ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2022 р. Справа№ 911/796/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Шаптали Є.Ю.

Тарасенко К.В.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники сторін:

від позивача Терещук В.С. (довіреність № 29/12/2021/1 від 29.12.2021);

від відповідача: Сімутін Р.В. (посвідчення № 000953 від 17.08.2020, ордер серія АА № 1104062 від 13.05.2021)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича

на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 (повний текст складено 28.10.2021)

у справі № 911/796/21 (суддя Кошик А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик"

до фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича

про стягнення 253 503,94 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича про стягнення 253 503,94 грн збитків, пов`язаних з втратою вантажу.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій останній просив стягнути з відповідача, крім заявлених у позові 253 503,94 грн збитків, пов`язаних з втратою вантажу, також 21 481,85 грн пені, 20 711,27 грн інфляційних та 5 078,39 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати збитків.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" 253 503,94 грн збитків та 3 802,56 грн витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволені позовних вимог щодо стягнення 21 481,85 грн пені, 20 711,85 грн інфляційних збитків та 5 078,39 грн трьох процентів річних.

Аргументуючи судове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність позивачем наявності правових підстав для стягнення з відповідача збитків у сумі 253 503,94 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, фізична особа-підприємець Андріященко Вячеслав Григорович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі № 911/796/21 та прийняти нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі відповідач зазначає, що позивачем не доведено належними засобами доказування реального понесення ним збитків у розмірі 253 503,94 грн. У зв`язку з чим судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, а також не з`ясовано обставин, що мають значення для справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що місцевим господарським судом не досліджено та не надано оцінки істотним розбіжностям та відповідності кількості та якості товарів, які зазначені у товарно-транспортній накладній № 0 від 26.07.2020 та які зазначені у прас листі від 15.09.2020, у розрахунку збитків складеному відповідно до акту про приймання матеріалів від 27.08.2020 та акту розбіжностей № 1.0 від 26.08.2020.

Підсумовуючи викладене, відповідач вважає, що прас лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Якобз Дау Егбертс Україна" від 15.09.2020 та розрахунок збитків складений позивачем відповідно до акту №1 про приймання матеріалів від 27.08.2020 та акту розбіжностей № 1.0 від 26.08.2020 не можуть бути належними та допустимими доказами розміру завданих позивачу збитків, оскільки не є первинними бухгалтерським документами та не доводять розмір завданих позивачем збитків.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу та узагальнення його доводів

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить суд апеляційної інстанції рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що мотиви та підстави, зазначені в ній щодо скасування судового рішення є безпідставними та необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства.

Зокрема, позивач наголошує на тому, що він надав суду обґрунтовані пояснення до розрахунку збитків з посиланням на коди продукції, кількість ящиків та упаковок, а також ціну кожної одиниці товару.

Крім того, позивач зауважує на тому, що відповідачем не врахованого того факту, що його представник - водій ОСОБА_1 був присутній під час звірки товару, та мав можливість детально ознайомитись з кількістю втраченого вантажу та його вартістю, підписати акти з обґрунтованими зауваженями, однак не зробив цього.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 у справі № 911/796/21 призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. у відпустці. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 911/796/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Іоннікова І.А., судді: Шаптала Є.Ю., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.02.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича на рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі № 911/796/21 колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Тарасенко К.В., Шаптали Є.Ю.; розгляд апеляційної скарги призначено на 03.03.2022.

03.03.2022 судове засідання не відбулось.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2022 призначено розгляд апеляційної скарги на 08.06.2022.

В судове засідання, яке відбулося 08.06.2022, з`явилися представники позивача та відповідача, які підтримали свої правові позиції щодо апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.06.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" (замовник, позивач) та фізичною особою-підприємцем Андріященко Вячеславом Григоровичем (перевізник, відповідач) було укладено договір про надання транспортних послуг № 05/06/2018-2 (надалі - договір № 05/06/2018-2), на підставі якого згідно заявки № 44067/00648099 позивачем 26.08.2020 було замовлено у відповідача послугу з перевезення вантажу за маршрутом Чайки (Київська область) - Тростянець (Сумська область).

Рейс виконувався автомобілем реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія відповідача ОСОБА_1 .

Під час зупинки в районі м. Прилуки був встановлений факт крадіжки вантажу, водієм відповідача 27.08.2020 о 11:03 було повідомлено поліцію, після чого дане повідомлення було зареєстровано Тростянецьким відділенням поліції Охтирського відділу Головного Управління Національної поліції в Сумській області за № 2621.

По факту крадіжки було відкрито кримінальне провадження № 0000859. Дата реєстрації 27.08.2020.

