ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" червня 2022 р. Справа№ 925/379/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

секретар Рибчич А.В.

за участю

представників: позивача - Кулик О.А.

відповідача - Фесенко О.М.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

на ухвалу Господарського суду Черкаської області від 15.12.2021 р. (повний текст складено 23.12.2021 р.)

за заявою Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про розстрочення виконання рішення суду по справі та про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню

у справі № 925/379/21 (суддя - Скиба Г.М.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно"

про стягнення 584596,06 грн заборгованості та санкцій за газ

В С Т А Н О В И В :

У березні 2021 року Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до Господарського суду Черкаської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про стягнення 584596,06 грн за договором постачання природного газу № 1538/1920-ТЕ-36 від 27.09.2019 р., з яких: 490222,38 грн пені, 94373,68 грн 3% річних.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 р. позов задоволено частково; стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", 245111,19 грн пені, 94373,68 грн 3% річних та 8768,94 грн судового збору; в іншій частині позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.07.2021 р. апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 19.05.2021 р. залишено без змін.

26.10.2021 р. на виконання рішення Господарським судом Черкаської області видано наказ.

04.08.2021 р. до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" з вимогою про розстрочення виконання рішення суду від 19.05.2021 р. із графіком його виконання - для затвердження судом.

02.11.2021 р. до суду надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" від 02.11.2021 р. № 1662 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Також від Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" надійшла заява без дати і номеру (вх. суду № 17683/21 від 05.11.2021 р.) з вимогою про залишення без розгляду раніше поданої заяви від 19.05.2021 р. про розстрочення виконання рішення суду, мотивована поданням 02.11.2021 р. до суду заяви № 1662 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду Черкаської області від 15.12.2021 р. у справі № 925/379/21 заяву Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" без дати і номеру (вх. суду № 17683/21 від 05.11.2021 р.) задоволено, заяву Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" від 02.08.2021 р. № 1271 про розстрочення виконання рішення суду від 19.05.2021 р. залишено без розгляду, у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" від 02.11.2021 р. № 1662 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Приватне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та прийняти нове, яким заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали були порушені й неправильно витлумачені норми матеріального права щодо застосування приписів ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення". Також, відповідно до ст. 1 вказаного Закону під поняття реструктуризація підпадає кредиторська заборгованість теплопостачальних підприємств за спожитий газ, а не пеня, 3 % річних та інфляційній втрати, що вбачається з визначення кредиторської заборгованості у вказаному законі, в той час як пеня, 3 % річних та інфляційні втрати в силу приписів ч. 1 ст. 7 вказаного Закону (що є нормою прямої дії) підлягають безумовному списанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2022 р. апеляційну скаргу у справі № 925/379/21 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2022 р. поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі № 925/379/21 та призначено її до розгляду на 01.03.2022 р.

01.03.2022 р. розгляд справи № 925/379/21 не відбувся у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022 р. на підставі указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р., з урахуванням наказу голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 р. "Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану".

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 р. розгляд апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" призначено на 14.06.2022 р.

У судовому засіданні 14.06.2022 р. представники сторін надали усні пояснення по суті апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з прохальної частини апеляційної скарги, Приватне акціонерне товариство "Черкаське хімволокно" оскаржує ухвалу місцевого суду лише в частині відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, тому колегією суддів буде здійснено перегляд ухвали Господарського суду Черкаської області лише в цій частині.

Розглядаючи спір сторін по суті, суди першої та апеляційної інстанції встановили, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку по оплаті поставленого позивачем газу, з огляду на що вимоги про стягнення нарахованих за прострочення обов`язку щодо його оплати пені та 3 % річних у заявлених позивачем до стягнення розмірах є законними та обґрунтованими.

Подана Приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" заява про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, обґрунтована тим, що пеня та 3% річних, які є предметом стягнення за наказом, підлягають списанню у відповідності до Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу" та Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення", що є підставою для визнання вказаного наказу в частині стягнення пені та 3% річних таким, що не підлягає виконанню.

Відмовляючи у вказаній заяві, місцевий суд виходив з того, що заявником не надано відповідно до ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" доказів його участі у процедурі врегулювання заборгованості, а саме: рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, або уповноваженої ним посадової особи про включення Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, за кредитором НАК "Нафтогаз України".

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Статтею 326 ГПК України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 1 ст. 327 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

Отже, ч. 2 ст. 328 ГПК України містить такі підстави визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за заявами стягувачів або боржників, поданими в порядку зазначеної статті:

- якщо його видано помилково;

- якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, наприклад, у разі скасування чи зміни в апеляційному або в касаційному порядку чи за результатами перегляду за нововиявленими обставинами рішення, на підставі якого наказ було видано.

