ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2022 р. Справа№ 910/16486/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Іоннікової І.А.

суддів: Михальської Ю.Б.

Разіної Т.І.

за участю секретаря судового засідання Кузьменко А.М.

представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи-1: не з`явився

від третьої особи-2: Янголь О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 (повний текст складено 20.05.2019)

у справі № 910/16486/16 (суддя Головіна К.І.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт"

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб;

2) Національний банк України

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у даній справі, яким позивачу було відмовлено у задоволенні позову про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" грошові кошти у розмірі 2 830 000,00 доларів США, розміщені згідно з договором банківського вкладу, у зв`язку із віднесенення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних та введенням у нього тимчасової адміністрації, а у подальшому - процедури ліквідації.

Заява про перегляд рішення обґрунтована тим, що існують нововиявлені обставини, які не були відомі відповідачу під час розгляду даної справи і які мають істотне значення для вирішення спору, а саме - скасування адміністративним судом у справі № 826/2184/17 постанови Правління Національного банку України № 105 від 13.02.2015 та рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 30 від 13.02.2015 про віднесенення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних та початок процедури виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а також визнання протиправним та скасування постанови Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк" і рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 99 від 13.05.2015 "Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку".

За твердженням заявника, висновки судів усіх інстанцій, зроблені у даній справі щодо встановлення факту обмеження прав Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" на розпорядження належними йому грошовими коштами у сумі 2 830 000,00 доларів США, є незаконними.

Посилаючись на ст.ст. 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" просило суд першої інстанції задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, скасувати рішення Господарського суду у даній справі та постановити нове рішення, яким позов про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" грошові кошти у розмірі 2 830 000,00 доларів США, що були розміщені згідно з договорами банківського вкладу - задовольнити.

Короткий зміст оскаржуваного ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 за нововиявленими обставинами. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 залишено без змін.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі №910/16486/16 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/16486/16 за нововиявленими обставинами скасувати. Переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі №910/16486/16 та скасувати його за нововиявленими обставинами. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" задовольнити повністю.

Короткий зміст апеляційної скарги та узагальнення її доводів

В обґрунтування наведеної позиції, викладеної у апеляційній скарзі, позивач зазначає, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної ухвали порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права при вирішенні питання щодо наявності підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що нововиявленою обставиною, є матеріально-правовий факт незаконності введення в Публічному акціонерному товаристві "Златобанк" тимчасової адміністрації та початок процедури його ліквідації, а також, відсутність повноважень в уповноваженої особи Фонду, на виконання функцій щодо тимчасової адміністрації та ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк".

При цьому, позивач стверджує, що наведені обставини (незаконність введення тимчасової адміністрації та початок процедури ліквідації) існували і на момент розгляду даної справи (встановлена судом незаконність акту свідчить про його незаконність з моменту прийняття). Проте, в силу процедури їх встановлення не могли бути відомі суду та учасникам справи раніше прийняття та набрання законної сили судовими рішеннями у справі № 826/2184/17.

З огляду на викладене, позивач вважає, що матеріально-правовий факт незаконності введення тимчасової адміністрації та початок процедури ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Златобанк" спростовує висновки суду першої інстанції, покладені ним в основу рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16, що за твердження позивача є підставою для скасування вищезгаданого рішення суду першої інстанції у даній справі.

Окрім того, в апеляційній скарзі міститься клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі №910/16486/16. Клопотання обґрунтоване тим, що оскаржувану ухвалу суду першої інстанції отримано скаржником 30.05.2019.

Короткий зміст письмових пояснень третьої особи-2 на апеляційну скаргу та узагальнення їх доводів

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу, третя особа-2 просить суд апеляційної інстанції ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення посилаючись на те, що суд першої інстанції вірно надав правову оцінку обставинам справи та дійшов правомірного висновку про відсутність нововиявлених обставин та обґрунтовано відмовив у перегляді судового рішення.

Зокрема третя особа-2 наголошує на тому, що скасування судом першої інстанції постанов правління Національного банку України про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорій неплатоспроможних, відкликання банківської ліцензії та ліквідація Публічного акціонерного товариства "Златобанк", а також рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування про затвердження тимчасової адміністрації та процедури ліквідації у банку, означає лише, що суд визначив юридичну долю незаконних актів та вивів їх із застосування, у зв`язку з невідповідністю таких рішення вимог законодавства після такого скасування та прийняття рішення у даній справі.

