ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.06.2022 Справа № 914/291/22

За позовом: Керівника Червоноградської окружної прокуратури, м. Сокаль, в інтересах держави в особі Белзької міської ради Львівської області, м. Белз Сокальського району Львівської області,

до відповідача: Фермерського господарства «Бонсай», с. Карів Сокальського району Львівської області,

про: розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

від прокуратури: Максимовська С.С.

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Ванько Р.Ю. керуючий.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Керівника Червоноградської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Белзької міської ради Львівської області до Фермерського господарства «Бонсай» про розірвання договору оренди землі, повернення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 23.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 31.03.2021.

Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 26.05.2022 закрито підготовче провадження у справі № 914/291/22 та призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2022.

В судове засідання 23.06.2022 представник прокуратури з`явилася, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити з підстав і мотивів, викладених в позовній заяві та відповіді на відзив. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на встановлення факту нецільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :14:000:0651.

В судове засідання 23.06.2022 представник позивача не з`явився, в поданому до суду клопотанні просив проводити розгляд справи без участі позивача.

В судове засідання 23.06.2022 представник відповідача з`явився, проти позову заперечив в повному обсязі з підстав наведених у відзиві на позовну заяву, вважає, що поданий позов є безпідставним та необґрунтованим, з огляду на наступне.

Вказана земельна ділянка використовувалась з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, і саме з таким цільовим призначенням передавалась в орендне користування ОСОБА_1 , з метою створення ним Фнермерського господарства.

Як стверджує відповідач, ні ОСОБА_1 , ні ФГ «Бонсай» не змінювали цільове призначення цієї земельної ділянки з сіножаті чи пасовища на інший вид земельної ділянки, оскільки задовго до передання цієї земельної ділянки ОСОБА_1 /ФГ «Бонсай» для ведення фермерського господарства вона вже була розорана і використовувалась в якості ріллі ПП «Західний Буг», що підтверджується документами які додаються, а за передачу земельної ділянки у користування, що відповідає умовам договору відповідає саме Орендодавець, а не Орендар.

Крім того, відповідач зазначає, що договором оренди не були встановлені будь-які обмеження відповідно до ст. 37 Закону України «Про охорону земель», на яку посилається і прокурор, щодо порядку використання цієї земельної ділянки сільськогосподарського призначення, в т.ч. щодо розорювання сіножатей/пасовищ, а тим більше, що ця земельна ділянка вже була розорана задовго до того, як була передана в орендне користування ФГ «Бонсай» з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, що підтверджується проектом із землеустрою щодо цієї земельної ділянки за 2016 рік (копія додається), розробленого ПП «Земельно-кадастрове бюро», а обв`язку привести її в зворотній стан сіножаті чи пасовища, договором оренди не передбачалось.

Що стосується, посилання прокурора на здійснення орендної оплати в заниженому розмірі, то це, на думку відповідача, не є підставою для розірвання договору оренди, оскільки у такій ситуації у договір оренди можуть бути внесені зміни, при зміні нормативно грошової оцінки земельної ділянки, тобто бази оподаткування, за що свідчать правові висновки ВС наведені в постанові ВП ВС від 09.11.2021 по справі № 635/4233/19, а здійснити нормативно грошову оцінку земельної ділянки вправі лише орендодавець, який після цього і міг ініціювати внесення змін в договір оренди щодо нової грошової оцінки земельної ділянки, а відтак і орендної плати.

Не погоджуючись з відзивом на позовну заяву, прокурором надано суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якій він звертає увагу на те, що Відповідачем фактично змінено вид земельних угідь з сіножаті на ріллю без додержання порядку, встановленого чинним законодавством, що є істотним порушенням умов укладеного договору оренди. Отже, в даному випадку встановлено факт нецільового використання земельної ділянки сільськогосподарського призначення, вид угідь сіножаті, що підтверджується відповідним актом обстеження.

В долучених ФГ «Бонсай» до Відзиву на позов додатках, а саме: копії проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства ОСОБА_1 у плані відведення земельної ділянки, вказано, що земельна ділянка площею 96,3433 га, яка розташована на території Карівської сільської ради цільове використання земельної ділянки 01.02 для ведення фермерського господарства, сільськогосподарські угіддя - 96,3433 га сіножаті.

