно пункту 4 Додатку №1 до Договору у разі самостійного розрахунку покупцем знижки та погашення вартості товару відповідальність за коректність розрахунків несе покупець. Вважатиметься, що в такому випадку питання остаточного розміру знижки є неузгодженим, поки сторони не зафіксують всі умови згідно з пунктом 6 даного Додатку.

Згідно пункту 6 Додатку №1 до Договору коригуючі видаткові та податкові накладні підписуються сторонами. Знижка вважається наданою з моменту підписання сторонами вказаних документів.

Відтак, у контексті вищенаведеного, колегія суддів зазначає, що оскільки відповідач сам некоректно розрахував знижку, не погодив суму знижки з постачальником, сторонами не оформлені коригуючі видаткові накладні, отже знижка вважається не наданою, що свідчить про відсутність у відповідача як покупця юридичних підстав для її врахування та здійснення оплати за поставлений товар в розмірі меншому, ніж вказано у видаткових накладних та накладних на коригування вартості товару.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництвом є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно статті 44 Господарського кодексу України підприємництво здійснюється на основі, зокрема комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Тобто відповідач, здійснюючи господарську діяльність, однією зі складових якої є укладення господарських договорів, мав передбачити пов`язані із цим ризики, зокрема, наявність особливих умов щодо визначення остаточної вартості товару. Натомість відповідач взяв на себе ризик самостійного розрахунку знижки під час здійснення оплати поставленого товару та, допустивши неналежне виконання, позбавив себе права на застосування такої знижки в розмірі 15%.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за Договором у встановлений строк, розмір основної заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення та даної постанови доказів повної оплати поставленого позивачем товару відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за поставлений за вказаним Договором товар підлягають задоволенню в заявленій сумі 1 307 794,43 грн, висновки суду першої інстанції з приводу чого є обґрунтованими та правомірними.

Крім цього, позивачем у позові були заявлені до стягнення з відповідача 78 289,69 грн пені за загальний період прострочення з 02.11.2020 по 26.04.2021, 302 409,76 грн 48% річних за період з 02.11.2020 по 26.04.2021 та 308 464,35 грн штрафу за повний місяць прострочення - листопад 2021 року в сумі 308 464,35 грн.

Із приводу цієї частини позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

За приписами статей 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов`язань можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі, передбаченому сторонами у договорі.

Суд зазначає, що згідно зі статтями 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Так, відповідно до пункту 7.1 Договору в разі несвоєчасної оплати вартості товарів покупцем відповідно до договору, покупець сплачує продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої чи несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати, без врахування положення п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також проценти на підставі ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України в розмірі 4% на місяць (48% річних - для обчислення за неповний місяць) від простроченої суми.

Згідно пункту 7.2. Договору покупець додатково сплачує штраф в розмірі 15% від суми прострочення за кожен 1 (один) повний місяць прострочення.

Оскільки судом встановлено наявність порушення відповідачем термінів здійснення розрахунків, передбачених договором, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, про правомірність нарахування позивачем до стягнення із відповідача пені, штрафу та процентів річних.

У відповідності до частини 1 статті 255 Цивільного кодексу України якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.

При цьому перебіг часу, за який нараховуються пеня та проценти річних, починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У статті 254 Цивільного кодексу України визначено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, при визначенні граничного строку виконання зобов`язань з оплати поставленого позивачем за Договором товару та визначення початку періоду прострочення з 02.11.2020, позивачем не враховані вищезазначені приписи чинного законодавства, оскільки граничною датою сплати відповідачем коштів за умовами Договору є 31.10.2020, а отже, з урахуванням вихідних днів, початком періоду прострочення, а також нарахування пені, процентів річних, має бути 03.11.2020.

Відтак, з урахуванням визначеного судом початку періоду нарахування та з урахуванням обмежень, передбачених стаття 253, 254 Цивільного кодексу України, місцевий господарський суд, здійснивши перерахунок заявлених до стягнення сум пені та відсотків річних, дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та процентів річних в наступних сумах: пеня - 77 836,24 грн, проценти річних - 300 694,63 грн.

Розмір штрафу розрахований позивачем у відповідності до пункту 7.2. Договору, є арифметично вірним, а тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 308 464,35 грн підлягають задоволенню.

Відповідачем контррозрахунку заявлених до стягнення сум пені, штрафу, процентів річних не надано, а в апеляційній скарзі щодо цієї частини позовних вимог відповідач наголошує на відсутності підстав для їх стягнення лише з огляду на відсутність суми основного боргу, що було спростовано судом вище.

Отже, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог про стягнення основного боргу, пені, штрафу, процентів річних, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 83 092,63 грн втрат від інфляції сторонами не оскаржується, а тому, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, в цій частині судом апеляційної інстанції не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість задоволених позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро» на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2021 у справі №910/6870/21 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Екоферма Ярос Агро».

Матеріали справи №910/6870/21 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України, та у строки, встановлені статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 05.07.2022.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді І.М. Скрипка

І.А. Іоннікова