Після прибуття на склад до м. Тростянець комісією за участю водія відповідача було прийнято вантаж та складено акт про приймання матеріалів №1 від 27.08.2020 та акт розбіжностей №1/ від 27.08.2020, в результаті чого виявили, що авто при розвантаженні знаходилося без пломби, виявлено нестачу та бракований товар.

В подальшому, позивачем було отримано претензію від клієнта - Товариства з обмеженою відповідальністю "Якобз Дау Егбертс Україна" про відшкодування збитків в сумі 253 503,94 грн, що підтверджується прайс-листом затвердженим головним бухгалтером Товариства з обмеженою відповідальністю "Якобз Дау Егбертс Україна" та відповідним розрахунком збитків, які були складені до акту про приймання матеріалів № 1 від 27.08.2020 року та акту розбіжностей № 1/ від 27.08.2020.

Факт погодження перевезення вантажу між Товариством з обмеженою відповідальністю "Якобз Дау Егбертс Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" підтверджується відповідною заявкою № 44067 від 26.08.2020, яка складена на підставі договору № ТС 1709-0019 від 09.10.2017.

Як зазначає позивач у позові, ним було відшкодовано клієнту - Товариству з обмеженою відповідальністю "Якобз Дау Егбертс Україна" (вантажоотримувачу) 253 503,94 грн вартості втраченого вантажу, що підтверджується платіжними дорученнями: № 11292 від 30.10.2020 на суму 84501,31 грн; № 1304 від 25.11.2020 на суму 84501,31 грн; № 13209 від 24.12.2020 на суму 84501,31 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пунктом 8.4 договору № 05/06/2018-2 визначено, що до пред`явлення одній із сторін позову, що випливає з даного договору, обов`язковим є попереднє пред`явлення іншій стороні претензії в письмовій формі.

З метою досудового врегулювання даного спору позивач звертався до відповідача з претензією.

Згідно з п.п. 8.5. та 8.6. договору № 05/06/2018-2 сторона, яка отримала претензію, повинна направити обґрунтовану відповідь на претензію другій стороні протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання претензії. Відсутність відповіді на претензію не є підставою, що перешкоджає зверненню до господарського суду в порядку, встановленому чинним законодавством України.

Враховуючи, що сторони не досягли згоди в досудовому порядку, позивач звернувся до суду першої інстанції з даним позовом про стягнення з відповідача, як перевізника, збитків у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 253 503,94 грн, відшкодованій позивачем вантажоотримувачу.

В ході розгляду спору позивач подав до місцевого господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача крім заявленої суми збитків, також 21 481,85 грн пені, 20 711,27 грн інфляційних та 5 078,39 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати збитків.

Рішенням Господарського суду Київської області від 09.09.2021 позовні вимоги задоволено частково. Вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженерал Транс Альянс Логістик" 253 503,94 грн збитків та 3 802,56 грн витрат по сплаті судового збору. Відмовлено у задоволені позовних вимог щодо стягнення 21 481,85 грн пені, 20 711,85 грн інфляційних збитків та 5 078,39 грн трьох процентів річних.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Згідно ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Згідно з ч. 3 ст. 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, залучених ним до виконання договору транспортного експедирування, у тому ж порядку, як і за власні дії.

За умовами ч. 1 ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 314 Господарського кодексу України за шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість.

Статтею 925 Цивільного кодексу України визначено, що до пред`явлення перевізникові позову, що випливає із договору перевезення вантажу, пошти можливим є пред`явлення йому претензії у порядку, встановленому законом, транспортними кодексами (статутами).

Позов до перевізника може бути пред`явлений відправником вантажу або його одержувачем у разі повної або часткової відмови перевізника задовольнити претензію або неодержання від перевізника відповіді у місячний строк.

В силу приписів ч. 1 ст. 224 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно з ч. 2 ст. 224 Господарського кодексу України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За правилами ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно ч. 1 ст. 226 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов`язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб`єктам, - зобов`язаний відшкодувати на вимогу цих суб`єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Таким чином, саме нехтування необхідними заходами безпеки та недбалі дії перевізника, який міг і повинен був передбачати всі ризики та наслідки перевезення товару в нічний час та зупинки в неналежному місці і залишення автомобіля з товаром без нагляду, сприяли викраденню вантажу.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку проте, що зі сторони відповідача має місце недбалість, як різновид вини у формі непрямого умислу, що свідчить про наявність складу господарського правопорушення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що матеріалами справи підтверджується факт втрати вантажу перевізником, що сталось внаслідок його недбалості, вартість втраченого вантажу відшкодована вантажовідправником вантажоодержувачу, тому вантажовідправник набув права вимоги до перевізника щодо відшкодування понесених ним витрат на сплату за втрачений товар.