Отже окрім іншого власник землі - Белзька міська рада Львівської області втрачає суттєві кошти на розмірі орендної плати, оскільки Орендар - ФГ «Бонсай» згідно договору оренди землі від 16.12.2016 вносить орендну плату за земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0651 площею 96,3432 га угіддя - сіножаті, хоча фактично, як зазначає у Відзиві на позов від 22.03.2022, свідомо з моменту укладення договору оренди землі, використовує вказану земельну ділянку як ріллю, розорюючи її.

Відповідачем 20.06.2022 (вх. №130621/22) подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначив, що в п. 1 Договору оренди зазначено, що орендодавець (ГУ Держгеокадастру у Львівській області) передає, а орендар ( ОСОБА_1 ) приймає у строкове платне користування земельну ділянку площею 96, 3432 га саме для ведення фермерського господарства.

Умовами використання земельної ділянки передається в оренду для ведення фермерського господарства (п. 14 Договору) і цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства.

Прокурором подано до суду пояснення щодо викладених фермерським господарством «Бонсай» аргументів запереченні щодо відповіді на відзив від 15.04.2022, в яких він наголошує, що у п.2 Договору оренди землі від 16.12.2016 б/н укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та ОСОБА_1 зазначено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 96,3432 га, у тому числі 96,3432 га угіддя - сіножаті.

Відповідач, не погоджуючись з поясненням прокурора, 09.05.2022 (вх. №9495/22) подав до суду пояснення, в якому зазначив наступне.

Оскільки оскаржувана земельна ділянка за видом цільового призначення віднесена саме до земель для ведення фермерського господарства (код 01.02), а не до земель - землі для сінокосіння і випасання худоби (код 01.08), що підтверджується наявними у справі матеріалами (зокрема витягами з ДЗК).

В судовому засіданні 23.06.2022 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши представників сторін, присутніх в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Червоноградською окружною прокуратурою Львівської області вивчено стан додержання земельного законодавства при користування земельними ділянками на праві оренди. Зокрема вивчено питання цільового використання земельної ділянки, кадастровий номер :14:000:0651, площею 96,3432 га, яка згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та договору оренди землі від 16.12.2016 96,3432 га угіддя - сіножаті, яка передана ОСОБА_1 (а в подальшому згідно додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки від 12.05.2019 фермерському господарству «БОНСАИ») в оренду на строк 20 років для ведення фермерського господарства згідно договору оренди землі від 16.12.2016, із встановленням орендної плати в розмірі 4 % від нормативної грошової оцінки землі, що становить 13055,08 грн в рік. Земельна ділянка знаходиться на території Карівської сільської ради Сокальського району (на даний час Белзька міська рада Червоноградського району).

Як встановлено судом, на підставі наказів Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 4178/1616 від 10.05.2016 та №5624/16-16 від 16.06.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області (далі - Орендодавець) та ОСОБА_1 (далі - Орендар) укладено договір оренди землі від 16.12.20І16 №б/н (далі - Договір).

За умовами п. 1 Договору, Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 96,3432 га для ведення фермерського господарства з кадастровим номером :14:000:0651, яка розташована на території Карівської сільської ради Сокальського району.

Відповідно до п. 2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 96,3432 га, у тому числі 96,3432 га угіддя - сіножаті.

На земельній ділянці, яка знаходиться за адресою с.Карів об`єктів нерухомого майна, об`єктів інфраструктури немає (п. З Договору).

Нормативно-грошова оцінка земельної ділянки на дату укладення становить 326377,04 грн, або 0,34 грн за 1 кв.м., кадастровий номер ділянки :14:000:0651.

Відповідно до п. 6 Договору, недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням, немає.

Згідно з п. 8 Договору, такий укладено на строк 20 років.

Пунктом 14 Договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства.

Цільове призначення земельної ділянки для ведення фермерського господарства (п.15).

Згідно з п. 25 Договору права орендодавця: вимагати від орендодавця використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно з цим договором.

Пунктом 35 Договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Право оренди земельної ділянки зареєстровано 07.02.2017 за ОСОБА_1 , номер запису про інше речове право 18987322.