Разом з тим, третя особа-2 зазначає, що таке скасування не спростовує фактів, покладених в основу судових рішень, прийнятих господарськими судами різних інстанцій у даній справі із урахуванням положень спеціального закону - Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який мав бути заснований на час розгляду справи, а обставини, на які посилається заявник, не існували під час розгляду даної справи.

Також до Північного апеляційного господарського суду від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення після поновлення провадження у справі, в яких третя особа-2 повністю підтримала правову позицію викладену в раніше поданих нею письмових поясненнях.

Узагальнений виклад позиції інших учасників по справі

Відповідач та третя особа-1 не скористалися правом подати письмові відзиви на апеляційну скаргу. Неподання відзивів не перешкоджає розгляду апеляційної скарги по суті, що насамперед узгоджується ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Іоннікової І.А., суддів Михальської Ю.Б., Разіної Т.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" строк для подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі №910/16486/16; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі №910/16486/16; розгляд апеляційної скарги призначено на 17.07.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2019 зупинено провадження у справі №910/16486/16 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" про зобов`язання вчинити певні дії до набрання законної сили ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.06.2019 у справі №910/4475/19.

Станом на 02.05.2022 сторони не подали клопотання про поновлення провадження у справі, однак перевіривши через комп`ютерну програму "Діловодство спеціалізованого суду" колегією суддів встановлено, що 18.11.2021 Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду було прийнято постанову по справі № 910/4475/19, якою з урахуванням виправлення описки ухвалою від 12.04.2022 касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.01.2021 у справі № 910/4475/19 залишено без змін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 поновлено апеляційне провадження у справі № 910/16486/16; розгляд апеляційної скарги призначено на 15.06.2022.

В судове засідання, яке відбулося 15.06.2022, з`явився представник третьої особи-2, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, до суду апеляційної інстанції надіслав електронною поштою заяву про відкладення розгляду справи та надання матеріалів справи для ознайомлення, у зв`язку з тим, що відповідач не отримував копії заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Розглянувши заяву відповідача, заслухавши думку представника третьої особи-2, колегія суддів вважає, що зазначені представником відповідача у заяві обставини не можуть бути належною підставою для відкладення розгляду справи, оскільки викладені у заяві обставини спростовуються матеріалами справи, а саме долученим до матеріалів справи описом вкладення за трек-номером 703 про направлення позивачем відповідачу заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 (арк. справи 102, том 3), а тому причини неявки, викладені у заяві про відкладення розгляду апеляційної скарги визнаються судом апеляційної інстанції неповажними.

З огляду на викладене та з урахуванням того, що дана справа перебуває в суді апеляційної інстанції тривалий час, судова колегія відхилила вказану заяву, оскільки представник відповідача не був позбавлений права заздалегідь до судового засідання ознайомитися з матеріалами справи в порядку ст. 42 Господарського процесуального кодексу України.

Представники позивача, третьої особи-1 у судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання були повідомленні належним чином, про що свідчать долучені до матеріалів справи докази направлення ухвали Північного апеляційного господарського суду від 02.05.2022 на зазначену в матеріалах справи офіційну електронну адресу учасників по справі.

Також слід вказати, що інформація про судове засідання була оприлюднена на офіційному веб-порталі "Судової влади України", тому представники позивача та третьої особи-1 не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дату судового засідання, користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.

Враховуючи, що явка представників позивача, відповідача та третьої особи-1 у судове засідання судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалась, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за наявними матеріалами та за відсутності представників позивача, відповідача та третьої особи-1.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника третьої особи-2, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Північний апеляційний господарський суд встановив наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

В силу вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду не підлягає скасуванню з наступних підстав.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 за нововиявленими обставинами.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами - це окрема форма судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Відповідно до ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно із ч. 4 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд рішення за нововиявленими обставинами є спеціально встановленою процедурою і є можливим лише за умови наявності підстав для такого перегляду, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, та за умови дотримання порядку і строку подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, встановлених процесуальним законодавством.

