ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"22" червня 2022 р.м. Одеса Справа № 916/1249/22
Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф., розглянувши заяву (вх. 4-31/22 від 20.06.2022р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» (65026, м. Одеса, Приморський бульвар, буд. 14, офіс 5, код 43249137) до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (01135, м. Київ, пр-кт. Перемоги, 14, ) в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського порту) (68600, Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна, Лукі Капікраяна, 4, ) про забезпечення позову до подачі позову

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» звернулось до господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову відносно особи, яка може отримати статус учасника справи (відповідача) Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського порту), згідно якої просить суд накласти арешт на грошові кошти в межах ціни позову у розмірі 88 108.80 грн, (вісімдесят вісім тисяч сто вісім гривень 80 коп.), які знаходяться на рахунках Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського порту).

Так, обґрунтовуючи заяву, заявник зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» має намір звернутися до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського порту) про стягнення заборгованості в розмір 73 783,79грн., 3% річних в сумі 1 972,35грн. та інфляційних витрат в розмірі 12 652,66грн., нараховану у зв`язку з порушенням умов договору про постачання електричної енергії споживачу №39-В-ІЗФ-20 від 07.05.2020р.

Необхідність забезпечення позову на думку заявника обумовлена тим, відповідач ухиляється від виконання договірних зобов`язань, що вбачається із листування. Зокрема листом №534/14-03-05 від 25.03.2021р. Відповідач повідомив ТОВ «Енерджі-Агент» про те, що не визнає обсяг спожитої електричної енергії, оскільки за актом купівлі-продажу електричної енергії у лютому 2021 р. визначений обсяг не відповідає обсягу на споживання якого розраховував споживач згідно умов відповідного Договору, а Постачальник на думку останнього мав не допустити постачання надлишкового обсягу електричної енергії. Однак, ТОВ «Енерджі-Агент» вважає, що такі доводи Відповідача не відповідають ані положенням Закону України «Про публічні закупівлі», ані положенням Закону України «Про ринок електричної енергії» та очевидно свідчать про те, що Відповідач не сплачуватиме дану заборгованість у разі задоволення позову.

Крім того, ТОВ «Енерджі-Агент» вважає, що існують обґрунтовані підстави вважати, що існує ризик перерахування чи зняття коштів Відповідачем із банківських рахунків з метою уникнення виконання грошового зобов`язання за Договором, що в свою чергу утруднить та зробить неможливим виконання в майбутньому рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Також заявник вказує, що за аналізом судових справ із участю Відповідача було встановлено, що у справі №520/14699/19 відкрито кримінальне провадження №0000245 від 14.03.2018 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 212 (ухилення від сплати податків, зборів), ч. 1 ст. 255 (створення злочинної організації), ч. 2 ст. 256 (сприяння учасникам злочинної організацій та укриття їх злочинної діяльності), ч. 4 ст. 190 (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах), ч. 1 ст. 366 (службове підроблення), ч. 1 ст. 364 (зловживання владою або службовим становищем) КК України, у якій ухвалою суду від 24.01.2020 року було задоволено клопотання прокурора про тимчасовий доступ до речей та документів Відповідача, що на думку заявника ставить під сумнів здійснення належної господарської діяльності Відповідачем та виконання взятих на себе зобов`язань за Договором, укладеним з ТОВ «Енерджі Агент».

ТОВ «Енерджі-Агент» акцентує увагу суду на тому, що у разі вжиття судом вищенаведених заходів забезпечення позову, судом не лише буде забезпечено ефективний захист прав Позивача за позовом, але і буде дотримано баланс інтересів сторін, оскільки судом буде вжито заходи, які гарантують недопущення порушення прав ТОВ «Енерджі-Агент» та вказані заходи будуть свідчить про можливість виконання рішення суду Відповідачем у разі задоволення судом позовної заяви про стягнення заборгованості.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно до ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Положеннями абз. 1 ч. 6 ст. 140 ГПК України визначено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. При цьому види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник припускає можливість ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову з підстав невиконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу №39-В-ІЗФ-20 від 07.05.2020р., невизнання останнім обсягу спожитої електричної енергії, можливого перерахування чи знаття коштів з банківських рахунків, а також з наявності відкритого кримінального провадження.

Між тим, на думку суду, наведені заявником обставини не є достатньою підставою вважати імовірним утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття судом запропонованих заявником заходів. Адже незгода відповідача з обсягом спожитої електричної енергії та наявність відкритого кримінального провадження не свідчить про наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення позову, а також не свідчить про відсутність у Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі Ізмаїльської філії державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського порту) грошових коштів та відсутність у останнього можливості виконати рішення суду у разі задоволення позову. Наразі заявником не надано жодних доказів на підтвердження свого припущення щодо можливості вчинення відповідачем дій, зокрема перерахування чи знаття коштів з банківських рахунків, що істотно ускладнять або унеможливлять виконання рішення суду у даній справі у разі задоволення позову. Так, обов`язок доведення наявності обставин щодо можливого істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі невжиття відповідних заходів забезпечення позову покладено чинним ГПК на заявника. Однак, заявником наявність цих обставин не доведено суду.

Згідно з ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За таких обставин, здійснивши оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог щодо забезпечення позову, оскільки, заявником не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення у даній справі, а також не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.136-138,140,234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви (вх. 4-31/22 від 20.06.2022р.) Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРДЖІ-АГЕНТ» про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набрала чинності ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області..

Суддя К.Ф. Погребна