08.05.2019 наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-2853/16- 19-СГ «Про внесення змін до договорів оренди землі» внесено зміни до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 16.12.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та між ОСОБА_1 , право оренди посвідчене Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.02.2017 №1897322 площею 96,3432 га (кадастровий номер :14:000:0651) із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства на території Карівської сільської ради Сокальського району. Внесені такі зміни до договорів- оренди земельних ділянок: в преамбулі договорів змінити орендаря з «громадянин ОСОБА_1 » на «фермерське господарство «БОНСАЙ». Укласти додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. 12 травня 2019 року між головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2016 року, та внесено наступні зміни. Зокрема, преамбулу викладено в наступній редакції: «Орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Львівській області («Орендодавець») з однієї сторони та фермерське господарство «Бонсай» в особі голови фермерського господарства Ванько Романа Юрійовича («Орендар») з іншої сторони, уклали цей Договір про нижченаведене:». Та п.15 Договору реквізити сторін - змінено Орендаря на фермерське господарство «БОНСАЙ» ().

Відповідно до п. 6.1. Статуту ФГ «БОНСАЙ» фермерське господарство сформоване за рахунок переданих засновником активів: права користування земельними ділянками, отриманими засновником фермерського господарства Ванько Романом Юрійовичем для ведення фермерського господарства. У п.1.5. вказаного Статуту зазначено, що фермерське господарство використовує земельні ділянки, надані для цих цілей відповідно до чинного законодавства. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельна ділянка кадастровий номер :14:000:0651, площею 96,3432 га для ведення фермерського господарства надана на праві оренди фермерському господарству «БОНСАЙ».

У зв`язку з адміністративно-територіальною реформою згідно розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 718 «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Львівської області» с. Карів Сокальського району увійшло до складу Белзької територіальної громади, яка є правонаступником всіх прав та обов`язків згідно рішення Белзької міської ради Львівської області №16 від 08.12.2020.

Як стверджує прокурор, за результатами обстеження на місцевості встановлено факт розорання земельної ділянки з кадастровим номером :14:000:0651. На земельній ділянці зафіксовано залишки посіву соняшника (залишки стебел соняшника), про що 21.10.2021 складено акт обстеження членами комісії начальником відділу архітектури, містобудування, охорони навколишнього природного середовища та земельних відносин Кісілевич Р.Ю., головним спеціалістом забезпечення роботи ради Фіяла М.В. держаним реєстратором Белзької міської ради Матвіяс Т.М.

Згідно Акту перевірки головного управління Держгеокадастру у Львівській області №533-ДК/495/АПУ09/01г21 від 01.12.2021 головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було здійснено перевірку дотримання вимог земельного законодавства [щодо об`єкту - земельної ділянки, в результаті перевірки встановлено порушення вимог земельного законодавства під час використання земельної ділянки з кадастровим номером :14:000:0651, загальною площею 96,3432 га, а саме л.5 статті 20 та статті 211 Земельного кодексу України.

Як зазначає пркурор, у зв`язку з тим, що згідно Договору оренди землі від 16.12.2016 року вказана земельна ділянка площею 96,3432 га, передана в оренду як сіножать, впродовж 2021 року використовувалася як рілля для вирощування товарної сільськогосподарської продукції, що є порушенням умов Договору, ст. 35 Закону України «Про охорону земель» , що відповідно до п. 36 Договору, ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 141, 143 Земельного Кодексу України, ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, він звернувся з даним позовом до суду з матеріально правовими вимогами про розірвання договору оренди землі від 16.12.2016р, б/н, щодо земельної ділянки площею 96, 3432га кадастровий номер :14:000:0651 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248) із змінами внесеними додатковою угодою від 12.05.2019р. до Договору оренди земельної ділянки від 16.12.2016р., укладений між ГУ Держгеокадастру у Львівській області, правонаступником якого є Белзька міська рада Львівської області та ФГ «Бонсай» та зобов`язання ФГ «Бонсай» повернути власнику - Белзькій міській раді Львівської області земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0651 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248) площею 96, 3432га, яка знаходиться на території Белзької міської рада Львівської області.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтовані та такі що не підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

За змістом ст.19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 18 Земельного кодексу України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до ст.19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Згідно із ч.ч.1,2 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.20 Земельного кодексу України види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 -37 цього Кодексу.

З наведених норм права вбачається, що за цільовим призначенням землі України поділяються на категорії. Однією з таких категорій є землі сільськогосподарського призначення. У межах кожної категорії земель виділяються види використання земельної ділянки, які визначаються її власником або користувачем самостійно, крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони.

Згідно із ч.1 ст. 31 Земельного кодексу України землі фермерського господарства можуть складатися із: а) земельної ділянки, що належить на праві власності фермерському господарству як юридичній особі; б) земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності; в) земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди. (редакція кодексу на момент укладення договору оренди земельної ділянки).