У зв`язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги в частині вимоги про стягнення з відповідача збитків внаслідок втрати вантажу під час перевезення в сумі 253 503,94 грн правомірні і підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача також 21 481,85 грн пені, 20 711,27 грн інфляційних та 5 078,39 грн 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати збитків, місцевим господарським судом встановлено, що в обґрунтування відповідних вимог позивач стверджує про порушення відповідачем строку, обрахованого через 10 днів з моменту направлення претензії від 07.09.2020 № 07/09/2020/2.

Також в обґрунтування підстав для стягнення пені позивач посилався на умову п. 6.18 договору № 05/06/2018-2, яка передбачає, що за несвоєчасне проведення розрахунків, що виникають на підставі цього договору, винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, зобов`язання зі сплати збитків не є договірним грошовим зобов`язанням, оскільки виникає з факту заподіяння шкоди, тому на відповідні правовідносини не поширюється дія норм, які передбачають відповідальність у господарських зобов`язаннях. Відповідне порушення є позадоговірним і саме на суму збитків відсутні підстави нарахування відповідальності за порушення господарських зобов`язань.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення пені, річних та інфляційних, нарахованих на суму збитків у вигляді вартості втраченого вантажу, не обґрунтовані, безпідставні і не підлягають задоволенню.

Твердження відповідача про необґрунтованість розміру збитків, колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

Згідно з п. 6.4 договору № 05/06/2018-2 кількість та розміри втраченого або зіпсованого чи пошкодженого вантажу визначається на підставі записів в товарно-транспортних накладних (СМR) та/або складеного у пункті розвантаження у довільній формі акту щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу.

Відповідно до п. 6.5 договору № 05/06/2018-2 у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого до перевезення, вантажоодержувачем складається акт із зазначенням виду та кількості втраченого, зіпсованого або пошкодженого вантажу, що підписується уповноваженими представниками вантажоодержувача та представником Виконавця (водієм). У разі незгоди зі змістом акту, представник Виконавця (водій) має право викласти в ньому свою думку і засвідчити її підписом. У випадку відмови представника Виконавця (водія) від складання та/або підписання акту, такий акт складається за участю представника незацікавленої сторони.

З метою належної фіксації факту приймання вантажу, вантажоотримувачем було організовано комісію у складі представників вантажоотримувача та представника відповідача - водія ОСОБА_1

Вказаною комісією було здійснено приймання продукції (товарів) по кількості шляхом перерахунку вантажних одиниць (ящиків), під час якого виявлено факт нестачі та пошкодження вантажу, що було зафіксовано у відповідному акті розбіжностей № 1/ та додатку до нього - акту про приймання матеріалів №1, які підписані членами комісії, зокрема, представником відповідача - водієм ОСОБА_1, без зауважень.

Згідно з п. 6.6 договору № 05/06/2018-2 у випадку втрати, нестачі, псування або пошкодження вантажу, прийнятого виконавцем до перевезення, сума матеріальних збитків визначається на підставі інформації, наданої вантажовідправником та або вантажоотримувачем, яка має бути належним чином документально підтверджена.

Таким чином, сума матеріальних збитків, яка була визначена на підставі інформації, наданої вантажовідправником/вантажоотримувачем, є належним чином документально підтвердженою документально відвідною претензією № 159 та додатками до неї - розрахунком суми збитків до позивача, прайс-листом (витягом з прайс-листу) засвідчені.

В свою чергу, позивачем було розглянуто та визнано обґрунтованими та задоволено в повному обсязі претензійні вимоги вантажовідправника/ вантажоотримувача на суму 253 503,94 грн, що підтверджується платіжними дорученнями № 11292 від 30.10.2020, № 1304 від 25.11.2020, № 13209 від 24.12.2020.

В силу вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивач надав обґрунтовані пояснення до розрахунку збитків з посиланням на коди продукції, кількість ящиків та упаковок та ціну кожної одиниці товару.

Відповідач, в свою чергу, не надав достатніх обґрунтувань в заперечення розрахунку збитків.

З огляду на вказані вище обставини, які обґрунтовані матеріалами справи, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

В свою чергу, наведені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки відповідають дійсним обставинам справи, підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Андріященка Вячеслава Григоровича залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 09.09.2021 у справі № 911/796/21 - без змін.

Матеріали справи № 911/796/21 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.06.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Є.Ю. Шаптала

К.В. Тарасенко