Відкриття провадження за нововиявленими обставинами не означає обов`язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи; якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов`язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, наявний на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально - правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу рішення суду. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по - перше, їх існування на час розгляду справи; по - друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по - третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2021 у справі № 9901/424/18 (провадження № 11-173заі21), від 27.05.2020 у справі № 802/2196/17-а (провадження № 11-126заі20).

Згідно із ч. 5 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Таким чином, процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, визначена Господарським процесуальним кодексом України, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин.

Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Окрім того, під час вирішення питань щодо правової природи юридичних фактів як нововиявлених обставин та їх істотності необхідно керуватися правилами ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (пункт 46 рішення від 06.12.2005 у справі "Попов проти Молдови" №2).

Європейський суд з прав людини наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Брумареску проти Румунії" від 28.10.1999). Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (ухвала Європейського суду з прав людини щодо прийнятності заяви №62608/00 "Агротехсервіс проти України"; рішення Європейського суду з прав людини у справі "Желтяков проти України" від 09.06.2011).

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним.

Судова колегія під час розгляду апеляційної скарги враховує, що дослідження обставин і перевірка доказів про наявність нововиявлених обставин у розумінні положень процесуального законодавства не може мати наслідком нову правову оцінку обставин, які вже були предметом дослідження судів при вирішенні спору по суті, та кваліфікації таких обставин як нововиявлених.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 суд першої інстанції виходив з наступних обставин:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.11.2016, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.03.2017 та постановою Вищого господарського суду України від 10.07.2017 у даній справі, було відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про зобов`язання Публічного акціонерного товариства "Златобанк" повернути грошові кошти у розмірі 2 830 000,00 доларів США.

Під час розгляду позову Товаририства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" місцевим господарським судом було встановлено, що між заявником (вкладник) та Публічним акціонерним товариством "Златобанк" (банк) були укладені чотири договори банківського вкладу №3/32/3 від 21.08.2014, №3/32/4 від 21.08.2014, №2/32/2 від 30.09.2014 і №2/32/3 від 20.10.2014 (надалі - договори), на виконання яких Товариство з обмеженою віповідальністю "Біпродукт" перерахувало, а Публічне акціонерне товариство "Златобанк" прийняло на відкриті вкладнику рахунки грошові кошти на загальну суму 2 710 000,00 доларів США.

Також, судом першої інстанції було встановлено, що постановою Національного банку України № 105 від 13.02.2015 Публічного акціонерного товариства "Златобанк" віднесено до категорії неплатоспроможних банків.

13.02.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 30 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 14.02.2015 - по 13.05.2015.

У подальшому, постановою Правління Національного банку України № 310 від 12.05.2015 банківську ліцензію відповідача відкликано та вирішено ліквідувати Публічне акціонерне товариство "Златобанк", у зв`язку з чим виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 99 від 13.05.2015 про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" з 13.05.2015, яку продовжено до 13.05.2018 (рішення Фонду гарантування вкладів № 391 від 24.03.2016).

На підставі встановлених обставин у справі, суд першої інстанції у рішенні Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 дійшов висновку, який у подальшому був підтриманий судами вищих інстанцій, про те, що хоча у Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" і виникло право вимагати від банку повернення своїх коштів за договорами банківського вкладу, однак, такий зустрічний обов`язок Публічним акціонерним товариством "Златобанк" не може бути виконаний в період ліквідації банку, оскільки ці дії фактично порушать процедуру, визначену спеціальним Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та черговість задоволення вимог кредиторів.

У якості нововиявленої обставини заявник вказує на істотні обставини, що не були відомі Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт", встановлені постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі 826/2184/17, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 05.09.2019, якою визнано протиправними та скасовані постанови Правління Національного банку України № 105 від 13.02.2015 про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних та № 310 від 12.05.2015 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк", а також визнано протиправними та скасовані рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування № 30 від 13.02.2015 про запровадження тимчасової адміністрації та № 99 від 13.05.2015 про початок процедури ліквідації в Публічному акціонерному товаристві "Златобанк", продовжено ліквідаційну процедуру за рішеннями Фонду гарантування № 100 від 18.05.2015, № 391 від 24.03.2016.