Відповідно до ст. 33 Земельного кодексу України земельні ділянки, призначені для ведення особистого селянського господарства, можуть передаватися громадянами у користування юридичним особам України і використовуватися ними для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства без зміни цільового призначення цих земельних ділянок.

Згідно зі ст. 34 Земельного кодексу України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 35 Земельного кодексу України громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва. Земельні ділянки, призначені для садівництва, можуть використовуватись для закладання багаторічних плодових насаджень, вирощування сільськогосподарських культур, а також для зведення необхідних будинків, господарських споруд тощо.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 36 Земельного кодексу України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається.

Відповідно до ст.37 Земельного кодексу України приватні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати у власність або оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства. Державні та комунальні несільськогосподарські підприємства, установи та організації можуть набувати в оренду землі сільськогосподарського та іншого призначення для ведення підсобного господарства.

Указаними нормами права визначені види використання земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема для фермерського господарства, для ведення особистого селянського господарства, для сінокосіння і випасання худоби, для ведення індивідуального або колективного садівництва, для городництва, для ведення підсобного господарства. Власники або користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення певного виду використання мають використовувати їх виключно в межах вимог, встановлених ст.ст. 31, 33 - 37 Земельного кодексу України для такого виду використання.

Отже, зазначені норми права розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення.

При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 01.06.2021 у справі № 925/929/19 з подібними правовідносинами, яка в силу положень ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України враховується при виборі і застосуванні норм права.

Ураховуючи вищевикладене, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду України від 05.03.2013 у справі № 21-417а12, від 08.04.2015 у справі № 6-32цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 712/10864/16-а та постановах Касаційного цивільного суду від 26.06.2019 у справі № 701/902/17-ц, від 03.06.2019 у справі № 708/933/17, від 24.03.2020 у справі № 701/473/17, про те, що зміна виду використання землі в межах її цільового призначення повинна проводитися в порядку, встановленому для зміни цільового призначення такої землі.

Застосовуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 01.06.2021 у справі №925/929/19, суд зазначає, що в даному випадку на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-2853/16- 19-СГ «Про внесення змін до договорів оренди землі» від 08.05.2019 надано земельну ділянку для ведення фермерського господарства, без зміни цільового призначення земельної ділянки (землі сільськогосподарського призначення). І такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки, зокрема на землі фермерського господарства, без зміни її категорії цільового призначення чинним законодавством не передбачено.

При вирішенні даного спору судом враховано також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 913/540/20 у спорі з подібних правовідносин, яка в силу положень ч.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України враховується при виборі і застосуванні норм права.

Як встановлено судом, наказ Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №13-2853/16- 19-СГ «Про внесення змін до договорів оренди землі» від 08.05.2019, внесено зміни до договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності від 16.12.2016, укладеного між Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та між ОСОБА_1 , право оренди посвідчене Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 07.02.2017 №1897322 площею 96,3432 га (кадастровий номер :14:000:0651) із цільовим призначенням для ведення фермерського господарства на території Карівської сільської ради Сокальського району. Внесені такі зміни до договорів- оренди земельних ділянок: в преамбулі договорів змінити орендаря з «громадянин Ванько Роман Юрійович» на «фермерське господарство «БОНСАЙ». Укласти додаткову угоду до договору оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. 12 травня 2019 року між головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до Договору оренди земельної ділянки від 16 грудня 2016 року, та внесено наступні зміни. Зокрема, преамбулу викладено в наступній редакції: «Орендодавець Головне управління Держгеокадастру у Львівській області («Орендодавець») з однієї сторони та фермерське господарство «Бонсай» в особі голови фермерського господарства Ванько Романа Юрійовича («Орендар») з іншої сторони, уклали цей Договір про нижченаведене:». Та п.15 Договору реквізити сторін - змінено Орендаря на фермерське господарство «БОНСАЙ» ().

Доводи прокурора про те, що ФГ «БОНСАЙ» не мав права на умовах Закону України «Про фермерське господарство» використовувати спірну земельну ділянку як рілля, суд відхиляє, оскільки згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ФГ «БОНСАЙ» було надано земельну ділянку для ведення фермерського господарства, а не для сінокосіння чи вирощування рілля.