Тобто, в межах розгляду саме заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, проте, не здійснюється перегляд самого судового рішення, самого спору по суті, встановлених судовим рішенням фактичних обставин справи, в т.ч. і розміру боргу боржника, дослідження доказів, що свідчать про можливу зміну цих обставин, з прийняттям відповідних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 3 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

30.11.2016 р. набув чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Водночас Законом України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", який набрав чинності 29.08.2021 р., серед іншого внесено зміни до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Так, за змістом положень ст. 1 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (тут і далі в редакції Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу") заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість), (до такої кредиторської заборгованості, зокрема, включається заборгованість, щодо якої ухвалено судове рішення про стягнення або затверджено мирову угоду):

- кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед постачальником природного газу, операторами газорозподільних систем, оператором газотранспортної системи та особою, що виконувала функції оператора газотранспортної системи до 31 грудня 2019 року включно, за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії (у тому числі за договорами купівлі-продажу природного газу для власних потреб, що був використаний виключно для виробництва теплової та електричної енергії), надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), а також послуги з його розподілу і транспортування;

- кредиторська заборгованість теплопостачальних організацій перед теплогенеруючими організаціями за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг (у тому числі заборгованість перед НАК "Нафтогаз України", право вимоги якої набуто шляхом заміни кредитора у зобов`язанні);

- кредиторська заборгованість перед постачальником електричної енергії, електропостачальником, оператором системи розподілу (як правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією) підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за електричну енергію, спожиту для виробництва та надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (у тому числі у разі заміни сторони у зобов`язанні та/або у разі правонаступництва), послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, установам і організаціям, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, що постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення населенню, а також організаціям та установам, що фінансуються з державного та/або місцевих бюджетів, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії, послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, та залишилася непогашеною станом на 1 червня 2021 року (далі - заборгованість з різниці в тарифах), методика визначення якої затверджується Кабінетом Міністрів України;

Дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію (ст. 2 Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії").

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства. Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті 4 цього Закону (взаєморозрахунки щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення - примітка суду) не потребує обов`язкового включення до реєстру.

Так в ст. 1 вказаного Закону визначено, що процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

За змістом Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", врегулювання заборгованості згідно з нормами Закону може відбуватися шляхом проведення взаємозаліку, реструктуризації заборгованості або її списання, необхідною умовою саме для проведення яких необхідним є включення до реєстру.

Водночас, за змістом ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії":

- на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 1 червня 2021 року неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються;

- нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 1 червня 2021 року, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не можуть бути предметом подальшого продажу та врегульовуються у такий спосіб: підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 1 червня 2021 року або до моменту укладення договорів про реструктуризацію відповідно до статті 5 цього Закону, у тому числі шляхом проведення взаєморозрахунків відповідно до статті 4 цього Закону; підлягають списанню, за умови повного виконання теплогенеруючими та теплопостачальними організаціями умов укладеного договору про реструктуризацію заборгованості.

Таким чином, зі змісту ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" вбачається, що:

- заборонено нарахування неустойки (штраф, пеня), інфляційних нарахувань, процентів річних на реструктуризовану заборгованість за спожитий природний газ, а також послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію станом на 01.06.2021 р.;

- нараховані на заборгованість за спожитий природний газ, послуги з його розподілу та транспортування, а також за теплову енергію, отриману для її подальшого постачання споживачам та/або надання відповідних комунальних послуг, утворену станом на 01.06.2021 р., неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом, якщо погашення основної частини боргу здійснено до 01.06.2021 р.

З урахуванням викладеного, списання неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на вже погашену заборгованість в силу прямого припису ч. 1 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", не обумовлено жодною іншою обставиною, крім набрання ним чинності та, зокрема, не вимагає узгодження з постачальником природного газу чи підтвердження останнім.

Списання у порядку ч. 1 ст. 7 вказаного Закону не вимагає реалізації процедури взаєморозрахунків або реструктуризації, передбачених ст. 5 цього Закону, а тому, по суті є окремим економічним заходом, спрямованим на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожиті енергоносії.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що сума основного боргу, стягнення 3 % річних та пені за несвоєчасне погашення якої є предметом цього спору, погашена відповідачем до 01.06.2021 р., що, зокрема, встановлено і судовими рішеннями у цій справі.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає помилковою правову позицію суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення поданої Приватним акціонерним товариством «Черкаське хімволокно» заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 925/379/21.

Враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, відповідно до ч. 2 ст. 328 ГПК України, для визнання наказу господарського суду Черкаської області про примусове виконання рішення від 26.10.2021 р. у справі № 925/379/21 в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 245111,19 грн пені, 94373,68 грн 3% річних таким, що не підлягає виконанню.

Згідно з ч. 1 ст. 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що ухвала Господарського суду Черкаської області від 15.12.2021 р. у справі № 925/379/21 підлягає скасуванню, а подана Приватним акціонерним товариством "Черкаське хімволокно" заява про визнання наказу Господарського суду Черкаської області від 26.10.2021 р. у справі № 925/379/21 таким, що не підлягає виконанню, задоволенню.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання необхідно покласти на позивача.

Відповідно до п. 23 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції може бути оскаржено в апеляційному порядку ухвалу суду першої інстанції про визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим згідно з п. 2 ч. 1 ст. 287 ГПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 13, 14, 21, 25, 26, 28, 30 частини першої статті 255 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Оскільки ухвала суду першої інстанції про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, до зазначеного переліку не відноситься, дана постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду Черкаської області від 15.12.2021 р. у справі № 925/379/21 скасувати в частині відмови у задоволенні заяви про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, в іншій частині ухвалу залишити без змін.

3. Задовольнити заяву Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

4. Визнати наказ Господарського суду Черкаської області від 26.10.2021 р. у справі № 925/379/21 таким, що не підлягає виконанню.

5. Стягнути з Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, код 20077720) на користь Приватного акціонерного товариства "Черкаське хімволокно" (18013, м. Черкаси, проспект Хіміків,76, код 00204033) 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна),00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Повний текст постанови складено 04.07.2022 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В.Андрієнко