Проте, слід зазначити, що за змістом ст. 320 Господарського процесуального кодексу України підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 320 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, з правозастосовчої судової практики вбачається, що нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

У контексті викладеного обставини (висновки), встановлені в адміністративній справі, на які посилається заявник, а тим більше судові рішення щодо скасування рішень Національного банку України та Фонду гарантування про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних, введення процедури тимчасової адміністрації та ліквідації, на час розгляду справи № 910/16486/16 були відсутні, натомість, статус Публічного акціонерного товариства "Златобанк", повноваження (компетенція) уповноваженої особи Фонду гарантування на здійснення зазначених процедур у Публічного акціонерного товариства "Златобанк" були підтверджені належними доказами та не були скасовані.

Зокрема, господарськими судами усіх інстанцій досліджувались у даній справі обставини введення тимчасової адміністрації та ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк", наявність яких під час розгляду справи сторонами не заперечувалась та під сумнів не ставилась, а також наслідки цих процедур, а саме - встановлені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження щодо здійснення будь-яких розрахунково-касових операцій, у тому числі, щодо повернення банком коштів за вкладами Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" у період запровадження у Публічного акціонерного товариства "Златобанк" процедури тимчасової адміністрації та ліквідації.

Заявник у судовому засіданні вказував на те, що протиправність скасованих актів Національного банку України та Фонду була визнана судом протиправною з моменту їх прийняття, а тому на час розгляду даної справи вважалось, що така протиправність уже існувала.

Проте, слід зазначити, що скасування судом постанов правління Національного банку України про віднесення Публічного акціонерного товариства "Златобанк" до категорії неплатоспроможних, відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Златобанк", а також рішень виконавчої дирекції Фонду гарантування про запровадження тимчасової адміністрації та процедури ліквідації у банку, означає лише, що суд визначив юридичну долю незаконних актів та вивів їх із застосування у зв`язку з невідповідністю таких рішень вимогам закону після такого скасування та прийняття рішення у даній справі.

Разом з тим, таке скасування не спростовує фактів, покладених в основу судових рішень, прийнятих господарськими судами у даній справі із урахуванням положень спеціального Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який мав бути застосований на час розгляду справи, а обставини, на які посилається заявник, не існували під час розгляду даної справи.

Усі інші доводи заявника, зокрема, щодо відсутності повноважень у Національного банку України та Фонду гарантування після скасування їх постанов та рішень та періоду дії тимчасової адміністрації і ліквідації Публічного акціонерного товариства "Златобанк" судова колегія до уваги не приймає, оскільки такі доводи не мають значення для правильного розгляду заяви про перегляд рішення, оскільки скасування протиправних рішень за висновком суду не є нововиявленими обставинами, про що зазначалось вище, а тому такі доводи не можуть братись до уваги. У той же час, заявник, посилаючись на вказані обставини, намагається здійснити встановлення нових обставин у справі та переоцінку доказів з урахуванням таких обставин (які настали у подальшому).

Необхідно також зазначити, що вирішення питання, чи вірно судом надано оцінку певним доказам, належить до компетенції судів вищих інстанцій, та не може бути вирішено в межах розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами (вказана позиція викладена Вищим господарським судом України у постанові від 18.04.2017 у справі № 924/43/15).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви Товариству з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 910/16486/16 за нововиявленими обставинами, оскільки наведені заявником обставини не належать до нововиявлених та не можуть бути підставою для перегляду рішення у даній справі.

З урахуванням вищенаведеного, оскаржувана ухвала Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у даній справі прийнята з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування немає.

Інші наведені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування ухвали місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги позивача.

В свою чергу, наведені третьою особою-2 у письмових поясненнях доводи є документально обґрунтованими та такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді даної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у рішенні суду, питання вичерпності висновків господарського суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції ураховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Висновки за результатами апеляційної скарги

За таких обставин, судова колегія вважає, що ухвала місцевого господарського суду у даній справі відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для її скасування не вбачається.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Судові витрати

У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Біпродукт" залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 13.05.2019 у справі № 910/16486/16 - без змін.

Матеріали справи № 910/16486/16 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.06.2022.

Головуючий суддя І.А. Іоннікова

Судді Ю.Б. Михальська

Т.І. Разіна