Разом з тим, законодавством України не передбачено заборони використання фермерським господарством земельних ділянок з угіддями - сіножаті. Фермерське господарство використовує земельну ділянку сільськогосподарського призначення, а вид угідь залежить від типу місцевості, на якій така земельна ділянка розташована. Крім того, він може бути змінений, але не під час передачі земельної ділянки в оренду, оскільки передача земельної ділянки в оренду фермерському господарству здійснювалась саме за проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на підставі наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області. Зміна угідь не передбачена цим проектом. Зміна угідь можлива лише шляхом розроблення та затвердження іншого виду документації із землеустрою - проекту землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь (пункт «е» ч.2 ст.25 Закону України «Про землеустрій»).

Відповідно до ч.2 ст.22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема, сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Отже, земельне законодавство не містить вказівок на конкретний вид угідь, що визначається для такого виду використання як для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку кадастровий номер :14:000:0651, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, площа земельної ділянки - 96,3432 га сіножаті, такі відомості вносяться під час формування земельної ділянки на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Згідно п. 2 Договору оренди передається земельна ділянка з сіножатими, що є видом сільськогосподарських угідь, а не видом цільового призначення земельної ділянки.

В свою чергу, ст.24 Закону України «Про фермерське господарство» безпосередньо визначено, що фермерське господарство самостійно визначає напрями своєї діяльності, спеціалізацію, організує виробництво сільськогосподарської продукції, її переробку та реалізацію, на власний розсуд та ризик підбирає партнерів з економічних зв`язків у всіх сферах діяльності, у тому числі іноземних.

Норми ст.22 Земельного кодексу України кореспондуються з нормами ст.24 Закону України «Про фермерське господарство» стосовно цілей використання земель сільськогосподарського призначення, а саме: для виробництва сільськогосподарської продукції.

При цьому, як Земельний кодекс України, так і Закон України «Про фермерське господарство» не містять обмежень щодо використання видів сільськогосподарських угідь при здійсненні своєї діяльності фермерським господарством.

При цьому, затверджуючи проект землеустрою цільове призначення земельних ділянок не було змінене, оскільки як до прийняття наказу, так і після, цільове призначення залишилося одним і тим самим - землі сільськогосподарського призначення. Зазначення іншого виду цільового призначення цих земельних ділянок не тягне за собою зміну їх цільового призначення, а відтак і не потребує окремої процедури, яка необхідна при зміні цільового призначення. Як вбачається з проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, він виконаний саме для передачі ділянки для ведення фермерського господарства та отримав позитивний висновок повноважного органу, який здійснює державний контроль за використанням земель.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №925/929/19 користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їх власником.

У даній справі прокурором не доведено, а судом не виявлено доказів використання землі не за цільовим призначенням та не у відповідності до виду використання, за яким земельна ділянка з кадастровим номером :14:000:0651 була передана в ФГ «БОНСАЙ» для ведення фермерського господарства.

В даному випадку право на користування фермерським господарством земельною ділянкою підтверджено укладеним договором оренди землі № б/н від 16.12.2016, що підтверджує законність та правомірність користування спірною земельною ділянкою.

Прокурором не доведено, а матеріалами справи не підтверджено наявність підстав для розірвання договору оренди земельної ділянки площею 96,3432 га, з кадастровим номером :14:000:0651, а також повернення спірної земельної ділянки.

Крім того, розірвання договору оренди земельної ділянки не тільки не захистить інтереси держави, за захистом яких звернувся прокурор, а навпаки призведе до їх порушення, оскільки орендуючи земельну ділянку для ведення фермерського господарства відповідач сплачує орендні платежі (які наповнюють бюджет), виготовляє сільськогосподарську продукцію для задоволення потреб населення в умовах військового стану та не допускає заліснення спірної земельної ділянки чагарниками.

Не заслуговують на увагу суду покликання прокурора на те, що розмір оренди за користування земельною ділянкою як ріллею чи сіножаттями та оренда сільськогосподарських земель є різним оскільки це не є підставою для розірвання договору.

На підставі ретельного дослідження наявних у справі документів, з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 01.06.2021 у справі № 929/925/19, від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17, Верховного Суду від 26.08.2021 у справі № 913/540/20, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено належними, допустимими, достовірними і достатніми доказами правомірності заявлених позовних вимог.

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи наведене, суд розглянувши позовні вимоги, вважає такі необґрунтованими, не доведеними належними та допустимими доказами, а тому заявлені вимоги не підлягають до задоволення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судовий збір залишається за позивачем.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10,12,20,73,74,75,76,79, 123, 129,232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 29.06.2022.

Суддя Березяк Н.Є.